ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2020 р. Справа№ 910/15001/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Пересенчук Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аттуаль"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.10.2020

у справі №910/15001/20 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аттуаль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком"

про стягнення 864 452,63 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст обставин справи та хід розгляду справи у суді першої інстанції

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Аттуаль" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" про стягнення 864 452,63 грн, з яких 848 820,82 грн основного боргу, 12 580,97 грн 3% річних та 3 050,84 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати товару, поставленого позивачем за Договором поставки № від 21.03.2017 та за Договором поставки № від 21.03.2017.

19.10.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові заперечення щодо розгляду даного спору Господарським судом міста Києва.

У вказаних запереченнях відповідач зазначив, що відповідно до п. 10.2 договорів поставки сторони погодили, що всі спори будуть вирішуватися Постійно діючим третейським судом при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа".

З огляду на те, що третейські застереження не визнані недійсними, не втратили чинність та можуть бути виконані, відповідач просив суд залишити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Аттуаль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" про стягнення 864452,63 грн без розгляду.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Аттуаль" залишено без розгляду.

В обґрунтування прийнятої ухвали місцевий господарський суд зазначив про те, що оскільки відповідач з посиланням на п.10.2 договорів наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, про що останнім подано відповідне клопотання до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду згідно з п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аттуаль" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.10.2020 року у справі № 910/15001/20 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2020 у справі № 910/3673/20 в задоволені заяви ТОВ «Фудком» про заперечення проти вирішення спору в господарському суді було відмовлено. Суд у справі № 910/3673/20 надав правову оцінку п. 10.2. договору (який є аналогічним із арбітражним застереженням, що міститься у договорах поставки в даній справі) та зазначив, що Постійно діючим третейським судом при товарній біржі «Київська універсальна біржа» не забезпечено в своїй діяльності неухильного дотримання принципу рівності всіх учасників третейського розгляду перед законом і третейським судом. Постійно діючий третейський суд при товарній біржі «Київська універсальна біржа» не знаходиться за адресою м. Київ, Залізничне шосе, 57 та не здійснює судочинство, що було встановлено ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/3673/20, тоді як перебування третейського суду за адресою ТОВ «Фудком» наводить на обґрунтовані підозри у можливій упередженості вказаного суду при розгляді позовної заяви.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи між суддями від справу №910/15001/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі № 910/15001/20 та призначено до розгляду на 16.12.2020.

Позиції учасників справи

08.12.2020 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Явка представників сторін

Представники сторін у судове засідання 16.12.2020 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи останні повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи міститься відзив на апеляційну скаргу, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 16.12.2020 за відсутності представників сторін.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аттуаль" звернулось із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" про стягнення 864 452,63 грн, з яких 848 820,82 грн основного боргу, 12 580,97 грн 3% річних та 3 050,84 грн інфляційних втрат.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті заявленого спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

При цьому, визначальною умовою залишення позову без розгляду на підставі вищевказаної норми є наявність між сторонами у справі третейської угоди про передачу даного спору на вирішення, зокрема, третейського суду, яка не визнана недійсною, не втратила чинність та може бути виконана, за умови, що відповідачем у встановлений строк подане відповідне заперечення проти вирішення спору в господарському суді.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати товару, поставленого позивачем за Договором поставки № від 21.03.2017 та за Договором поставки № від 21.03.2017.

До початку розгляду справи по суті, відповідачем заявлено про те що даний позов не може бути розглянутий господарським судом, оскільки сторонами погоджено вирішення спорів, що виникають з договорів поставки № від 21.03.2017, № від 21.03.2017 третейським судом.

Як погоджено сторонами у пунктах 10.1 та 10.2 договорів поставки, всі спори, розбіжності, вимоги та непорозуміння, які можуть виникнути у зв`язку і укладенням та виконанням положень даного договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України "Про третейські суди", домовляються про те, що всі спори, розбіжності та вимоги, що виникають з даного договору чи у зв`язку з ним, підлягають розгляду і вирішенню в Постійно діючому Третейському суді при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа", за адресою: м. Київ, Залізничне шосе, 57, рішення якого є остаточними і обов`язковими для обох сторін, і оскарженню не підлягають, крім випадків передбачених Законом України "Про третейські суди". Сторони погодили, що в процесі розгляду та вирішення спорів буде застосовуватися Регламент Третейського суду при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа". Правом, що регулює даний договір - є матеріальне право України.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ГПК України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: 1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; 2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7 - 13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті; 3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

За приписами ст.1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Підвідомчість справ третейським судам та визначений вичерпний перелік винятків, коли спір не може бути розглянутий таким судом встановлена ст. 6 Закону України "Про третейські суди".

