ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" грудня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2908/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.

за участю секретаря судового засідання Нечепуренко А.П.

за участю представників:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/2908/20

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (вул. Федорова, № 32-А, м. Київ, 03038, адреса для листування: вул. Антоновича, № 131, оф.172, м. Київ, 03150, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Левадія-Транс» (вул. Промислова, № 5, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001, )

про стягнення 219 853,59 грн.,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

08.10.2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Левадія-Транс» про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 219 853,59 грн.

Підставою названого позову позивач вважає відповідальність відповідача, як перевізника, відповідно до договору № 20.04/1 від 20.04.2017 року про надання транспортно-експедиційних послуг.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 26.02.2019 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі - Страховик) та ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (надалі - Страхувальник) був укладений Генеральний договір добровільного страхування вантажів № 40-0197-19-00032, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим вантажем, незалежно від способу та умов його перевезення.

16.06.2015 року між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (Покупець) та Ficosota Ltd (Продавець) було укладено контракт № 2934-CP/BG на поставку продукції.

01.06.2015 року між ТОВ «АТБ-Маркет» (Клієнт) та ПП «Транс Логістик» (Виконавець) було укладено договір № 0106-15 перевезення вантажу.

В подальшому між ПП «Транс Логістик» (Замовник) і ТОВ «Українська Експедиційна Група» (Експедитор) було укладено договір № 01/11/17-1 від 01.11.2017 року про надання послуг з транспортного обслуговування та договір між ТОВ «Українська Експедиційна Група» (Експедитор) і ТОВ «Левадія Транс» (Перевізник) № 20.04/1 від 20.04.2017 року про надання транспортно-експедиційних послуг.

Позивач вказує, що відповідно до CMR № 065005 від 09.10.2019 року вантажовідправником товару було Ficosota Ltd (м. Шумен, Болгарія), в вантажоодержувачем, в свою черну, ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (м. Дніпро, Україна).

Відповідно до Заявки № 000009798-1 від 09.10.2019р. до договору № 20.04/1 від 20.04.2017 року, ТОВ «Левадія-Транс» узяло на себе зобов`язання по перевезенню вантажу - побутова хімія за маршрутом Шумен (Болгарія) - Нерубайське (Україна).

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 065005 від 09.10.2019 року та товаросупровідним документам ТОВ «Левадія-Транс» прийняло від відправника Ficosota Ltd. до перевезення за вказаним маршрутом вантаж згідно переліку, що всього склало 2 372 ящиків, 47 864 одиниць товару.

Як стверджує позивач, перевезення вантажу здійснювало ТОВ «Левадія-Транс» власними транспортними засобами, а саме спеціалізованим вантажним сідловим тягачем DAF XF 105.460 з причепом SCHMITZ SPR 24 L 13/62 S01, що здійснювалось водієм ОСОБА_1 та водієм ОСОБА_2 , які працюють в ТОВ «Левадія-Транс».

10.10.2019р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу DAF FT XF 105.460 з причепом SCHMITZ SPR 24 L 13/62 S01, який перевозив вантаж Страхувальника за адресою 6 кілометр траси Е675 Негру Воде - Констанца, Румунія, в результаті якої транспортний засіб перекинувся і відбулося пошкодження вантажу (товару).

Крім того, позивач зазначив, що після настання дорожньо-транспортної пригоди відбулося перевантаження товару в транспортні засоби, які належать ТОВ «Левадія-Транс», а саме спеціалізований вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.440 з причепом SCHMITZ НОМЕР_1 з попереднім перебиранням та перерахунком продукції.

За результатами проведеного на складі компанії NERTRANS CARGO SRL перерахунку продукції, кількість цілої продукції було визначено наступним чином: ополіскувач для тканин Savex Soft Romantique/Charmant 0,9л - 4210 пляшок, 421 ящиків; мило рідке гліцеринове з зволожуючою дією Тео Rich Tete-a-Tete Sensual Dahlia 400мл - 6240 пляшок, 520 ящиків; мило тверде Тео Rich Tete-a-Tete Delicate Care ІООгр. - 22 656 шт., 472 ящика, а всього 1413 ящиків, 33 106 одиниць товару.

