ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2020 р. м. Київ Справа № 911/32/20

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури , Київська обл., м. Біла Церква в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру , м Київ

до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, м. Київ

Фермерського господарства К-Агро, Київська обл., м. Тетіїв

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 , Вінницька обл., м. Бершадь

про визнання недійсними наказів, договорів оренди земельних ділянок та скасування реєстрації

за участю представників

від прокуратури: Івашин О.Є. (посв. № 055461);

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: Савченко Ю.І. (ордер серії КС № 390968 від 19.02.2020 р.);

від третьої особи: не з`явився.

Обставини справи:

Перший заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Фермерського господарства К-Агро про визнання недійсними: наказів Головного територіального управління Держземагентсва у Київській області за № КИ/:03:008/00015503 від 05.03.2014 р., № КИ/:03:008/00014837 від 28.02.2014 р., № КИ/:05:003/00015494 від 03.03.2014 р. Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки, договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами № :03:008:0021, № :05:003:0033, № :03:008:0022, укладених 13.11.2015 р. між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області та фізичною особою ОСОБА_1 , та скасування рішень приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Потапова М.Ю. про державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами № :03:008:0021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним № 29699673 від 22.05.2016 р., № :05:003:0033 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним № 29699692 від 22.05.2016 р., № :03:008:0022 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним № 29699706 від 22.05.2016 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що зазначені накази Головного управління Держземагентства у Київській області прийнято з порушенням вимог земельного законодавства, а договори оренди землі укладені всупереч законодавчо встановленої процедури набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства, при укладенні яких сторонами не було дотримано вимог ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України. Також прокурор вважає, що враховуючи, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Потаповим М.Ю. прийняті рішення про реєстрацію права оренди на оспорювані земельні ділянки, підлягають скасуванню і рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень про державну реєстрацію права оренди ОСОБА_1 на земельні ділянки.

Звернення прокурора з даним позовом до господарського суду Київської області обґрунтоване посиланням на ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру.

При цьому, прокурором позивачем вказано Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, як орган який уповноважений державою здійснювати контролюючі повноваження відносно діяльності підпорядкованого органу Головного управління Держгеокадастру Київської області, що є його структурним територіальним підрозділом.

Прокурор, посилаючись на ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, зазначав, що розпорядником земель державної власності сільськогосподарського призначення на даний час являється Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи.

Крім того, згідно з п. п. 25-1 п. 4 Положення про Державну служу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 р., Держгеокадастр України відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладення цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Також п.п. 5, 5-1 вказаного Положення передбачено, що Держгеокадастр України з метою організації своєї діяльності надає територіальним органам методичну і практичну допомогу, проводить перевірки їх діяльності; аналізує результати діяльності територіальних органів, що забезпечують здійснення повноважень з розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, розробляє заходи щодо підвищення ефективності функціонування територіальних органів.

Прокурор стверджує, що Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру не вживалося заходів щодо усунення порушення земельного законодавства при винесенні спірних наказів про надання в оренду земельних ділянок та укладення відповідних договорів, що підтверджується листом вказаного органу № 10-28-0.19-7806/2-19 від 23.09.2019 р.

З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним чином здійсненням органом державного контролю захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, перший заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області звернувся з даною позовною заявою в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

24.02.2020 р. до господарського суду Київської області від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд застосувати строки позовної давності для звернення до суду з позовом та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач-2 посилається на те, що прокурором не наведено в позові жодної невідповідності проектів землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, тоді як згідно з ч. 13 ст. 123 ЗК України не встановлення невідповідності проектів землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів свідчить про відсутність підстав у відповідача 1 для відмови громадянину ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою та наданні в оренду всіх трьох оскаржуваних земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства.

25.02.2020 р. до господарського суду Київської області від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд ухвалити рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, посилаючись на те, що жоден з чинних (як на час виникнення спірних правовідносин, так і на даний час) нормативно-правових актів не містить заборони надавати фізичній особі в оренду земельної ділянки державної власності для ведення фермерського господарства за умови, що вона є засновником вже існуючого фермерського господарства. Так само, законодавець не надав Головному управлінню як розпоряднику земель права відмовляти особі у наданні в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства на підставі того, що така особа є засновником вже існуючого фермерського господарства. Таким чином, будь-які правові підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, відмови у затвердженні таких проектів землеустрою та передачі земельних ділянок в оренду у Головного управління були відсутні.