За приписами вказаної норми третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов`язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб`єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

З огляду на те, що предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договорами поставки, даний спір підвідомчий третейському суду та може бути розглянутий останнім.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Третейською угодою є угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом (ст. 2 Закону).

Юридичні та/або фізичні особи мають право згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про третейські суди" передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законодавством. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 9 ст.12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена, зокрема, шляхом обміну листами. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Положеннями ст.628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що підписавши договори, в яких міститься третейське застереження, позивач погодився з передбаченим у ньому порядком вирішення спорів, що виникають за договорами. Отже обставини щодо підписання договорів поставки з третейським застереженням свідчать про вільне волевиявлення сторін на розгляд спору саме третейським судом.

За змістом ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Разом з цим, на підставі п.7 ч.1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Відповідно до ст.161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

З наведеного вбачається, що господарський суд, до якого подано позов з питання, що є предметом третейської угоди, залишає позов без розгляду у випадку, якщо від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Як зазначалось раніше, клопотання відповідача, в якому він просив суд залишити позов без розгляду з огляду на третейське застереження, яке міститься в договорі поставки, надійшло до початку розгляду справи по суті, до подання першої заяви щодо суті спору.

З огляду на вище встановлене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтовано висновку про те, що передбачене п.10.2 договорів третейське застереження відповідає вимогам діючого законодавства, а обставин, з якими закон пов`язує визнання третейської угоди недійсною, не встановлено.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що Постійно діючий третейський суд не зареєстрований у встановленому законом порядку, оскільки у вільному доступі відсутні його Положення та Регламент, список суддів, а третейський суд не знаходиться за адресою м. Київ, Залізничне шосе, 57, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до ст.7, 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Відповідно до підпункту 3.3.1. п. 3.3. Положення про Єдиний реєстр громадських формувань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 19.12.2008 №2226/5, кожна фізична або юридична особа має право доступу до відомостей Єдиного реєстру про політичні партії, громадські організації, благодійні організації, творчі спілки, торгово-промислові палати та постійно діючі третейські суди, статути, асоціації органів місцевого самоврядування, адвокатські об`єднання через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Реєстру, шляхом пошуку та перегляду інформації про постійно діючі третейські суди. Тобто, інформація з реєстру громадських формувань є загальнодоступною через веб-сайт https://rgf.minjust.gov.ua/.

Відомості про Постійно діючий третейський суд при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа" містяться в Єдиному реєстрі громадських формувань, доступ до якого можливо отримати за допомогою електронного сервісу на сайті Міністерства юстиції України за посиланням - https://rgf.minjust.gov.ua.

Крім того, Положення про Третейський суд, Регламент Третейського суду з Положенням про третейські витрати, Список третейський суддів Третейського суду розміщентй на сайті Постійно діючого третейського суду при Товарній Біржі «Київська Універсальна Біржа» за адресою: https://kubcourt.com.ua.

Твердження апелянта про те, що Постійно діючий третейський суд при Товарній Біржі «Київська Універсальна Біржа» не знаходиться за адресою м. Київ, Залізничне шосе, 57 спростовується відомостями з веб-сайту https://kubcourt.com.ua та інформації з Єдиного реєстрк громадських формувань, з якого вбачається, що місцезнаходженням даного третейського суду є місто Київ, вулиця Генерала Алмазова, будинок 18/7, офіс 409.

Отже, постійно діючий Третейський суд при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа" зареєстрований в установленому законом порядку, що спростовує твердження апелянта.

Апелянт, посилаючись на ухвалу суду у справі №910/3673/20, зазначає, що у вказаній ухвалі викладено висновок суду, що Постійно діючим третейським судом при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа" не забезпечено у своїй діяльності неухильного дотримання такого принципу здійснення своєї діяльності як рівності всіх учасників третейського розгляду перед законом і третейським судом, навіть ще на стадії відсутності відповідного спору в суді, що цілком обґрунтовано може невілювати будь-яку довіру потенційного учасника третейського спору до такого суду.