В подальшому, митне оформлення товару проводилось на підставі акту сюрвеєра та документів про ДТП. Після митного оформлення, прийомка на складі проводилась у присутності страхового агента ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та експерта Одеської регіональної торгово-промислової палати.

З приводу пошкодження вантажу Страхувальника, згідно Рекламаційного акту №13/11 від 13.11.2019 року, Страхувальник вимагав від ПП «Транс Логістик», як експедитора цього перевезення, відшкодувати збитки, завдані частковою втратою/пошкодженням вантажу під час перевезенні в сумі 566 315,38 грн., які включать в себе: 467 316,47 грн. - вартість пошкодженого/ втраченого товару; 68 510,73 грн. - вартість митних платежів додатково сплачених ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» у зв`язку із пошкодженням частини вантажу; 2 678,40 грн. - вартість проведення експертизи Одеської регіональної торгово-промислової палати; 27 809,78 грн. - вартість транспортних витрат у пропорції до кількості неприйнятого товару.

В кінцевому результаті ТОВ «Українська експедиційна група» звернулась до ТОВ «Левадія-Транс», як кінцевого перевізника, із претензією № 20/11-юр від 20.11.2019 року.

За твердженням позивача, згідно договору № 20.04/1 від 20.04.2017 року про надання транспортно-експедиційних послуг, ТОВ «Левадія-Транс» несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його для перевезення до моменту видачі вантажоотримувачу, який зазначений в товарно-транспортних документах, та несе відповідальність за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, прийнятого до перевезення.

В свою чергу, 31.10.2019 року Страхувальник звернувся до ПАТ «СК «УСТ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи, а 24.01.2020 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі акту ТОВ «АТБ-Маркет» від 10.11.2019 року, Експертного висновку №УТЕ-І362/2 від 11.11.2019 року, CMR № 065005. Invoice № , Звіту про інвентаризацію було складено страховий акт № МН-3 від 24.01.2020 року та розрахунок остаточної суми страхового відшкодування № МН-3 від 24.01.2020 року, на підставі яких позивач здійснив виплату Страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 458 841,05 грн.

Також, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» стало відомо, що відповідальність перевізника ПП «Транс Логістик» була застрахована у ПрAT «СК «ПЗУ Україна», у зв`язку з чим позивач звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявами на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу на суму 458 841,05 грн. та отримала часткову виплату страхового відшкодування від ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у розмірі 238 987,46 грн.

Однак, як стверджує позивач, на момент подання позову, шкода заподіяна ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» становить 219 853,59 гри.

ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулась до ПП «Транс Логістик» із претензією про відшкодування шкоди (в порядку регресу) на суму 219 853,59 грн., а також до ТОВ «Левадія-Транс» із претензією про відшкодування шкоди (в порядку регресу) на суму 219 853,59 грн., проте претензії ані ПП «Транс Логістик», ані ТОВ «Левадія-Транс» не розглянуті, відповіді не отримані та вимоги ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» не задоволені ані ПП «Транс Логістик», ані ТОВ «Левадія-Транс».

Таким чином, керуючись положенням Договору № 20.04/1 від 20.04.2017 року про надання транспортно-експедиційних послуг, та чинним законодавством України, позивач вважає, що ТОВ «Левадія-Транс», як перевізник, є відповідальним за пошкодження вантажу під час перевезення та повинно відшкодувати збитки завдані пошкодженням і втратою частини вантажу, а до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі (Страхувальнику), на його думку, перейшло право зворотної вимоги до особи, яка завдала збитки Страхувальнику, а саме до ТОВ «Левадія-Транс».