02.03.2020 р. до господарського суду Київської області від прокуратури надійшла відповідь на відзив відповідача-1, зміст якої співпадає зі змістом позовної заяви, в якій прокурор, посилаючись аналіз норм законодавства, наголошує на тому, що фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства, тоді як ОСОБА_1 вже отримував земельну ділянку в оренду для ведення фермерського господарства площею 96,9743 га з кадастровим номером :02:303:0012 наказом ГУ Держземагенства у Київській області № КИ/:02:303/00005619 від 03.07.2013, на підставі якого укладено договір на 49 років, а в подальшому, 24.04.2014 р. ОСОБА_1 заснував фермерське господарство «Гуз і Ко».

02.03.2020 р. до господарського суду Київської області від прокуратури надійшла відповідь на відзив відповідача-2.

03.03.2020 р. до господарського суду Київської області від відповідача-2 надійшло клопотання по справі № 911/32/20, в якому він просить суд приєднати до матеріалів справи: копію листа ГУ Держгеокадастру № 29-10-0.222-14891/2-19 від 18.11.2019 р., копію клопотання ОСОБА_1 від 27.12.2013 р. про надання дозволу на відведення земельної ділянки орієнтовною площею 31га, копію клопотання ОСОБА_1 від 27.12.2013 р. про надання дозволу на відведення земельної ділянки орієнтовною площею 90 га, копію клопотання ОСОБА_1 від 27.12.2013 р. про надання дозволу на відведення земельної ділянки орієнтовною площею 18 га та копію викопіювання з місцем розташування земельних ділянок, яке було судом задоволено.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.03.2020 р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору стороні відповідача-1 ОСОБА_1 .

17.03.2020 р. до господарського суду Київської області від відповідача-2 надійшли заперечення щодо відповіді Першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури на відзив Фермерського господарства К-Агро.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.03.2020 р. зупинено провадження у справі № 911/32/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.08.2020 р. поновлено провадження у справі № 911/32/20; призначено підготовче засідання на 08.09.2020 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.09.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.10.2020 р.

Прокурор у підготовчих засіданнях 08.09.2020 р. та 24.09.2020 р., а також у судових засіданнях 01.10.2020 р., 15.10.2020 р. та 29.10.2020 р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник позивача у підготовчі засідання 08.09.2020 р. та 24.09.2020 р., а також у судові засідання 01.10.2020 р., 15.10.2020 р. та 29.10.2020 р. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату та місце підготовчих та судових засідань позивач був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 411, № 760, № 297, № 090 та № 890.

Представник відповідача-2 у підготовчих засіданнях 08.09.2020 р. та 24.09.2020 р., а також у судових засіданнях 01.10.2020 р., 15.10.2020 р. та 29.10.2020 р. проти позову прокурора заперечував.

Представник відповідача-1 у підготовчі засідання 08.09.2020 р. та 24.09.2020 р. а також у судові засідання 01.10.2020 р., 15.10.2020 р. та 29.10.2020 р. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату та місце підготовчих та судових засідань відповідач-1 був належним чином повідомлений відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України в порядку, встановленому ГПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 420, № 663, № 289, № 082 та № 903.

Представник третьої особи у підготовчі засідання 08.09.2020 р. та 24.09.2020 р., а також у судові засідання 01.10.2020 р., 15.10.2020 р. та 29.10.2020 р. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату та місце підготовчих та судових засідань третя особа була належним чином повідомлена відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України в порядку, встановленому ГПК України, що підтверджується поштовими поверненнями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень № 309, № 416 та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 031 та № 717.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача-2, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Наказом Головного управління Держземагентсва у Київській області за № КИ/:03:008/00014837 від 28.02.2014 р. «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», зокрема, затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду» для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 на території Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області та надано в оренду гр. ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 17,0072 га (кадастровий номер № :03:008:0021), для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, розташовану на території Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області.

