РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.12.2020Справа № 910/11709/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Бараненко Н.І., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Фізичної особи-підприємця Міхальова Владлена Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

до Фізичної особи-підприємця Бугайченко Станіслава Марковича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 )

про стягнення 18 042,79 грн.

та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Бугайченко Станіслава Марковича

до Фізичної особи-підприємця Міхальова Владлена Анатолійовича

про стягнення 36 000,00 грн

Представники сторін:

Від позивача: ФОП Міхальов В.А. особисто

Від відповідача: Унінець І.М. адвокат

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Міхальов Владлен Анатолійович звернувся із позовом до Фізичної особи-підприємця Бугайченко Станіслава Марковича про повернення 18 000,00 гарантованого платежу по договору суборенди нерухомого майна № 311219 від 31.12.2019, 42,79 грн 3% річних та інфляційні втрати у зв`язку із припиненням договору суборенди нерухомого майна № 311219 від 31.12.2019 та звільненням приміщення 30.06.2020.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов п.4.1 договору позивачем при укладенні правочину сплачено гарантійний платіж за перший та останній місяць оренди по 18 000,00 грн; водночас враховуючи запровадження карантинних заходів позивач не міг використовувати об`єкт оренди та відповідно був звільнений від сплати орендної плати за квітень та частину травня 2020, здійснював розрахунок лише за комунальні послуги, що було погоджено сторонами, з 11.06.2020 по 30.06.2020 розрахунки належно проведені, проте з 30.06.2020 позивач звільнив самостійно об`єкт оренди, повернувши ключі від орендованого приміщення власнику майна Гурбичу В.Г., що є підставою для виникнення у відповідача зобов`язання з повернення гарантійного платежу у сумі 18 000,00 грн за останній місць оренди відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України та положень п.5.2.1 договору суборенди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 у справі № 910/11709/20 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), надано сторонам строк для реалізації процесуальних прав.

14.09.2020 відповідач засобами поштового зв`язку подав до суду відзив на позовну заяву та зустрічну позовну заяву.

У зустрічній позовній заяві, відповідач, посилаючись на неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань щодо оплати орендної плати за період з 15.04.2020 по 15.05.2020 та повернення майна, за відсутності повідомлення про намір припинення правовідносин, обов`язковість якого передбачено у п.8.3 договору суборенди, не підписання сторонами акту прийому-передачі (повернення) приміщення з оренди, відповідач заявив вимогу про стягнення з позивача 18000,00 грн заборгованості з орендної плати та 18000,00 грн штрафних санкцій відповідно до п.7.3 договору за несвоєчасне повідомлення про дострокове розірвання договору суборенди нерухомого майна № 311219 від 31.12.2019.

Заперечуючи проти первісного позову відповідач у відзиві вказав, що отримана ним спірна сума 18 000,00 грн гарантійного платежу за останній місяць оренди відповідно до п.4.10.4 договору була використана в якості погашення заборгованості орендаря по сплаті орендної плати з 15.03.2020 по 15.04.2020, тому заявлена вимога про повернення вказаних коштів є безпідставною. Також у відзиві на позов учасник справи надав орієнтований розрахунок судових витрат на оплату послуг адвоката у сумі 4000,00 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 16.09.2020 прийняв зустрічну позовну заяву Фізичної особи-підприємця Бугайченко Станіслава Марковича до Фізичної особи-підприємця Міхальова Владлена Анатолійовича про стягнення 36 000,00 грн у справі № 910/11709/20 для спільного розгляду з первісним позовом та об`єднав вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом; постановив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 06.10.2020.

21.09.2020 позивач подав відповідь на відзив, 06.10.2020 - відзив на зустрічну позовну заяву.

06.10.2020 відповідачем подано до суду клопотання про приєднання документів до матеріалів справи.

06.10.2020 суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 13.10.2020.

Судове засідання 13.10.2020 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Ярмак О.М. у відпустці (самоізоляція) та в подальшому на лікарняному.

Ухвалою суду від 30.11.2020, враховуючи повернення судді Ярмак О.М. з лікарняного, призначено підготовче засідання у справі на 10.12.2020.