06.11.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 29730/20), де ТОВ «Левадія-Транс» вказує, що позивач у позовній заяві не надає розрахунку збитків, завданих частковою втратою/пошкодженням вантажу під час перевезення. Натомість, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ґрунтуючись на Експертному висновку Торгово-Промислової палати № УТЕ-1362/2 від 11.11.2019р., надало ТОВ «ЛЕВАДІЯ-ТРАНС» Звіт № 01 «про оцінку вартості матеріальних збитків завданих власнику майна внаслідок ДТП, що сталося на території Румунії під час перевезення вантажу за маршрутом: Шумен (Болгарія) - Нерубайське (Україна)», в якому були всебічно проведені розрахунки збитків, завданих частковою втратою/пошкодженням вантажу, і визначена вартість нанесеного збитку в розмірі 263 688, 46 грн. (де, сума збитку від пошкодженого товару - 29 187,64 грн.; а від нестачі товару - 234 500,82 грн.), з якою ТОВ «Левадія-Транс» погоджується в повному обсязі.

Крім того, відповідач вказує, що згідно контракту на постачання продукції № 2934-CP/BG від 19.05.2015р. між ТОВ «АТБ-Маркет» та Ficosta і специфікації № 714 від 09.10.2019р. вартість товару складає 467 316,47 грн., а отже, на думку відповідача, позивач вимагає від ТОВ «Левадія-Транс», а раніше від ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», сплатити кошти за цілий та неушкоджений вантаж.

Водночас, як стверджує відповідач, між ТОВ «Левадія-Транс» та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» заключений Договір добровільного страхування відповідальності автоперевізника № 312.994172202.20233 від 12.09.2019р., відповідно до якого Страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування Страхувальнику, а загальна страхова сума (ліміт відповідальності) по будь-якій претензії по кожному страховому випадку складає 250 000.00 доларів США.

Відповідач звертає увагу, що ліміт відповідальності перевищує суму позовних вимог отже, позивач, в разі незгоди з розміром виплати страхового відшкодування, мав звертатися з претензією/судовим позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», оскільки саме воно є страхувальником відповідальності ТОВ «Левадія-Транс».

Додатково відповідач наголошує, що позивач додає Страховий акт № МН-3 від 24.01.2020р. на підставі якого він сплатив за страховим випадком внаслідок ДТП в цілому 458 841,05 грн., протк номери страхових актів в наданих позивачем п`яти платіжних доручень не співпадають з номером Страхового акту позивача, отже, на думку відповідача, можна зробити висновок, що вони ніяким чином не відносяться до справи про страхове відшкодування за перевезений ТОВ «Левадія-Транс» вантаж, а за вищенаведеними платіжними дорученнями взагалі не можна визначити за який товар і на яку суму позивач насправді сплатив, оскільки він не надає в додатках до позовної заяви страхові акти, що відповідають зазначеним.

ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було надано відповідь на відзив (вх. № 31871/20 від 30.11.2020р.), в якому, заперечуючи проти доводів відповідача, позивач вказує, що відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 065005 від 09.10.2019 року та товаросупровідним документам (Invoice № від 09.10.2019 року) та (Packing list № від 09.10.2019 року) ТОВ «Левадія-Транс» прийняло від відправника Ficosota Ltd. до перевезення за вказаним маршрутом наступний вантаж: ополіскувач для тканин Savex Soft Romantique 0,9л - 550 пляшок, 55 ящиків, вартістю 536,25 доларів США; ополіскувач для тканин Savex Soft Charmant 0,9л - 10 450 пляшок, 1045 ящиків, вартістю 10 188,75 доларів США; мило рідке гліцеринове з зволожуючою дією Тео Rich Tete-a-Tete Sensual Dahlia 400мл - 8 064 пляшок, 687 ящиків, вартістю 4669,06 доларів США; мило тверде Тео Rich Tete-a-Tete Delicate Care 100гр. - 28 800 шт., 600 ящиків, вартістю 8 323,20 доларів США.

Окремо позивач звертає увагу на те, що частина товару, яка вважається недоставленою, загубленою залишилася в Румунії на дорозі після випадку і не була доставлена зовсім.

ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» повідомляє, що митне оформлення товару проводилось на підставі акту сюрвеєра та документів про ДТП. Після митного оформлення, прийомка на складі проводилась у присутності страхового агента ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та експерта Одеської регіональної торгово-промислової палати, відповідно до висновків якого при прийманні на складі отримувача, було встановлено фактична кількість цілого вантажу 7 092 одиниці.

