ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" грудня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2615/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

секретар судового засідання Овчар А.С.

розглянувши справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Агрітрейд Україна (вул. Центральна, буд.1, оф.209, с. Коритня, Монастирищенський район, Черкаська обл., 19130)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Мітагро Груп (вул. Миру, 70, каб. 11, смт Цебрикове, Великомихайлівський район, Одеська обл., 67130)

про стягнення 357006,73 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Кравцов В.Ю.;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрітрейд Україна звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Мітагро Груп, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 357006,73 грн, з яких: 112319,10 грн основного боргу; 54885,67 грн пені; 118973,70 грн штрафу; 7721,22 грн інфляційних втрат та 63107,04 грн 30% річних.

Позиції учасників справи

Підставою позову позивач визначив неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором поставки на умовах відстрочення платежу від 21.09.2017 №21/09-к в частині повної та своєчасної оплати за фактично отриманий від позивача товар.

Відповідач відзив на позов суду не подав, разом з цим 29.10.2020 від відповідача до канцелярії суду за вх. № 28866/20 надійшла заява, в якій останній просить суд зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір штрафних санкцій на 90% та відмовити позивачу у заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі від 20000,00 грн до 40000,00 грн (а.с.155-160, т.1). В обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач посилається на те, що допущене прострочення виконання зобов`язання перед позивачем обумовлено тим, що відповідач не отримав очікуваного прибутку від здійснення діяльності з вирощування зернових, з огляду на знищення врожаю через погодні умови. Крім цього відповідач наголосив на тому, що заявлений до стягнення розмір штрафних санкцій є надмірно великим, оскільки перевищує розмір боргу, а здійснений позивачем розрахунок штрафу є необґрунтованим, оскільки договором передбачено можливість його застосування в розмірі 20% від суми невиконаного зобов`язання, що складає 22463,82 грн. Також відповідач зазначив про необґрунтованість розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, наголошуючи на неспівмірності суми заявлених витрат витраченому часу адвоката та складності справи про стягнення заборгованості.

Під час розгляду справи по суті представник позивача повністю підтримав заявлені до відповідача вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання під час розгляду справи по суті не з`явився, разом з цим 14.12.2020 від представника відповідача на електронну адресу суду надійшла заява, в якій відповідач просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з хворобою єдиного представника. У задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено, про що у судовому засіданні 14.12.2020 було оголошено протокольну ухвалу та мотиви, з яких суд дійшов такого висновку згідно ч.10 ст.240 ГПК України.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.09.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрітрейд Україна було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2615/20; ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи та призначено підготовче засідання у справі на "08" жовтня 2020 о 14год. 00хв.

08.10.2020 судом було проголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання у цій справі на « 29» жовтня 2020 о 17год.00хв.

У судовому засіданні 29.10.2020 судом було протокольно відкладено підготовче засідання на « 13» листопада 2020 о 15год.30хв., про що представника позивача було повідомлено безпосередньо у судовому засіданні, а відповідача шляхом направлення на його адресу відповідної ухвали в порядку ст.120 ГПК України.

13.11.2020 у судовому засіданні судом було протокольно продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на «30» листопада 2020 о 17год.00хв., про що представника позивача було повідомлено безпосередньо у судовому засіданні, а відповідача шляхом направлення на його адресу відповідної ухвали в порядку ст.120 ГПК України.

Ухвалою суду від 17.11.2020 судом було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю Мітагро Груп у задоволенні клопотання про продовження процесуального строку на подання зустрічного позову у справі №916/2615/20 та повернуто відповідачу зустрічну позовну заяву за вх. ГСОО № 3354/20 від 12.11.2020, подану у цій справі.

У судовому засіданні 30.11.2020 судом було протокольно закрито підготовче провадження у цій справі та призначено справу для розгляду по суті на « 14» грудня 2020 о 17год.30хв., про що представника позивача було повідомлено безпосередньо у судовому засіданні, а відповідача шляхом направлення на його адресу відповідної ухвали в порядку ст.120 ГПК України.

Крім цього, під час розгляду справи ухвалами від 18.09.2020, 08.10.2020, 29.10.2020, 13.11.2020 та 30.11.2020 судом були задоволені клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю Агрітрейд Україна про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та ухвалено здійснювати розгляд справи у призначених судом засіданнях за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon". Відповідач відповідних клопотань до суду не заявляв.