У підготовчому засіданні 10.12.2020 суд, враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті спору на 22.12.2020.

У судовому засіданні 22.12.2020 представник позивача позовні вимоги за первісним позовом підтримав, проти зустрічного позову заперечував, представник відповідача підтримав заявлені вимоги за зустрічним позовом, проти задоволення первісного позову заперечував.

Судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.240 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення учасників справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.12.2019 між ФОП Бугайченком С.М. ( орендарем за договором, відповідачем) та ФОП Міхальовим В.А. (суборендарем за договором, позивачем) був укладений договір суборенди нерухомого майна № 3112119, в порядку та на умовах якого відповідач передав в строкове платне користування частину нежилого приміщення № 874, площею 28 кв.м., розташованого в місті Києві по вул.Драгоманова, буд.2, на першому поверсі будівлі (надалі - приміщення/об`єкт оренди), з правом користування комунікаціями (електроенергія, водопостачання, каналізація, теплопостачання, мережі зв`язку та інше), розташованих в приміщенні, а відповідач - прийняв приміщення та зобов`язався сплачувати плату, та після припинення передати приміщення суборендарю в належному стані.

Згідно положень п.1.1.1 договору визначено, що об`єкт оренди за цим договором знаходиться у тимчасовому користуванні орендодавця на підставі договору оренди нерухомого майна № 010719 від 01.07.2019, укладеного між орендодавцем та ФОП Гурбич В.Г. (власник приміщення).

Термін дії договору суборенди встановлюється з моменту його підписання сторонами і діє на строк 19 місяців, що закінчується 17.07.2021 року (п.3.2).

Відповідно до п.4.1 договору узгоджено розмір щомісячної плати за користування орендарем приміщенням - 18 0000,00 грн. та встановлено, що гарантований платіж за перший та останній місяць оренди на момент укладення договору був сплачений суборендарем авансом в розмірі 36 000,00 грн. Орендна плата за січень 2020 та подальші місяці користування приміщенням сплачуються суборендарем у строки та у порядку договору. Оплата за користуванням приміщенням за неповний календарний місяць здійснюється за дні фактичного користування приміщенням.

Орендна плата сплачується суборендарем щомісячно передоплатою до 5 числа поточного місяця шляхом готівкового або безготівкового перерахування грошових коштів на банківський рахунок орендодавця (п.4.6 договору).

Згідно п.4.5 договору, останнім днем строку суборенди є дата підписання сторонами Акта приймання-передачі (повернення) об`єкта орендодавцю.

Сторонами у п.4.10 договору узгоджено, що у разі, якщо сума грошових коштів, отриманих орендодавцем від суборендаря за цим договором буде недостатньою для покриття всіх фінансових зобов`язань суборендаря перед орендодавцем, сума гарантованого платежу може бути використана для виконання зобов`язань суборендаря у передбачених у даному пункті випадках, у т.ч. простроченої орендної плати (п.4.10.4).

Гарантований платіж після утримання з нього орендодавцем вищевказаних сум підлягає поповненню суборендарем до встановленого розміру протягом 5 робочих днів з дати отримання письмового повідомлення орендодавця (п.4.11 договору).

У разі дострокового розірвання за згодою сторін або припинення дії договору орендодавець зобов`язаний здійснити повернення суборендарю гарантованого платежу в термін 5 робочих днів з моменту повернення суборендарем об`єкту, за вирахуванням належних до оплати суборендарем грошових коштів, якщо інше не передбачено договором. Повернення гарантованого платежу здійснюється орендодавцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок суборендаря в терміни, визначені цим пунктом (п.5.2.1 договору).

У розділі 6 договору визначено порядок повернення об`єкта суборенди, зокрема передача об`єкта оренди уповноваженими представниками сторін здійснюється в день закінчення строку суборенди або в день дострокового припинення дії договору (п.6.2), об`єкт вважається фактично повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі (повернення) приміщення.

Як встановлено судом, за Актом приймання-передачі нерухомого майна від 31.12.2019 позивач отримав у користування об`єкт оренди за договором № 311219 від 31.12.2019, здійснив оплату гарантованого платежу за перший (січень 2020) та останній місяць оренди у сумі 36 000,00 грн.

За доводами позивача, за лютий та березень 2020 розрахунки між сторонами проведено у повному обсязі. У зв`язку із запровадженням карантинних заходів та введені обмеження щодо господарської діяльності позивача, за квітень та частину травня 2020 сума оренди не сплачувалась через обставини неможливості використання майна, що передбачено п.5.3.8 договору та ч. 6 ст. 762 ЦК України, та що сторонами було погоджено; за частину травня 2020 ( з 11.05.2020) позивач сплатив орендну плату за фактичне користування у сумі 9000,00 грн, за червень оренду сплачено у розмірі 11 400,00 грн, проте з огляду на збитковість діяльності позивача, сторони домовились про повернення об`єкта оренди 30.06.2020, однак неприбуття представника відповідача у запланований час зумовило повернення ключів від приміщення безпосередньо власнику Гурбачу В.Г.

Стверджуючи про факт невиконання відповідачем зобов`язання з повернення суми 18 000,00 грн гарантійного платежу, у т.ч. на вимогу про повернення коштів від 06.07.2020, строк виконання якого настав 07.07.2020, позивач за первісним позовом заявив вимогу про стягнення з відповідача 18 000,00 грн гарантованого платежу та 42,79 грн 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання.

За зустрічним позовом, відповідач з підстав наявності заборгованості зі сплати орендної плати за період з 15.04.2020 по 15.05.2020 та повернення майна за відсутності повідомлення про намір припинення правовідносин, заявив вимоги про стягнення з позивача 18000,00 грн заборгованості з орендної плати та 18000,00 грн штрафних санкцій відповідно до п.7.3 договору за несвоєчасне повідомлення про дострокове розірвання договору суборенди нерухомого майна № 311219 від 31.12.2019.

Проаналізувавши доводи обох сторін, норми чинного законодавства, що підлягають до спірних правовідносин та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторонами повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування вимог та заперечень, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між сторонами укладено договір суборенди приміщення, відносини за яким регулюються главою 58 Цивільного кодексу України.

Частиною 3 статті 774 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до положень ч. 4 статті 762 ЦК України, наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.

Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає (ч. 6 статті 762 ЦК України).

Як вже зазначалось судом, умовами 4.1, 5.2.1 договору сторонами визначено розмір орендної плати та умови/порядок повернення гарантованого платежу.

Зокрема, в розумінні п.5.2.1 договору підставою для повернення гарантованого платежу є дострокове розірвання за згодою сторін або припинення дії договору.

Згідно положень п.8.3 договору, орендодавець та суборендар мають право протягом всього терміну дії цього договору розірвати цей договір, письмово повідомивши про такий намір не пізніше, ніж за 60 календарних днів до передбачуваного дня припинення дії цього договору.

Відповідно до умов п.п. 4.5, 6.5 договору сторонами чітко визначено, що підтвердженням фактичного повернення орендодавцю майна з оренди та останнім днем строку суборенди є дата підписання сторонами акту прийому-передачі (повернення) приміщення.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вказані положення кореспондуються також з положень ч. 1 ст. 193 ГК України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

На підтвердження належного повідомлення відповідача про звільнення об`єкта оренди 30.06.2020, та його ухилення від виконання зобов`язання із приймання приміщення з оренди, позивачем до позову долучено скріншоти із переписки осіб в Telegram.

Проте, суд не приймає як належні електронні докази, надане позивачем електронне листування (скріншоти переписки), як стверджує позивач, з відповідачем, у Telegram, оскільки, по-перше, з поданих документів неможливо встановити між якими особами здійснюється переписка і відносно якого об`єкту (чи об`єктів); по-друге, вони не відповідають вимогам ст 96 ГПК України та ч. 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» щодо завірення електронних документів; також умовами договору не передбачено листування між сторонами у вказаному меседжері, як належне повідомлення про обставини чи зміну правовідносин.