В той же час, як вірно зазначено судом першої інстанції, вказаний висновок суду ґрунтується на певних обставинах, які були наявними під час розгляду справи №910/3673/20 та є відмінними від обставин даної справи (зокрема, з огляду на тривалі строки надання третейським судом відповіді на запити представника позивача, які відсутні у даній справі). Крім того, спір у справі № 910/3673/20 розглядався в іншому суб`єктивному складі сторін (позивачем у справі № 910/3673/20 був ТОВ «Кіровоградриба-2019»).

Судом встановлено, що третейська угода між позивачем та відповідачем укладена у вигляді третейського застереження у договорах поставки № від 21.03.2017 та № від 21.03.2017, викладена в письмовій формі, підписана сторонами та скріплена їх печатками, містить вказівку про конкретно визначений третейський суд. Обставин недійсності, втрати чинності чи неможливості виконання угоди позивачем та відповідачем про передачу даного спору на вирішення третейського суду не вбачається.

Враховуючи викладене судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставини щодо відсутності перешкод у виконанні угоди позивача та відповідача про передачу спорів на вирішення третейського суду (постійно діючого Третейського суду при товарній біржі "Київська Універсальна Біржа") належними і допустимими доказами не спростовані.

Згідно п.7 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Рішенням Конституційного Суду України №1-рп/2008 від 10.01.2008 в справі №1-3/2008 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) встановлено, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських відносин може бути переданий його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків встановлених законом (статтею 17 ЦПК України, статтею 12 ГПК України, статтею 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України). Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

При цьому, рішення третейського суду, який діє відповідно до Закону України "Про третейські суди", можуть бути оскаржені до господарського суду з огляду на підстави, визначені чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Правосуддя - це самостійна галузь державної діяльності, яку суди здійснюють шляхом розгляду і вирішення в судових засіданнях в особливій, встановленій законом процесуальній формі цивільних, кримінальних та інших справ (пункт 3 мотивувальної частини ухвали Конституційного Суду України від 14.10.1997 у справі № 44-з).

За приписами ч. 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м`якого покарання від 02.11.2004 у справі № 15-рп/2004). Тому в контексті ст.55 Конституції України органи судової влади можуть здійснювати функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону України "Про третейські суди", є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного ч. 5 ст. 55 Конституції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 10.01.2008 у справі № 1-3/2008 (справа про завдання третейського суду) визначено, що можливість передачі державою на розгляд третейських судів спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин визнана зарубіжною практикою, заснованою, в тому числі, на міжнародному праві. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що звернення фізичних та/або юридичних осіб до третейського суду є правомірним, якщо відмова від послуг державного суду відбулася за вільним волевиявленням сторін спору (Рішення у справі "Девір проти Бельгії" від 27.02.1980).

Третейське застереження є власним волевиявленням сторін договору поставки і не може розцінюватися як встановлення обмеження прав позивача. При цьому в даному випадку право на захист своїх прав на підставі третейської угоди у вигляді третейського застереження реалізовано іншою стороною договору.

Таким чином, укладаючи договори поставки, сторони вільно обрали спосіб та реалізували за взаємною згодою своє право на захист порушеного права у незаборонений чинним законодавством України спосіб.

Наявність дійсного третейського застереження та обов`язковість звернення до третейського суду за наявності волі на розгляд справи третейським судом, що її виявив відповідач, не є обмеженням прав позивача, гарантованих статтею 6 Конвенції, статтею 55 Конституції України.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.06.2018 у справі № 908/2058/17.

Враховуючи те, що пункт 10.2 договорів поставки № від 21.03.2017 та № від 21.03.2017 містить третейське застереження, а від відповідача до початку розгляду справи місцевим господарським судом по суті надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду згідно п. 7 ч. 1 ст.226 ГПК України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 21.10.2020 року у справі № 910/15001/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аттуаль" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.10.2020 у справі № 910/15001/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.10.2020 у справі № 910/15001/20 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/15001/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.12.2020

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко