ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2020 р. Справа№ 911/1019/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Владимиренко С.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Київської області

від 03.09.2020

у справі № 911/1019/20 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Софія" Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області

про стягнення 107 285,35 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства "Софія" Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі - відповідач) про стягнення 107 285, 35 грн., з яких 95 855,35 грн. пені, 3% річних у сумі 7 489,64 грн. та 3 940,36 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за Договором купівлі-продажу природного газу №1042/16-ТЕ-17 від 21.12.2015 в частині вчасного проведення розрахунків за отриманий газ.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.09.2020 у справі № 911/1019/20 в задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача заявлених у справі 95 855,35 грн. пені, 3% річних у сумі 7 489,64 грн. та 3 940,36 грн. інфляційних втрат, які нараховані в період і на заборгованість, яка погашена до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 03.09.2020 у справі № 911/1019/20 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення є незаконним, ухваленим із порушенням норм процесуального права, а саме статей: 7, 86, 236, 238 ГПК України та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме приписів Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2020 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Майданевича А.Г., Пономаренка Є.Ю.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2020, у зв`язку з перебуванням судді Майданевича А.Г. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Пономаренка Є.Ю., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 03.09.2020 у справі № 911/1019/20, роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Позиції учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу Комунальне підприємство "Софія" Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області просить ухвалити рішення, яким апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

21.12.2015 року між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (далі - Постачальник) та Комунальним підприємством «Софія» Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі - Споживач) був укладений Договір №1042/16-ТЕ-17 постачання природного газу (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ.

Згідно з п. 1.2. Договору газ, що продається за цим Договором використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

У п. 6.1. Договору сторони передбачили, що оплата за газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

До Договору укладалися додаткові угоди №1 від 31.12.2015 року, №2 від 29.01.2016 року, №3 від 31.03.2016 року, №4 від 16.06.2016 року.

У п. 8.2 Договору сторони погодили, що у разі невиконання Споживачем п.6.1 Договору, він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 10.3 Договору строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у т.ч. щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних втрат встановлюється тривалістю у 5 років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 року по 31.03.2016, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 12 договору).

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1 296 927,98 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких наявні у матеріалах справи.

Відповідач повністю розрахувався за газ, переданий за Договором №№1042/16-ТЕ-17, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками по операціям, сальдо КП «Софія» Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та копіями платіжних доручень.

Проте, відповідач всупереч умов укладеного між сторонами договору не виконав належним чином взяті на себе договірні зобов`язання щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ у строки визначені договором.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати відповідачем основного боргу перед позивачем за Договором, позивач подав позов про стягнення з відповідача пені в сумі 95 855,35 грн. за зобов`язаннями січня, лютого, березня, квітня 2016 року.

У зв`язку з тим, що зобов`язання з оплати отриманого природного газу відповідачем виконувались з простроченнями, позивач у позові просить також стягнути 3% річних у сумі 7 489,64 грн. за зобов`язаннями січня, лютого, березня, квітня 2016 року та 3 940,36 грн. інфляційних за зобов`язаннями лютого 2016 року.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 № 1730-VIII (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону є, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (ч. 1 ст. 2 Закону).

Частиною 1 ст. 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 року № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Відповідно до пункту 14 Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93, у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016 р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Частиною 3 статті 7 Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» встановлено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм Закону свідчить, що норма частини 3 статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є нормою прямої дії, її застосування не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності цим Законом. Зокрема, реалізація цієї норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Наведена правова позиція є сталою у судовій практиці, зокрема, викладена у постановах Верховного Суду від 01.04.2019 у справі №922/2784/18, від 04.04.2019 у справі №905/1526/18, від 16.05.2019 у справі №922/2685/18, від 10.06.2019 у справі №904/4592/18, від 05.08.2019 у справі №927/934/18.

Матеріали справи свідчать, що заборгованість за поставлений природний газ, на яку позивачем нарахована пеня, інфляційні втрати та 3% річних та стягнення яких є предметом позову у цій справі, була погашена відповідачем до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії» (до 30.11.2016).

Таким чином, враховуючи, що заборгованість за Договором №1042/16-ТЕ-17 постачання природного газу за період січня, лютого, березня, квітня 2016 року, хоча і погашалась з простроченнями, однак у повному обсязі була погашена станом на момент набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

При цьому суд першої інстанції вірно встановив, що пеня, інфляційні втрати та три відсотки річних, яки є предметом позову у цій справі, нараховані позивачем на заборгованість за поставлений природний газ, що використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (пункт 1.2 Договору).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заявлених у справі 95 855,35 грн. пені, 3% річних у сумі 7 489,64 грн. та 3 940,36 грн. інфляційних втрат, які нараховані в період і на заборгованість, яка погашена відповідачем до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», тому правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 03.09.2020 у справі № 911/1019/20 залишити без змін.

2. Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

3. Матеріали справи № 911/1019/20 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

С.В. Владимиренко