Усього втраченого/пошкодженого товару 40 772 одиниць товару відповідно до експертного висновку № УТЕ-1362/2 від 11.11.2019 року Одеської регіональної ТПП, проте при прийманні товару на складі ТОВ «АТБ-маркет» було виявлене пересортування товару та останній отримав на 276 шт. більше товару. Таким чином, за висновком позивача, з вини ТОВ «Левадія-Транс» під час здійснення перевезення усього втрачено/пошкоджено 40 496 одиниць товару.

Крім того, позивач наголошує, що 24.01.2020 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», на підставі отриманих документів, було складено страховий акт № МН-3 від 24.01.2020 року та розрахунок остаточної суми страхового відшкодування № МН-3 від 24.01.2020 року на 458 841,05 грн.

Проте, як вказує позивач, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» вважає, що пошкоджений товар - розірвана і деформована упаковка товару, був визнаний як товар з невеликими дефектами, які впливають тільки на втрату його товарної вартості. Відповідно до умов договору страхування, який укладений між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (страховик) і ТОВ «Левадія-Транс» (страхувальник) - втрата товарної вартості товару не відшкодовується.

Але, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» все таки сплатила за цю втрату приблизно 10% від загальної вартості.

На відміну від договору ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», в договорі страхування, який укладений між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) і ТОВ «АТБ-МАРКЕТ»(страхувальник) винятків або відмови у виплаті страхового відшкодування із-за втрати товарної вартості немає, тому ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на законних підставах було відшкодовано ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» вартість втраченого/пошкодженого вантажу, з вини ТОВ «Левадія-Транс».

07.12.2020р. до суду ТОВ «Левадія-Транс» було надано заперечення на відповідь на відзив (вх. № 3260/20), в яких відповідачем зазначено, що весь втрачений/пошкоджений товар був відображений та врахований в Експертному висновку Торгово-Промислової палати № УТЕ-1362/2 від 11.11.2019р. та в Звіті № 200117- 192801 «про оцінку вартості матеріальних збитків завданих власнику майна внаслідок ДТП, що сталося на території Румунії під час перевезення вантажу за маршрутом: Шумен (Болгарія) - Нерубайське (Україна)» складеному страховиком відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». На підставі цих даних ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і зробила всі належні страхові виплати на адресу позивача.

Розрахунки надані позивачем, на думку відповідача, є хибними, оскільки два рази включають втрачений товар, не розуміючи, що і експерт Торгово-Промислової палати, і незалежний експерт, найнятий ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», роблять підрахунки відносно рахунку-фактури Invoice від 09.10.2019р.

Отже, за твердженням відповідача, був врахований весь втрачений/пошкоджений товар, тому посилання позивача на слова водія - нікчемні, оскільки водій не є експертом або сюрвеєром, і не може кваліфіковано проводити будь-які розрахунки або оцінки.

З підстав, наведених у запереченнях, відповідач вважає, що розрахунки позивача зроблені зацікавленою особою (ним самим або ТОВ «АТБ-Маркет) і є некоректними, на противагу оцінки вартості матеріальних збитків незалежним експертом - суб`єктом оціночної діяльності Кривошеєвим О.Ю., а доводи та аргументи позивача вважає необґрунтованими та неправдивими.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2020р. позовна заява вх.№3013/20 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

13.10.2020 року ухвалою Господарського суду позовну заяву (вх. № 3013/20) прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №916/2908/20, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 12.11.2020р.

19.10.2020р. від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю його представника (вх. № 27704/20), яке мотивоване участю представника позивача в іншому судовому засіданні та епідеміологічним станом в країні.

26.10.2020 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про залучення у справу ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (вх. № 28437/20) яке було долучено судом до матеріалів справи та відмовлено в його задоволенні протокольною ухвалою в судовому засіданні.

Враховуючи відсутність у першому судовому засіданні учасників справи, суд дійшов висновку про відкладання судового розгляду справи по суті на 03.12.2020р. про що була постановлена відповідна ухвала.

03.12.2020р. ухвалою Господарського суду Одеської області відкладено розгляд справи у зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання на 14.12.2020р. о 14:00 год., про що сторони були повідомлені телефонограмами, здійсненими секретарем судового засідання Нечепуренко А.П.

