СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

22.12.2020 Справа № 917/1870/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.С.,

за участю представників:

від позивача: Жирний О.С. адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.07.2017 серії ДН №4841) за довіреністю від 23.01.2020 №1-2265;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ,

на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.06.2020 (суддя Паламарчук В.В.), постановлену у приміщенні Господарського суду Полтавської області у м. Полтава о 13:03год, повний текст якого складений 10.07.2020,

у справі №917/1870/20,

за позовом: Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз", Полтавська область, м. Лубни,

про стягнення 15597161,68грн,

ВСТАНОВИЛА:

24.10.2019 АТ «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" про стягнення 13062515,38грн за послуги балансування обсягів природного газу, 1959735,18грн пені, 165339,24грн 3% річних, 409571,88грн інфляційних втрат (т.1,а.с.2-39).

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.06.2020 у справі №917/1870/20 в задоволенні позову відмовлено повністю (т.2,а.с.58-71).

Рішення місцевого господарського суду з посиланням на статті 11, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 901 ЦК України, статті 193, 216,217, 230-231 ГПК України, статті 1, 23, 32, 35 Закону України «Про ринок природного газу», пункти 2-5 глави 1 розділу І, пункт 1 глави 3 розділу 1, пункт 3 глави 1 розділу V, пункт 1 глави 1 розділу VIII, розділи ХІІІ, ХІV Кодексу газотранспортної системи мотивоване тим, що надання послуг балансування перебуває у безпосередньому зв`язку з послугами транспортування природного газу, і відсутність узгоджених умов щодо обсягів та порядку надання послуг транспортування унеможливлює виконання й решти умов договору транспортування природного газу від 17.12.2015 №, в тому числі в частині порядку визначення вартості послуг балансування. Крім того, вказує на те, що матеріали справи не містять розміру щодобового небалансу за спірний період, доказів надсилання відповідачу інформації про його попередній небаланс та розрахунок попередньої вартості за добовий небаланс, вартість щодобового небалансу (маржинальної ціни). Також суд зазначив, що оскільки чинним законодавством визначено процедуру подачі та відібрання газу до/з газотранспортної системи шляхом вчинення Оператором ГТС (позивачем) конкретних дій по врегулюванню обсягів газу в газотранспортній системі, а позивачем доказів вчинення таких дій до матеріалів справи не надано, позивач не довів надання послуг балансування за спірними відносинами. Крім того, суд зазначив, що при підписанні договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № сторонами не дотримані вимоги законодавства та не узгоджені: розподіл потужності, розподіл потужності з обмеженнями, транспортування, перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що відсутність додатків 2,3 до договору від 17.12.2015 № вказує на неузгодженість сторонами умов транспортування газу.

АТ «Укртрансгаз» із рішенням місцевого господарського суду не погодилось та 12.08.2020 звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 30.06.2020 у справі №917/1870/19 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що: по-перше, предметом позову є стягнення з відповідача оплати за допущенний ним небаланс обсягу природного газу, що стався внаслідок безпідставного відбору відповідачем з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи в порушення вимог договору транспортування природного газу від 17.12.2015 №, у зв`язку з чим позивачем як оператором ГТС було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативного місячного небалансу природного газу в грудні 2018 року в обсязі 971,668тис.куб.м; по-друге, уклавши договір транспортування природного газу від 17.12.2015 № відповідач погодив, в тому числі порядок надання йому послуг балансування; по-третє, в алокації (звіті) відповідача за грудень 2018 року в розділі VІІ «ВТВ, нормативні втрати газорозподільного підприємства» зазначено, що обсяг нормативних втрат складає 1731,668тис.куб.м; в графі «підтвердженій обсяг згідно номінації всього -0», в графі «обсяг небалансу -971,668тис.куб.м», отже обсяги небалансу відповідача розраховані за процедурою алокації, виходячи з даних, отриманих від ПАТ «Лубнигаз»; по-четверте, факт складання оператором ГТС акта надання послуг балансування свідчить про те, що замовником не було самостійно врегульовано місячний небаланс; по-п`яте, умовами договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № встановлений чіткий предмет договору - транспортування природного газу, а також визначені істотні умови у відповідності до статті 180 ГК України, а отже він відповідає вимогам законодавства України, не суперечить 203 ЦК України та іншим актам цивільного та господарського законодавства України, підписаний без розбіжностей.

У відзиві від 16.10.2020 АТ «ОГС «Лубнигаз» заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить рішення суду першої інстанції від 30.06.2020 у справі №917/1870/19 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому зазначає, що при підписанні договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № сторонами не узгоджені істотні його умови, а саме: обсяг послуг, які надаються в рамках цього договору (розподіл потужності та транспортування), а також не узгоджений перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника. Відповідач вважає, що договір фактично є неукладеним, оскільки сторонами не погоджено предмет договору транспортування (розподіл потужності та обсяг транспортування), а отже такий договір не створює юридичних наслідків для його сторін. При цьому наводить правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №916/3201/19. Крім того, вказує на те, що наявність одностороннього акту не може підтверджувати факт надання послуг балансування без перевірки його підтвердження чи спростування сукупністю доказів у справі (т.2, а.с. 139,140).

У відповіді на відзив позивач зазначає, що договір на транспортування природного газу від 17.12.2015 № укладений між сторонами на основі типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015, підписаний сторонами, при цьому погоджено його предмет, ціна та строк дії. При цьому вказує на те, що укладення договору транспортування природного газу з одночасним підписанням додатку 1 (розподіл потужності) до нього не передбачено і суперечить самому порядку розподілу потужності, визначеному нормами Кодексу ГТС в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин. Також зазначає, що у розділі ХІ договору сторони визначили вартість послуг балансування та порядок розрахунку за них. Крім того, вказує на те, що умови цього договору, у тому числі і щодо виконання його умов сторонами, були предметом розгляду у справі №917/744/18, а отже договір транспортування природного газу від 17.12.2015 № відповідає вимогам закону та не суперечить приписам статті 203 ЦК України. Позивач також, звертає увагу на те, що додаток 3 до договору підписаний між сторонами спору, однак не наданий суду першої інстанції, оскільки він жодним чином не стосується розділу ІХ договору щодо визначення місячних негативних небалансів та порядку розрахунку за них (т.2, а.с. 143-149).

21.12.2020 АТ Лубнигаз подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку хворобою представника відповідача та неможливістю забезпечити участь іншого представника через хвороби.

При розгляді матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу за договором транспортування природного газу від 17.12.2015 №.

Підставами позову позивач визначає неналежне виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором транспортування природного газу 17.12.2015 № з оплати вартості наданих послуг з балансування для врегулювання негативного місячного небалансу в грудні 2018 року в обсязі 971,668 тис.куб.м у належний для цього строк та спосіб, чим здійснив з 01.12.2018 прострочення таких зобов`язань та порушив умови пункту 9.4 договору і пункту 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи.

Разом з тим, при розгляді матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу №922/3987/19 за позовом АТ "Укртрансгаз" до АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про стягнення заборгованості за послуги балансування природного газу.

Зазначена ухвала мотивована тим, що колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у справі № 916/2090/19.

При цьому в ухвалі зазначено, що Верховним Судом розглядалася справа №916/2090/16 за позовом ПАТ "Укртрансгаз" до ПАТ "Одеський припортовий завод" про стягнення 440990385,32грн, за зустрічним позовом ПАТ "Одеський припортовий завод" до ПАТ "Укртрансгаз" про визнання недійсним договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ТОВ ГК "Укргаз" до ПАТ "Одеський припортовий завод" про зобов`язання виконати умови договору транспортування природного газу № від 17.12.2015.

Залишаючи без змін постанову апеляційного господарського суду, суд касаційної інстанції вказав, що, як встановлено судами, відповідно до пунктів 2.1, 2.4, 2.8 договору № від 17.12.2015 обсяг послуг, що надаються за цим договором транспортування природного газу, визначається відповідно до додатків 1 (розподіл потужності) та додатка 2 (транспортування), однак судами встановлено, що сторонами такі додатки не підписувались. Отже, апеляційний суд, з урахуванням положень частини 8 статті 180 ГК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що договір від 17.12.2015 № є неукладеним, оскільки сторонами не погоджено предмету договору транспортування (потужностей та обсягу транспортування газу), і тому такий договір не створює юридичних наслідків для його сторін, в тому числі і в частині дій, передбачених пунктом 11.4 такого договору.

Також Суд вказав на обґрунтованість висновку апеляційного господарського суду про те, що вимога про проведення розрахунку послуг з балансування на підставі одностороннього акта про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформленого оператором газотранспортної системи, була внесена до глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС лише постановою НКРЕКП №615 від 28.04.2017.

Відтак, суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд в межах наданої йому компетенції щодо оцінки доказів дійшов висновку щодо неможливості визначення фактичного обсягу та вартості наданих ПАТ "Укртрансгаз" послуг балансування і такий висновок логічно пов`язаний з відмовою у задоволенні первісного позову ПАТ "Укртрансгаз" щодо стягнення заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу за договором № від 17.12.2015.

Водночас, з посиланням на наведені висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 916/2090/19, як на релевантні закрито касаційні провадження, відкриті у справах № 918/776/19 та №916/3201/19 за касаційними скаргами АТ "Укртрансгаз" за його позовами про стягнення коштів з підстав, передбачених, зокрема, пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з огляду на непідтвердження визначеної Скаржниками у вказаних справах підстави касаційного оскарження як відсутність висновку Верховного Суду щодо оплати заборгованості за послуги місячного балансування обсягів природного газу.

Ухвалою Об`єднаної палати Верховного Суду від 09.11.2020 у справі №922/3987/19 прийнято касаційну скаргу АТ "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Харківської області від 12.02.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 у справі №922/3987/19 до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача зазначив, що він обізнаний про розгляд Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/3987/19 та вказав на те, що її розгляд відкладений на січень 2021 року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді справи №917/1870/19 місцевий господарський зазначив, що при підписанні договору від 17.12.2015 № сторонами спору не дотримані вимоги законодавства та не узгоджені: розподіл потужності, розподіл потужності з обмеженнями, транспортування, перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу. У зв`язку з цим суд дійшов висновку про неузгодженість сторонами при підписанні договору умов транспортування газу. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про обов`язковість укладання та невід`ємність додатків 1,2 3 до договору транспортування природного газу від 17.12.2015 №, а тому обставина їх непідписання ставить під сумнів факт узгодження сторонами всіх істотних умов договору щодо кожної послуги, яка має надаватися за таким договором.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач також вказав, що при підписанні договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № сторонами не узгоджені істотні його умови, а саме: обсяг послуг, які надаються в рамках цього договору (розподіл потужності та транспортування), а також не узгоджений перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника. Відповідач вважає, що договір фактично є неукладеним, оскільки сторонами не погоджено предмет договору транспортування (розподіл потужності та обсяг транспортування), а отже такий договір не створює юридичних наслідків для його сторін. При цьому наводить правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №916/3201/19.

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Верховний Суд, серед іншого забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правовідносини, що склалися між сторонами спору у справі №922/3987/19, яка переглядається у касаційному порядку Об`єднаною Палатою Верховного Суду, є подібними до правовідносин у цій справі.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з приписами пункту 11 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, з метою дотримання єдності судової практики та зважаючи, що правовідносини у справі № 917/1870/19 та у справі № 922/3987/19 є подібними за предметом та підставами позову, а питання щодо застосування норм права у подібних правовідносинах щодо стягнення заборгованості за послуги баналування є предметом розгляду Верховного Суду у справі № 922/3987/19, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі з власної ініціативи до вирішення Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3987/19 та оприлюднення повного тексту постанови.

За таких обставин, керуючись статтями 228, 229, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі №917/1870/19 до закінчення перегляду Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/3987/19 та оприлюднення повного тексту постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Порядок та строк оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Л.М. Здоровко