Таким чином, належних доказів повідомлення позивачем відповідача про розірвання договору, намір звільнення об`єкта оренди, та призначення уповноваженого представника для передачі майна 30.06.2020, суду не надано.

Крім того, позивачем не доведено, що умовами правовідносин сторін було передбачено можливість звільнення майна та передачі ключів від приміщення безпосередньо власнику, у т.ч. враховуючи що власник майна у даному випадку не є стороною правовідносин сторін.

Згідно положень п.5.2.1 договору, повернення гарантованого платежу здійснюється за вирахуванням належних до сплати суборендарем грошових коштів, якими відповідно до п.4.10.4 договору є прострочена орендна плата.

З наданих позивачем платіжних доручень вбачається, що по договору сплачено гарантований платіж у сумі 36 000,00 грн (дублікат квитанції від 27.12.2019 долучено до позову), з яких 18 000,00 грн за січень 2020 та 18 000,00 грн гарантованого платежу за останній місяць оренди, 29.02.2020 здійснено платіж у сумі 18000,00 грн, 14.05.2020 платіж у сумі 9000,00 грн, 29.05.2020 платіж у сумі 11400,00 грн., а також 21.01.2020, 22.04.2020, 03.06.2020 та 02.07.2020 здійснено переказ коштів, які за поясненням позивача, є оплатою комунальних послуг.

Позивач стверджує, що ним здійснено розрахунки за січень-березень 2020, з квітня 2020 по 11.05.2020 через карантинні заходи на території України та обмеження діяльності були наявні обставини неможливості використання майна та відповідно він звільнений від сплати орендної плати за цей період, з 11.05.2020 орендна плата сплачена у сумі 9000,00 грн, за червень 2020 у сумі 11400,00 грн., тобто у повному обсязі.

Посилаючись на усні домовленості з відповідачем та належне виконання зобов`язань перед відповідачем, факт повернення майна 30.06.2020 позивач просить повернути 18 000,000 грн гарантованого платежу.

Натомість відповідач вказує про усні домовленості із позивачем про можливість зменшення орендної плати при продовженні позивачем користування орендованим приміщеннями після закінчення карантину.

Належних доказів того, що позивач звертався до відповідача із вимогою про зменшення орендної плати, суду не надано.

Докази оформлення та підписання сторонами акту приймання-передачі (повернення) з оренди орендованого приміщення по договору № 311219 від 31.12.2019, також у матеріалах справи відсутні.

З листування сторін та письмових пояснень вбачається, що орендар 30.06.2020 звільнив орендоване майно, віддавши ключі від приміщення безпосередньо власнику ОСОБА_1 .

За доводами та розрахунком відповідача, гарантований платіж за останній місяць оренди у сумі 18000,00 грн у зв`язку із несплатою орендарем орендної плати зараховано за період з 15.03.2020 по 15.04.2020, крім того заборгованість у сумі 18 000,00 грн виникла за період користування об`єктом оренди з 15.04.2020 по 15.05.2020.

Таким чином, у спірних правовідносин належить дослідити неузгоджений сторонами період нарахування орендної плати: березень-травень 2020 та відповідно наявність/відсутність підстав для нарахування орендної плати за цей період.

Згідно п.5.3.8 договору, суборендар має право не здійснювати оплату орендної плати за весь час, протягом якого об`єкт не міг бути використаний суборендарем за призначенням в силу обставин, за які суборендар не відповідає.

Відповідно до п.6 ст.762 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Наведена норма права визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно через обставини, за які орендар не відповідає.

Відсутність у частині шостій статті 762 Цивільного кодексу України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством (правова позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 8 травня 2018 р. № 910/7495/16; № 12-37гс18).

11.03.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із відповідними змінами і доповненнями), якою установлено з 12.03.2020 на усій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 215 від 16.03.2020, заборонено з 17.03.2020 роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема, торговельно-розважальних центрів, інших закладів торговельного і побутового обслуговування населення.

Відповідно до п.14 Перехідних положень ЦК України встановлено, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користування майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді.