14.12.2020 в судовому засіданні учасники справи не були присутні, проте, про час та місце розгляду справи по суті були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Саме до таких висновків прийшов ВС КГС в своєї постанові у справі № 911/1163/17 від 03.03.2018.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про час та місце судових засідань, наявність з боку позивача клопотань про розгляд справи за відсутністю його представника та строки розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про належне повідомлення сторін та можливість розглянути справу за відсутності їх представників.

Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України Судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також безпосередньо досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

В судовому засіданні, 14.12.2020р. Господарським судом був закінчений розгляд справи по суті та відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України по виходу з нарадчої кімнати проголошена вступна та резолютивна частини рішення.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

19.06.2015 року між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (покупець) та Ficosota Ltd (продавець) було укладено контракт № 2934-CP/BG на поставку продукції.

Відповідно до специфікації № 714 від 09.10.2019р. до контракту № 2934-CP/BG від 19.06.2015р. продавцем поставлено 2 372 ящика товару в загально кількості 47 864 штуки вартістю 23717,26 доларів США.

01.06.2015 року між ТОВ «АТБ-Маркет» (клієнт) та ПП «Транс Логістик» (виконавець) було укладено договір № 0106-15 перевезення вантажу, за умовами якого виконавець зобов`язується за рахунок клієнта надати послуги з організації та здійснення перевезень вантажів автомобільним транспортом в міжнародних сполученнях та по території України, а клієнт зобов`язується прийняти та сплатити належним чином надані послуги.

02.10.2019р. сторонами була підписана заявка на перевезення вантажу автомобільним транспортом до договору № 0106-15 від 01.06.2015р. за маршрутом Болгарія (Шумен) Україна (м. Дніпропетровськ), вантажовідправником товару було Ficosota Ltd (м. Шумен, Болгарія), вантажоодержувачем - ТОВ «АТБ-МАРКЕТ».

В подальшому між ПП «Транс Логістик» (замовник) і ТОВ «Українська Експедиційна Група» (експедитор) було укладено договір № 01/11/17-1 від 01.11.2017 року про надання послуг з транспортного обслуговування, відповідно до якого експедитор зобов`язався надати замовнику послуги транспортного, транспортно-експедиційного, експедиційного обслуговування перевезення вантажів та/або організація перевезення вантажів автотранспортом в міжнародних сполученнях та по території України, а клієнт зобов`язується прийняти та сплатити належним чином надані послуги.

На виконання умов договору сторонами підписано відповідну заявку на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 40043832 від 02.10.2019р.

В свою чергу, 20.04.2017 року між ТОВ «Українська Експедиційна Група» (експедитор) та ТОВ «Левадія-Транс» (перевізник) укладено договір № 20.04/1 про надання транспортно-експедиційних послуг.

Згідно п. 1.1. даного договору експедитор доручає, а перевізник зобов`язується надати послуги з транспортно-експедиторського обслуговування та організувати перевезення вантажів, що налаються експедитором по території України та в міжнародному сполученні відповідно до умов цього договору та заявок експедитора.

26.02.2019 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ - Маркет" (страхувальник) було укладено генеральний договір добровільного страхування вантажів № 40-0197-19-00032.

Предметом вказаного договору є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України, пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим вантажем, зазначеним в п.1.1 відповідного Додатку до цього договору. Застрахованим вантажем за договором страхування є вантаж побутова хімія, вид упаковки картонні коробки на 33 паллетах, вагою брутто 18768 кг; маршрут перевезення Shumen, Bulgaria -Одеса (Україна).

09.10.2019 року ТОВ «Українська Експедиційна Група» та ТОВ «Левадія-Транс» (перевізник) підписали заявку № 000009798-1 до договору № 20.04/1 від 20.04.2017 року, згідно з якою експедитор зобов`язався організувати перевезення вантажу побутової хімії орієнтовано вагою 21 т. за маршрутом перевезення Шумен (Болгарія) - Нерубайське (Україна).

