ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2020 р. Справа№ 925/981/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевич А.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Господарського товариства з додатковою відповідальністю "Іскра"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.09.2020 року (повний текст рішення складено 06.10.2020 року)

у справі № 925/981/20 (суддя: Спаських Н.М.)

за позовом: Комунального підприємства "Уманьводоканал"

до Господарського товариства з додатковою відповідальністю "Іскра"

про стягнення 151 424,78 грн.

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Уманьводоканал" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Господарського товариства з додатковою відповідальністю "Іскра" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості 151 424,78 грн.

Позовні вимоги мотивовані понаднормативним забрудненням відповідачем системи каналізації на підставі договору № 88 з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.02.2018 року, укладеного між сторонами у справі.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.09.2020 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Господарське товариство з додатковою відповідальністю "Іскра" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 29.09.2020 року у даній справі та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Черкаської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Також, скаржник вказав, що позивач на підтвердження своїх розрахунків посилається на «Правила приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації міста Умані», затверджених Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 12.03.2020 року №89, а здійснення відбору проб стічних вод, як вказує позивач у позові, відбулося 11.02.2020 року, тобто до затвердження місцевих правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення.

Тобто, за твердженням скаржника, вищезазначені правила не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, що виникли раніше, отже, позовні вимоги Комунального підприємства "Уманьводоканал" є недоведеними.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2020 року справу № 925/981/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді:Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Господарського товариства з додатковою відповідальністю "Іскра" на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.09.2020 року у справі № 925/981/20. Призначив до розгляду апеляційну скаргу Господарського товариства з додатковою відповідальністю "Іскра" на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.09.2020 року у справі № 925/981/20 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників своєю ухвалою від 02.11.2020 року.

30.11.2020 року від позивача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив апеляційну скаргу Господарського товариства з додатковою відповідальністю "Іскра" залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Крім того, позивач у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначив, що скаржник в апеляційній скарзі не вказав конкретно які саме допущені порушення норми матеріального та процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, які саме обставини не було встановлено судом, та які обставини є недоведеними.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 29.09.2020 року підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Господарського товариства з додатковою відповідальністю "Іскра" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 05.02.2018 року між Комунальним підприємством "Уманьводоканал" (виконавець) та Господарським товариством з додатковою відповідальністю "Іскра" (споживач) було укладено договір № 88 з централізованого водопостачання та водовідведення (а.с. 7-18), відповідно до умов якого виконавець надає споживачеві послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за тарифами, встановленими відповідно до законодавства України.

Пунктом 5.1 договору передбачено допустимі концентрації забруднюючих речовин у його стічних водах і характеристики стічних вод.

Правилами приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення України, затвердженими Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального України від 01.12.2017 року № 316 (далі - правила) встановлено, що вони поширюються на суб`єктів господарювання, які надають послуги з централізованого водовідведення (відведення та/або очищення стічних вод, на юридичних осіб незалежно від форм власності та відомчої незалежності, фізичних осіб підприємців, фізичних осіб які провадять незалежну професійну діяльність і взяті на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з Податковим кодексом України, які скидають стічні води до системи централізованого водовідведення або безпосередньо у каналізаційні очисні споруди.

Зазначеними правилами встановлено загальні вимоги до порядку відібрання проб, методики відібрання передбачено Національними стандартами України.

Відповідно до пп. 3, 5 п. 1 розділу 2 правил виробник повинен контролювати якість, кількість і режим скидання стічних вод споживачами та здійснювати раптовий (не погоджений зі споживачами заздалегідь) відбір контрольних проб. Механізм контролю, зокрема порядок відбору проб встановлюється місцевими правилами приймання.

Згідно п. 1 розділу 6 правил споживачі здійснюють контроль за кількістю та якістю стічних вод, які вони скидають до системи централізованого водовідведення або безпосередньо на каналізаційні очисні споруди виробників. Перелік забруднень, на наявність яких робиться аналіз, та періодичність контролю встановлюються місцевими правилами приймання.

За наявності локальних очисних споруд споживачі здійснюють кількісний та якісний контроль стічних вод, що надходять на них, очищених стічних вод та враховують об`єми видалених із стічних вод осадів. На вивіз та утилізацію осадів повинні бути оформлені відповідні документи (акти, накладні, рахунки), які зберігаються у споживачів не менше трьох років.

Місця та періодичність відбору проб споживачами мають бути погоджені з виробником.