З огляду на викладене, суд відзначає, що вказаною нормою передбачено право наймача на звернення до орендодавця з відповідною вимогою про зменшення плати за користування нерухомим майном в період встановлення карантину, при цьому п.14 Перехідних положень ЦК України не передбачає автоматичного зменшення орендної плати.

Водночас, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення відповідача з вимогою до позивача щодо зменшення/звільнення від орендної плати за користування приміщенням на підставі договору суборенди нерухомого майна № 311219 від 31.12.2019, за березень, квітень та травень 2020 (до 11.05.2020).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача стосовно звільнення його від сплати за користування орендованим приміщенням за квітень та травень 2020 (до 11.05.2020).

Також у матеріалах справи відсутні докази сплати орендної плати позивачем за березень 2020, про що позивач стверджує у позовній заяві.

Таким чином, доказів оплати позивачем орендної плати за березень, квітень 2020 та травень 2020 (першу половину), суду не надано.

У поясненнях відповідачем зазначено, що гарантований платіж за останній місяць оренди у сумі 18000,00 грн зарахований ним в якості оплати орендної плати за період з 15.03.2020 по 15.04.2020.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи обставини правовідносин сторін, недоведеність позивачем підстав звільнення від сплати орендної плати за договором за квітень 2020 та частину травня 2020, за відсутності доказів оплати орендної плати за березень 2020, та фактичне зарахування відповідачем 18 000,00 грн гарантованого платежу в якості оплати за період з 15.03.2020 по 15.04.2020, що відповідає положенням пп 4.10, 5.2.1 договору, судом встановлено відсутність підстав для повернення заявленої до стягнення суми 18 0000,00 грн гарантійного платежу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову щодо стягнення з відповідача 18000,00 грн гарантованого платежу у зв`язку із необґрунтованістю та недоведеністю підстав. Вимоги позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, як похідні вимоги, також задоволенню не підлягають.

Судові витрати щодо оплати судового зборута заявлених витрат на оплату полсуг адвоката відповідно до ст. 129 ГПК України, за первісний позов, з огляду на відмову у задоволенні позову, покладаються на позивача.

За відсутності доказів оплати позивачем орендної плати за період з 15.04.2020 по 15.05.2020 та недоведеність підстав звільнення від виконання вказаного зобов`язання,суд задовольняє вимоги відповідача за зустрічним позовом про стягнення з позивача 18000,00 грн заборгованості з орендної плати.

Щодо заявлених позивачем вимог в частині стягнення з позивача 18000,00 грн штрафних санкцій відповідно до п.7.3 договору.

Судом встановлено факт повернення позивачем майна без повідомлення про намір припинення правовідносин, обов`язковість якого передбачено у п.8.3 договору суборенди, проте згідно п.7.3 договору передбачено, що у разі несвоєчасного повідомлення суборендаря про дострокове розірвання цього договору, орендодавець виплачує суборендареві штраф у розмірі орендної плати, визначеної підпунктом п.4.1 цього договору за 1 місяць суборенди.

Таким чином, позивач не несе відповідальність за несвоєчасне повідомлення про дострокове розірвання договору, тому підстави для стягнення з нього 18000,00 грн штрафних санкцій за несвоєчасне повідомлення про дострокове розірвання договору суборенди нерухомого майна № 311219 від 31.12.2019 відсутні.

Заперечення позивача проти зустрічного позову не приймаються судом до уваги, оскільки не підтверджені належними засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення 18000,00 грн орендної плати. В частині стягнення 18 000,00 грн штрафних санкцій судом відмовлено за недоведеністю підстав нарахування.

Судові витрати відповідача по сплаті судового збору за зустрічним позовом, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 181, 233, 236-240 ГПК України,господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати за первісним позовом покласти на позивача.

3. Позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити частково.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Міхальова Владлена Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Бугайченко Станіслава Марковича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп заборгованості з орендної плати, 1051 (одну тисячу п`ятдесят одну) грн. 00 коп витрат по сплаті судового збору.

5. В решті вимог за зустрічним позовом відмовити.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 28.12.2020.

Суддя О.М.Ярмак