Так, як вбачається з товаросупровідних документів, зокрема Invoice № від 09.10.2019 року та (Packing list № від 09.10.2019 року, ТОВ «Левадія-Транс» прийняло від відправника Ficosota Ltd. до перевезення за вказаним маршрутом наступний вантаж:

- ополіскувач для тканин Savex Soft Romantique 0,9л - 550 шт., 55 упаковок, вартістю 536,25 доларів СІІІА;

- ополіскувач для тканин Savex Soft Charmant 0,9л - 10 450 шт., 1045 упаковок, вартістю 10 188,75 доларів США;

- мило рідке гліцеринове з зволожуючою дією Тео Rich Tete-a-Tete Sensual Dahlia 400мл - 8 064 шт., 687 упаковок, вартістю 4669,06 доларів США; 7

- мило тверде Тео Rich Tete-a-Tete Delicate Care 100гр. - 28 800 шт., 600 ящиків, вартістю 8 323,20 доларів США.

Всього Ficosota Ltd надано до перевезення 2 372 упаковок, 47 864 одиниць товару загальною вартістю 23717,26 доларів США.

Вказане також підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 065005 від 09.10.2019 року.

Перевезення вантажу здійснювало ТОВ «Левадія-Транс» транспортними засобами, а саме спеціалізованим вантажним тягачем DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Перевезення вантажу здійснювалось водієм ОСОБА_1 , який працює в ТОВ «Левадія Транс» (наказ про прийняття на роботу № ЛТ-017-К/тр- від 04.10.2018 року) та водієм ОСОБА_2 . який працює в ТОВ «Левадія Транс» (наказ про прийняття на роботу № ЛТ-017-К/тр- від 02.07.2019 року).

10.10.2019р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу DAF FT XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перевозив вантаж за адресою 6 кілометр траси Е675 Негру Воде - Констанца, Румунія. В результаті ДТП транспортний засіб, який перевозив вантаж перекинувся і відбулося пошкодження вантажу (товару).

Відповідно до звіту NERTRANS CARGO SRL про інвентаризацію компанії, виданого 31.10.2019р., в результаті перерахунку продукції, цілої продукції було визначено в кількості 1413 коробок 33106 одиниць товару.

Водночас, як вбачається з експертного висновку Одеської регіональної торгово-промислової палати № УТЕ-1362/2 від 11.11.2019р., експертом встановлено фактично 1411 порушених ящиків за слідами деформації різного ступеня, зі слідами висохлої підмочки, з порушенням цілісності упаковки з доступом до вмісту.

Оскільки вантаж був застрахований договором добровільного страхування вантажів №40-0197-19-00032, ТОВ «АТБ Маркет» 31.10.2019 року звернулося до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування, з якої слідує, що в 10.10.2019 року під час перевезення вантажу сталося ДТП, в разі чого застрахований автомобіль з вантажем перекинувся і пошкодився вантаж (побутова хімія).

Позивачем сформовано розрахунок МН-3 остаточної суми страхового відшкодування від 24.01.2020 року, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 458841,05 грн.

24.01.2020 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі Іnvoice № , CMR №065005, акту від 10.11.2019 року ТОВ «АТБ-Маркет», експертного висновку № УТЕ-1362/2 від 11.11.2019р., звіту про інвентарізацію, копії договору страхування, копії правовстановлюючих документів на вантаж, заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, рекламаційного акту № 13/11 по договору перевезення вантажу № 0106-15 від 01.06.2015 року та інших додаткових документів, затверджено страховий акт № МН-3, в якому визначено розмір остаточного страхового відшкодування в сумі 458 841,05 грн.

ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» перерахувало ТОВ «АТБ-Маркет» суму у загальному розмірі 458 841,05 грн., що вбачається з платіжних доручень: № 1986 від 24.01.2020р. з призначенням платежу: «страх. відшк. 40-0197-19-00032 від 26.02.2019 стр. акт МН00000003 в 24.01.20; ТОВ «АТБ-Маркет» . Без ПДВ»; № 2174 від 27.01.2020р. з призначенням платежу: «страх. відшк. 40-0197-19-00032 від 26.02.2019 стр. акт МН00000003/1 в 24.01.20; ТОВ «АТБ-Маркет» . Без ПДВ»; № 2208 від 28.01.2020р. з призначенням платежу: «страх. відшк. 40-0197-19-00032 від 26.02.2019 стр. акт МН00000003 в 24.01.20; ТОВ «АТБ-Маркет» . Без ПДВ»; № 2442 від 29.01.2020р. з призначенням платежу: «страх. відшк. 40-0197-19-00032 від 26.02.2019 стр. акт МН00000003 в 24.01.20; ТОВ «АТБ-Маркет» . Без ПДВ»; № 2597 від 30.01.2020р. з призначенням платежу: «страх. відшк. 40-0197-19-00032 від 26.02.2019 стр. акт МН00000003 в 24.01.20; ТОВ «АТБ-Маркет» . Без ПДВ».

ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулась до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявами на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу №ЮКК/20123 від 17.04.2020р. та № ЮКК/20134 від 12.06.2020р. на суму 458 841,05 грн.

В подальшому, 28.07.2020 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулась до ПП «Транс Логістик» із претензією № ЮКК/20154 про відшкодування шкоди (в порядку регресу) на суму 219 853,59 грн.

Також, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулась до ТОВ «Левадія-Транс» із претензією № ЮКК/20158 від 31.07.2020р. про відшкодування шкоди (в порядку регресу) на суму 219 853,59 грн.

Між тим, судом встановлено, що 12.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Левадія-Транс» та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" було укладено Договір добровільного страхування відповідальності автоперевізника № 312.994172202.20233, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України і пов`язані з відшкодуванням страхувальником шкоди, заподіяної третім особам або їхньому майну, а також шкоди заподіяної юридичним особам у зв`язку з наданням послуг по перевезенню вантажів згідно з Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів КДПГ 1956 р. з доповненнями і змінами, включаючи Протокол до Конвенції 1978 р. - при здійсненні cтрахувальником міжнародних перевезень майна та Цивільним кодексом України - при здійсненні cтрахувальником, внутрішніх (в межах України) перевезень майна.

Розділом 1 «Страхові ризики. Страхові випадки» передбачено, що страхуванню на умовах договору підлягають ризики, що зазначені в ОУС цього договору та можуть бути, зокрема, відповідальність за вантаж, прийнятий до перевезення - настання відповідальності страхувальника за втрату, недостачу, пошкодження або псування вантажу під час перевезення.

Згідно з розділом 2 договору страхування «Ліміт відповідальності страховика (Страхова сума)» загальна страхова сума (ліміт відповідальності) по будь-якій претензії по кожному страховому випадку становить 250 000,00 доларів США, загальна страхова сума (ліміт відповідальності) по договору в цілому 500 000,00 доларів США.

Розділом 3 Договору передбачено загальну франшизу по кожному страховому випадку в розмірі 1 000,00 грн та спеціальні франшизи.

Відповідачем надано до суду звіт № 01 про оцінку вартості матеріальних збитків завданих власнику майна внаслідок ДТП, що сталося на території Румунії під час перевезення вантажу за маршрутом: Шумен (Болгарія) - Нерубайське (Україна), з висновку якого вбачається, що вартість матеріальних збитків за пошкоджений товар становить 29 187,64 грн., за нестачу товару 234 500,82 грн., а загалом вартість збитків внаслідок пошкодження вантажу через ДТП, під час його транспортування склала 263 688,46 грн.

Під час розгляду справи учасниками справи доказів погашення заборгованості суду не надано.

4. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Приписами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Норми ст. 13 ЦК України визначають, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 618 Цивільного кодексу України боржник відповідає за порушення зобов`язання іншими особами, на яких було покладено його виконання, якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця.

Стаття 909 ЦК України визначає, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч. 1 ст. 919 ЦК України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до частини першої ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

У силу вимог ст.932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

За порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу (ч. 1 ст. 934 ЦК України).

Положеннями ст. 988 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Частиною першою ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 173 Господарського кодексу України встановлює, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше.

Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Статтею 306 ГК України унормовано, що перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція. Відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються ЦК України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством. У разі якщо для здійснення перевезення вантажу законодавством або договором передбачено спеціальні документи (посвідчення), які підтверджують якість та інші властивості вантажу, що перевозиться, вантажовідправник зобов`язаний передати такі документи перевізникові разом з вантажем. Про прийняття вантажу до перевезення перевізник видає вантажовідправнику в пункті відправлення документ, оформлений належним чином. (ч.ч.2, 3, 4, 5 ст.308 ГК України).

Статтею 316 ГК України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає:у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Частиною першою ст. 316 ГК України встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

01.08.2006 року Верховною Радою України прийнятий Закон України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажу" від 19.05.1956р., якою врегульовані правовідносини, що випливають з договору міжнародного перевезення вантажу.

У ст. 3 Конвенції вказується, що перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов`язки, як за власні дії і недогляди.

Згідно ч. 1, 2 ст. 17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки. Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником; учасники транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об`єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, річкового та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

За частиною 1 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, обраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

У статті 13 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено, що експедитор здійснює страхування вантажу та своєї відповідальності згідно із законом та договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Приписами ч.4 наведеного Закону врегульовано, що експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) , страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з абз. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною нормою також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Абзац 2 ст. 9 згаданого Закону встановлює, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно з пунктом три частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Дана норма узгоджується зі статтею 988 ЦК України, якою також визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст.26 Закону України "Про страхування" підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, зокрема, є: інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Стаття 27 Закону України "Про страхування" вказує, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Предметом розгляду у даній справі є встановлення наявності (відсутності) у позивача підстав для стягнення з відповідача, як перевізника, матеріальної шкоди у розмірі виплаченого позивачем потерпілій особі страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В процесі розгляду справи судом вживалися всі заходи для надання учасникам процесу можливості реалізувати свої процесуальні права щодо надання доказів по справі, обґрунтування доводів та заперечень на підтвердження своїх правових позицій.

Одночасно, суд, перевіривши доводи та докази, якими сторони обґрунтовують свої правові позиції, зазначає наступне.

Згідно з ч. 3,4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

З урахуванням вищенаведенного, суд погоджується із позицією відповідача в частині того, що, відповідно до експертного висновку Торгово-Промислової палати № УТЕ-1362/2 від 11.11.2019р. та звіту № 01, зробленого незалежним експертом Кривошеєвим О.Ю. (сертифікат № 216/18 від 26.03.2018р.), були всебічно проведені розрахунки збитків, завданих частковою втратою/пошкодженням вантажу та визначена вартість нанесеного збитку в розмірі 263 688, 46 грн.

Судом приймається до уваги те, що між ТОВ «Левадія-Транс» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» укладений договір добровільного страхування відповідальності автоперевізника № 312.994172202.20233 від 12.09.2019р., відповідно до якого загальна страхова сума (ліміт відповідальності) по будь-якій претензії по кожному страховому випадку складає 250 000.00 доларів США, та на переконання суду позивач, має можливість звернутися з претензією до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», оскільки саме воно є страхувальником відповідальності ТОВ «Левадія-Транс».

Крім того, судом встановлено невідповідність номерів страхових актів в наданих позивачем п`яти платіжних доручень на загальну суму 358 841,05 грн. з номером Страхового акту позивача МН-3 від 24.01.2020р., отже, суд не приймає в якості належних доказів фактичної сплати страхового відшкодування за страховим актом № МН-3 від 24.01.2020р. платіжні доручення № 1986 від 24.01.2020р., № 2174 від 27.01.2020р., № 2208 від 28.01.2020р., № 2442 від 29.01.2020р. та № 2597 від 30.01.2020р.

Інші доводи та заперечення представників сторін, на думку суду, не спростовують висновків до яких прийшов суд.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Так, в рішеннях ЄСПЛ у справі "Серявін та інші проти України", справі "Руїз Горіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд зазначив, що, хоча пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовують свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги зібрані у справі докази та встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини та їх належність, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та відмову у задоволенні позову про відшкодування завданої майнової шкоди.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 86, 129, 202, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.У позові - відмовити повністю.

2. Судові витрати по справі покласти на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (вул. Федорова, № 32-А, м. Київ, 03038, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Повний текст рішення складено 21 грудня 2020 р.

Суддя О.В. Цісельський