На підставі вказаного наказу 13.11.2015 р. між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області (Орендодавець) та громадянином України ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства загальною площею 17,0072 га (кадастровий номер № :03:008:0021), розташовану на території Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області. Право оренди земельної ділянки за вказаним договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним номером 29699673.

Наказом Головного управління Держземагентсва у Київській області за № КИ/:05:003/00015494 від 03.03.2014 р. «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», зокрема, затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду» для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 на території Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області та надано в оренду гр. ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 89,8886 га (кадастровий номер № :05:003:0033), для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, розташовану на території Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області.

На підставі вказаного наказу 13.11.2015 р. між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області (Орендодавець) та громадянином України ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства загальною площею 89,8886 га (кадастровий номер № :05:003:0033), розташовану на території Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області. Право оренди земельної ділянки за вказаним договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним номером 29699692.

Наказом Головного управління Держземагентсва у Київській області за № КИ/:03:008/00015503 від 05.03.2014 р. «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», зокрема, затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду» для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 на території Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області та надано в оренду гр. ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 30,1151 га (кадастровий номер № :03:008:0022), для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, розташовану на території Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області.

На підставі вказаного наказу 13.11.2015 р. між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області (Орендодавець) та громадянином України ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства загальною площею 30,1151 га (кадастровий номер № :03:008:0022), розташовану на території Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області. Право оренди земельної ділянки за вказаним договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним номером 29699706.

21.03.2016 р. між громадянином України ОСОБА_1 (Орендар) та Фермерським господарством К-Агро (Суборендар) було укладено договір суборенди земельної ділянки, відповідно до п. п. 1.1., 2.1. якого орендар надає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства) загальною площею 17,0072 га (кадастровий номер № :03:008:0021), розташовану на території Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області. Право cуборенди земельної ділянки площею 17,0072 га за вказаним договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним номером 29837091.

21.03.2016 р. між громадянином України ОСОБА_1 (Орендар) та Фермерським господарством К-Агро (Суборендар) було укладено договір суборенди земельної ділянки, відповідно до п. п. 1.1., 2.1. якого орендар надає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства) загальною площею 89,8886 га (кадастровий номер № :05:003:0033), розташовану на території Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області. Право cуборенди земельної ділянки площею 89,8886 га за вказаним договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним номером 29840421.

21.03.2016 р. між громадянином України ОСОБА_1 (Орендар) та Фермерським господарством К-Агро (Суборендар) було укладено договір суборенди земельної ділянки, відповідно до п. п. 1.1., 2.1. якого орендар надає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства) загальною площею 30,1151га (кадастровий номер № :03:008:0022), розташовану на території Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області. Право cуборенди земельної ділянки площею 30,1151га за вказаним договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним номером 29840661.

Згідно з пунктом 3.1 зазначених договорів суборенди земельних ділянок їх укладено на 48 років, починаючи з дати їх підписання сторонами.

21.03.2016 р. сторонами договорів суборенди земельних ділянок від 21.03.2016 р. підписані акти приймання-передачі об`єктів суборенди.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом (ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України в редакції, що була чинною на момент прийняття спірних наказів).

Згідно абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України у зазначеній редакції громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 31 Земельного кодексу України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

За змістом ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах), зокрема, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, стаття 123 Земельного кодексу України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати не передбачені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Разом із тим відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням фермерських господарств, регулюються, крім положень Земельного кодексу України, положеннями Закону України Про фермерське господарство та іншими нормативно-правовими актами України (ст. 2 цього Закону).

У спірних правовідносинах Закон України Про фермерське господарство є спеціальним нормативно-правовим актом, а Земельний кодекс України - загальним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України Про фермерське господарство (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (ст. 8 Закону України Про фермерське господарство).

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України Про фермерське господарство для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом. Рішення суду про задоволення позову є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості), видачі документа, що посвідчує право власності або укладання договору оренди (ч.ч. 2, 4 статті 7 Закону України Про фермерське господарство).

Таким чином, спеціальний Закон України Про фермерське господарство визначає обов`язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які відрізняються від загальних вимог, передбачених ст. 123 Земельного кодексу України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, у заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства потрібно зазначити не лише бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтувати розміри земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Отже, при вирішенні вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягає порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, визначений ст. 7 Закону України Про фермерське господарство як спеціального по відношенню до ст. 123 Земельного кодексу України.