У судовому засіданні 14.12.2020 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

21.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю Агрітрейд Україна (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Мітагро Груп (покупець) було укладено договір поставки Д-2 на умовах відстрочення платежу №21/09-К (а.с.54-57, т.1), згідно з п.1.1. якого постачальник продає, а покупець купує на умовах даного договору товар в кількості, асортименті, цінах та умовах поставки, що обумовлюються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього договору. Видаткова накладна в розумінні цього договору вважається специфікацією.

Пунктом 1.5. сторони погодили, що товар покупцю може постачатись партіями або загалом (повністю), відповідно до умов даного договору та/або видаткових накладних до нього.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.3. договору ціна товару та/або його окремої партії визначається та вказується у видаткових накладних до цього договору та/або видаткових накладних та/або рахунках-фактурах на дату їх складення та включають вартість доставки товару покупцю. Сторони встановлюють та вказують ціну товару (та/або кожної партії товару) у національній валюті України гривні. Оплата вартості товару (партії товару) проводиться покупцем відповідно до умов цього пункту договору, якщо інші умови не будуть передбачені у видатковій накладній до договору. Покупець зобов`язаний здійснити оплату товару в розмірі 100% від вартості (ціни) товару на умовах відстрочення платежу протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дня відвантаження товару зі складу постачальника (дата зазначена у видатковій накладній). Датою оплати є день зарахування коштів на рахунок постачальника в банківській установі.

За умовами п. 5.4. договору датою поставки товару та/або його партії вважається дата вказана у видаткових накладних.

Згідно з п.п. 6.3., 6.4., 6.5. договору у разі прострочення строків (термінів) оплати товару, визначених в договорі та/або видаткових накладних, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочення і до повного виконання стороною своїх зобов`язань та припиняється в день виконання винною стороною зобов`язань за договором, забезпечених санкцією. В разі порушення покупцем строків оплати за товар (його партію), встановлених договором та/або видатковими накладними, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% (двадцять відсотків) від суми несплаченої або несвоєчасно сплаченої вартості товару. Крім того, відповідно до вимог ст.625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання покупець зобов`язується сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 30% річних від простроченої (неоплаченої) суми.

В п.п. 6.6., 6.7. договору сторони погодили, що сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання зобов`язань, передбачених цим договором. Строк нарахування штрафних санкцій (неустойки) за цим договором не обмежується строком, встановленим ч.6 ст.232 ГК України. Штрафні санкції (в тому числі неустойка) за прострочення виконання зобов`язань за цим договором нараховуються до моменту належного та повного виконання відповідного зобов`язання в межах строку загальної позовної давності (ст.257 ЦК України). До вимог про стягнення штрафних санкцій (в тому числі неустойки) за цим договором не застосовується строк спеціальної позовної давності, передбачений ч.2 ст.258 ЦК України, кредитор за зобов`язанням, що порушене, може звернутися до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій (неустойки) за цим договором в межах строку загальної позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України.

Відповідно до п.п.10.1., 10.2. договору він набирає чинності в момент підписання представниками сторін та скріплення печатками його тексту і діє до 31 грудня 2017, а в частині зобов`язань, які виникли під час дії договору до повного їх виконання. Незалежно від положень п.8.1. договору він вважається пролонгованим на наступний рік до 31 грудня відповідного року на тих самих умовах, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір припинити договір за один місяць до закінчення строку його дії.

31.12.2018 між сторонами було укладено додаткову угоду до вищевказаного договору (а.с.58, т.1), згідно з п.1 якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до « 31» грудня 2019 включно.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.72, т.1), між сторонами було підписано акт звірки взаєморозрахунків до вищевказаного договору, згідно з яким початкове сальдо по здійсненим поставкам до 04.01.2019 на користь позивача складало 309174,40 грн.

Після цього, у період з 04.01.2019 по 29.08.2019 на виконання умов вищевказаного договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 623044,70 грн, що підтверджується наявними у справі видатковими накладними (а.с.74-90, т.1) та вказаним актом звірки.

Між цим, за отриманий від позивача товар відповідач розрахувався частково, сплативши позивачу за період з 11.01.2019 по 31.01.2020 кошти на загальну суму 819900,00 грн, що підтверджується наявними у справі банківськими виписками по рахунку позивача (а.с.91-108, т.1), а також актом звірки. На підтвердження здійснення відповідачем інших оплат в рахунок оплати заборгованості за спірний період матеріали справи жодного доказу не містять.

Отже, станом на день розгляду цієї справи заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки Д-2 від 21.09.2017 на умовах відстрочення платежу №21/09-К становить 112319,10 грн, що підтверджується матеріалами справи, поясненнями позивача та не заперечується відповідачем.

Водночас, звертаючись до господарського суду з позовом до відповідача, позивач, окрім основного боргу в розмірі 112319,10 грн, також заявив до стягнення з відповідача 54885,67 грн пені; 118973,70 грн штрафу; 7721,22 грн інфляційних втрат та 63107,04 грн 30% річних. Розрахунок спірних сум пені, відсотків річних та інфляційних втрат позивачем здійснено:

- по поставкам за видатковими накладними з 04.01.2019 по 23.07.2019, де мало місце здійснення оплати, але з простроченням визначеного договором строку - з 21-го дня з дати отримання відповідачем товару за видатковими накладними та по день оплати включно;

- за видатковою накладною від 29.07.2019 №407 розрахунок пені та відсотків річних з урахуванням здійснених часткових оплат здійснено за загальний період з 19.08.2019 по 01.09.2020, а інфляційних нарахувань за загальний період з вересня 2019 по липень 2020;

- за видатковою накладною від 06.08.2019 №407 розрахунок пені та відсотків річних здійснено за період 27.08.2019 по 01.09.2020, інфляційних нарахувань з вересня 2019 по липень 2020;

- за видатковою накладною від 29.08.2019 №460 розрахунок пені та відсотків річних здійснено за період 19.09.2019 по 01.09.2020, інфляційних нарахувань з жовтня 2019 по липень 2020.

Розрахунок суми штрафу позивачем здійснено по кожній поставці спірного періоду відповідно до п.6.4. договору у розмірі 20% від суми поставки, оскільки по кожній поставці мала місце обставина несплати/несвоєчасної сплати вартості отриманого товару.

Відповідач обставину несвоєчасної сплати коштів та щодо наявності заборгованості за отриманий від позивача товар не спростовує, щодо вірності розрахунків позивача пені, інфляційних нарахувань заперечень не подав, натомість просить суд зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір штрафних санкцій на 90%, надавши до матеріалів справи: довідку Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в якій зазначено щодо несприятливих погодних умов на території Великомихайлівського району Одеської області у період осінь 2019 весна 2020 для вирощування певних культур та зазначено, що вказане могло призвести до пошкодження та загибелі посівів озимої пшениці, озимого ячменю на землях ТОВ Мітагро Груп; фінансову звітність ТОВ Мітагро Груп, з якої вбачається, що чистий прибуток товариства за 2019 склав 30000,00 грн (а.с.157-159).

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено можливість настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Водночас, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 233 ГК України, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За умовами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позиція суду

Під час розгляду справи судом встановлено обставину прострочення відповідачем оплат за здійснені позивачем поставки за договором поставки від 21.09.2017 Д-2 на умовах відстрочення платежу №21/09-К за період з 04.01.2019 по 23.07.2019 та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем за договором по поставкам 29.07.2019, 06.08.2019 та 29.08.2019 в сумі 112319,10 грн, а отже позов позивача в цій частині позовних вимог належить задовольнити.

У зв`язку з тим, що бездіяльність відповідача у вигляді несвоєчасно здійснених оплат та несплати коштів за фактично отриманий товар суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно нараховані до стягнення з відповідача пеня, штраф, відсотки річних та інфляційні нарахування відповідно до п.п.6.3., 6.4., 6.5., 6.7. договору.

Перевіривши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок (а.с.2-51, т.1), суд встановив, що розрахунок інфляційних нарахувань позивача відповідає умовам договору, нормам чинного законодавства та здійснений з врахуванням дефляції, що мала місце у деяких місяцях розрахункового періоду, а отже позов позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в розмірі 7721,22 грн також слід задовольнити.

Водночас, при перевірці розрахунків сум пені та відсотків річних судом встановлено, що позивач помилково в період заборгованості включав дні оплати та за деякими накладними позивачем не було враховано положення ч. 5 ст. 254 ЦК України. З врахування вказаних обставин судом було здійснено власний розрахунок в межах визначеного позивачем періоду, згідно з яким сума відсотків річних становить 62607,23 грн, а пені 58224,39 грн. Разом з цим, судом встановлено, що загальна сума пені за здійсненим позивачем розрахунком становить 58785,04, натомість, в позовній заяві позивач заявив до стягнення з відповідача пеню в розмірі 54885,67 грн, а отже враховуючи положення ч.7 ст.237 ГПК України, позовні вимоги позивача щодо стягнення пені судом розглядаються в межах заявленої позивачем суми.

Крім цього, при перевірці наведеного позивачем розрахунку суми штрафу, суд встановив, що вірною сумою штрафу у спірних відносинах є 124608,94 грн, натомість, в даному випадку суд також враховує положення ч.7 ст.237 ГПК України та здійснює розгляд позовних вимог позивача в цій частині в межах заявленої у позові сумі штрафу 118973,70 грн.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача сум штрафних санкцій, що заявлені до стягнення позивачем, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає про таке.

Так, при зменшенні розміру штрафних санкцій суд бере до уваги інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінює співвідношення розміру заявленої до стягнення пені, зокрема, із розміром збитків позивача. Якщо порушення зобов`язання відповідачем не потягло за собою значні збитки для інших господарюючих суб`єктів, то суд може з урахуванням інтересів сторін зменшити розмір належної до сплати пені. При цьому як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Суд відзначає, що за своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності та стягується в разі порушення такого зобов`язання. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

При цьому, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Вирішуючи питання щодо доцільності зменшення штрафних санкцій у цій справі суд враховує, що: матеріали справи не містять доказів, що позивач або інші особи зазнали збитків у зв`язку із простроченням виконання відповідачем зобов`язання у спірних відносинах, а також доказів майнового стану позивача; причини виникнення заборгованості та ступінь виконання основного зобов`язання, а саме здійснення відповідачем часткової оплати за здійснені поставки у спірний період на суму 510725,60 грн, при наявному залишку заборгованості в розмірі 112319,10 грн. Крім цього, суд враховує, що сума санкцій є значною та загалом з нарахованими відсотками річних та інфляційними нарахуваннями складає 244187,82 грн при невиконаному зобов`язанні на суму 112319,10 грн.

В той же час суд враховує визначений ЦК України принцип свободи договору, а також те, що господарська діяльність здійснюється відповідачем, відповідно до положень ГК України, з метою одержання прибутку та на власний ризик.

Отже, проаналізувавши наявні у справі докази та врахувавши пояснення сторін у їх сукупності, суд вважає справедливим зменшити розмір штрафних санкцій у виді пені та штрафу, що підлягають стягненню з відповідача, на 60%. При цьому таке зменшення розміру штрафних санкцій суд вважає оптимальним балансом інтересів обох сторін у спорі, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Агрітрейд Україна, заявлені до Товариства з обмеженою відповідальністю Мітагро Груп, підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача основний борг в сумі 112319,10 грн, пеню в сумі 21954,27 грн, штраф в сумі 47589,48 грн та інфляційні нарахування в сумі 7721,22 грн.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У п. 4.3. постанови від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України" пленум Вищого господарського суду України роз`яснив, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Отже, при визначені суми судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує часткове задоволення позову, водночас, часткове зменшення судом розміру пені та штрафу не впливає на розподіл судового збору, з врахуванням вищевказаних роз`яснень. За цих обставин, судовий збір на відповідача покладається в розмірі 5347,60 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Мітагро Груп (вул. Миру, 70, каб. 11, смт Цебрикове, Великомихайлівський район, Одеська обл., 67130, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрітрейд Україна (вул. Центральна, буд.1, оф.209, с. Коритня, Монастирищенський район, Черкаська обл., 19130, ) основний борг в сумі 112319 /сто дванадцять тисяч триста дев`ятнадцять/грн 10 коп, пеню в сумі 21954 /двадцять одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят чотири/грн 27 коп, штраф в сумі 47589 /сорок сім тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять/грн 48 коп, інфляційні втрати в сумі 7721 /сім тисяч сімсот двадцять одну/грн 22 коп, відсотки річних в сумі 62607 /шістдесят дві тисячі шістсот сім/грн 23 коп та судовий збір в сумі 5347 /п`ять тисяч триста сорок сім/грн 60 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст складено 22 грудня 2020 р.

Суддя Д.О. Бездоля