Таким чином, суд погоджується із доводами прокурора про те, що за змістом ст.ст. 1, 7, 8 Закону України Про фермерське господарство заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити сукупність передбачених ч. 1 ст. 7 цього Закону відомостей і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на судовий розгляд спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і відомостям, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, у тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого типу - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. Разом з тим відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 525/1225/15-ц.

Поряд із цим, на думку суду, дослідження змісту заяви про надання земельної ділянки має здійснюватися своєчасно, тобто саме станом на час її подання відповідним державним органом або судом у разі прийняття таким органом рішення про відмову у наданні земельної ділянки.

Сам лише факт невідповідності поданих ОСОБА_1 заяв наведеним вище вимогам, та висновки про формальність підходу державної адміністрації до оцінки обставин викладених в цій заяві не можуть вважатися самостійними достатніми аргументами для висновків про недійсність прийнятих наказів саме з цих мотивів, адже суд позбавлений можливості достеменно встановити та перевірити, що підхід був саме формальний та волевиявлення заявника не було перевірено. Твердження прокурора, в цій частині, є припущеннями на яких висновки суду ґрунтуватися не можуть.

Суд погоджується із тим, що орган до повноважень, якого віднесене питання про надання земельної ділянки державної або комунальної власності, на стадії прийняття такого рішення має надати оцінку заяви та долучених до неї документів та має право прийняти рішення про надання такої земельної ділянки або відмовити з мотивів невідповідності заяви та її змісту наведеним вище вимогам.

При цьому, така відмова може бути предметом судового розгляду за заявою заінтересованої сторони. Результатом такого судового розгляду є спроможність заявника довести перед судом наявність достатніх підстав для задоволення його заяви та, відповідно, безпідставність відмови йому у наданні земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства, тоді як ОСОБА_1 вже отримував земельну ділянку в оренду для ведення фермерського господарства площею 96,9743 га з кадастровим номером :02:303:0012 наказом ГУ Держземагенства у Київській області № КИ/:02:303/00005619 від 03.07.2013 р., на підставі якого укладено договір на 49 років, а в подальшому, 24.04.2014 р. ОСОБА_1 заснував фермерське господарство «Гуз і Ко», що на думку прокурора свідчить про те, що ОСОБА_1 у 2014 році отримував значні площі земель в оренду без мети здійснення фермерського господарства, а саме з метою передачі їх в оренду та збільшення земельного банку ФГ К-Агро на безконкурентних засадах.

Правовий висновок про те, що фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства, в порядку визначеному законом, на конкурентних основах, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 р. у справі № 619/1680/17-ц.

З цього приводу судом встановлено наступне.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.12.2019 р. за № , 24.04.2014 р. було здійснено державну реєстрацію фермерського господарства «Гуз і Ко», єдиним засновником якого є ОСОБА_1 .

Отже, фермерське господарство «Гуз і Ко», єдиним засновником якого є ОСОБА_1 , зареєстроване після прийняття Головним управлінням Держземагентсва у Київській області оскаржуваних наказів, останній з яких прийнято 05.03.2014 р.

Таким чином, земельні ділянки, отримані в оренду ОСОБА_2 на підставі оскаржуваних наказів та в подальшому передані в суборенду ФГ К-Агро, були отримані ним до державної реєстрації юридичної особи - фермерського господарства «Гуз і Ко».

Судом також встановлено, що фермерське господарство К-Агро зареєстроване 04.05.2012 р., про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинено запис № 0000576; єдиним власником та головою ФГ К-Агро є ОСОБА_3 . Тобто, ОСОБА_1 не є засновником ФГ К-Агро.

Доказів того, що ОСОБА_1 був засновником іншого фермерського господарства станом на час прийняття спірних наказів прокуратурою суду не надано.

Відтак, клопотання про відведення земельних ділянок в оренду, щодо яких були прийняті спірні накази, були подані фізичною особою, яка на момент їх подання та розгляду не була засновником жодного фермерського господарства.

Отже, даному випадку не підлягає застосуванню практика Верховного Суду, на яку посилається прокурор, відносно того, що фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки як юридична особа, а не як громадянин з метою створення фермерського господарства. Обставини даної справи є іншими.

Той лише факт, що у березні 2016 року, тобто через 2 роки після прийняття оскаржуваних наказів, ОСОБА_1 передав земельні ділянки, отримані на їх підставі, у користування в суборенду ФГ К-Агро, ще не є беззаперечним доказом того, що такою метою він керувався під час отримання земельної ділянки в оренду, на момент прийняття спірних наказів (2014 рік).

Передача земельних ділянок в суборенду ФГ К-Агро не є порушенням чинного законодавства та не може свідчити про відсутність у ОСОБА_1 наміру займатися фермерським господарством і про отримання ним земельних ділянок з метою розширення земельного банку ФГ К-Агро.

Прокурором не доведено того факту, що земельні ділянки були отримані ОСОБА_1 саме з метою збільшення земельного банку ФГ К-Агро. Доказів на підтвердження своїх аргументів в цій частині прокурором до суду не надано.

Таким чином, враховуючи, що клопотання про відведення земельних ділянок в оренду, щодо яких були прийняті спірні накази, були подані фізичною особою, яка на момент їх подання та розгляду не була засновником жодного фермерського господарства, при цьому невідповідності місця розташування земельних ділянок вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, відповідачем-1 встановлено не було, тому правові підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, відмови у затвердженні таких проектів землеустрою та передачі земельних ділянок в оренду ОСОБА_1 у Головного управління Держземагентсва у Київській області були відсутні.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що накази Головного територіального управління Держземагентсва у Київській області за № КИ/:03:008/00015503 від 05.03.2014 р., № КИ/:03:008/00014837 від 28.02.2014 р., № КИ/:05:003/00015494 від 03.03.2014 р. Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки відповідають вимогам земельного законодавства, а отже підстави для визнання їх недійсним відсутні.

Враховуючи викладене, твердження прокурора про те, що договори оренди землі укладені всупереч законодавчо встановленої процедури набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства, при укладенні яких сторонами не було дотримано вимог ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України. також не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи, а відтак підстави для визнання їх недійсним згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України та ч. 1 ст. 215 ЦК України також відсутні.

Як вже зазначалось, 24.02.2020 р. до господарського суду Київської області від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд застосувати строки позовної давності для звернення до суду з позовом та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, в тому числі, на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Позовна давність застосовується судом у разі наявності порушеного права позивача. Порушення права держави (позов поданий прокурором в інтересах держави) не встановлено під час розгляду справи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсними наказів Головного територіального управління Держземагентсва у Київській області за № КИ/:03:008/00015503 від 05.03.2014 р., № КИ/:03:008/00014837 від 28.02.2014 р., № КИ/:05:003/00015494 від 03.03.2014 р. Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки та договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами № :03:008:0021, № :05:003:0033, № :03:008:0022, укладених 13.11.2015 р. між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області та фізичною особою ОСОБА_1 , задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, похідна позовна вимога про скасування рішень приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Потапова М.Ю. про державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами № :03:008:0021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним № 29699673 від 22.05.2016 р., № :05:003:0033 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним № 29699692 від 22.05.2016 р., № :03:008:0022 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним № 29699706 від 22.05.2016 р. також задоволенню не підлягає.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на прокурора.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Фермерського господарства К-Агро про визнання недійсними: наказів Головного територіального управління Держземагентсва у Київській області за № КИ/:03:008/00015503 від 05.03.2014 р., № КИ/:03:008/00014837 від 28.02.2014 р., № КИ/:05:003/00015494 від 03.03.2014 р. Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки, договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами № :03:008:0021, № :05:003:0033, № :03:008:0022, укладених 13.11.2015 р. між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області та фізичною особою ОСОБА_1 , та скасування рішень приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Потапова М.Ю. про державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами № :03:008:0021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним № 29699673 від 22.05.2016 р., № :05:003:0033 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним № 29699692 від 22.05.2016 р., № :03:008:0022 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним № 29699706 від 22.05.2016 р. відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 23.12.2020 р.

Суддя О.О. Рябцева