Результати аналізів стічних вод і замірів їх витрат фіксують у робочих журналах, які зберігаються у споживачів безстроково.

Споживачі систематично у строки, визначені місцевими правилами приймання, надають виробнику інформацію про об`єми та якісний склад стічних вод, які вони скидають до системи централізованого водовідведення або безпосередньо на каналізаційні очисні споруди виробників.

Споживачі зобов`язані мати та своєчасно оновлювати технічну документацію, яка характеризує стан систем водопостачання та водовідведення споживача, а саме відомості про системи водопостачання та водовідведення споживача, характеристику їх технічних параметрів і фактичного стану, графічний матеріал (генеральний план (топографічний план)) з нанесеними мережами водопостачання і водовідведення та місцем розташування контрольного колодязя, нормативний розрахунок водоспоживання та водовідведення споживача, технологічні креслення насосних станцій, план та схему локальних очисних споруд і наявність приладів обліку, відомості про категорії стічних вод споживача (промислові, господарсько-побутові, поверхневі тощо), характеристику якості стічних вод, що скидаються до системи централізованого водовідведення, інші документи, визначені місцевими правилами приймання, крім тих, що мають дозвільний характер.

Відповідно до п. 6 розділу 6 правил з метою контролю якості стічних вод споживачів виробник здійснює відбір контрольних проб. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є достатньою підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень.

Відбір контрольних проб стічних вод споживачів виконує уповноважений представник виробника, що фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представник виробника, так і представник споживача.

У разі відмови представника споживача поставити свій підпис у журналі або акті представник виробника зазначає про це в журналі або акті.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 11.02.2020 року представником Комунального підприємства "Уманьводоканал" в присутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Іскра" старшого адміністратора Ниситова В.В. було здійснено відбір проб для основного аналізу стічних вод, які потрапляють у каналізаційну мережу від відповідача, для подальшого проведення повного хімічного аналізу, в контрольній точці згідно акту розмежування балансової належності мереж водопостачання та каналізації, про що складено акт № 14-20 ( а.с. 21).

Так, за результатами хімічного аналізу відібраних стічних вод від 11.02.2020 року надані виробничою хіміко-бактеріологічною лабораторією контролю якості стічних вод позивача виявлені факти перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин: завислих речовин 845 мг/дм3 за дозволеної норми 300 мг/дм3 , БСК повн 1130 мгО2/дм3 за дозволеної норми не більше 350мгО2/дм3, ХСК 2200 мгО2/дм3 за дозволеної норми 500 мгО2/дм3, ХСК:БСК5 2,59 за дозволеної норми <2,5, фосфати 10,12 мг/дм3 за дозволеної норми 5,0 мг/дм3 , АПАР 83,62 мг/дм3 за дозволеної норми 10,0 мг/дм3.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що в матеріалах справи міститься розрахунок визначення розміру плати за скид стічних вод до системи централізованого водовідведення при порушенні вимог щодо якості(а.с. 24), що проводиться згідно з п. 3 розділу ІІ "Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до системи централізованого водовідведення" за формулою: Рс = Т х Qd +5T х Qpd + Кk х T х Qpz,

- де Т - тариф, встановлений за надання послуг з централізованого водовідведення споживачам, віднесеним до відповідної категорії, грн./м3;

- Qd - об`єм скинутих споживачем стічних вод понад обсяги, обумовлені договором, м3;

- Qpd - об`єм скинутих споживачем стічних вод понад обсяги, обумовлені договором, м3;

- Qpz - об`єм скинутих споживачем стічних вод з понаднормативними забрудненнями, м3;

- Кк - коефіцієнт кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми.

Відповідно до п. 4.6. договору між сторонами розмір та порядок плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями (з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин) визначається "Правилами прийому стічних вод підприємств у міську систему каналізації міста Умань", "Інструкцією про встановлення стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів", іншими нормативно-правовими актами України з даного питання та умовами цього договору.

Рахунки, виставлені за скид наднормативно забруднених стічних вод, є складовою частиною рахунків за поточне водовідведення та підлягають сплаті Споживачем протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 17.02.2020 року позивачем на адресу відповідача було направлено листа № 269/08 (а.с.20) з результатами вимірювання показників складу та властивостей проб стічних вод від 11.02.2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення за №666 (а.с. 19).

Відповідач в свою чергу, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується скаржником, відповіді на даний лист позивачу не направив.

Згідно ст. 44 Водного кодексу України визначені обов`язки водокористувачів, які зобов`язані, зокрема, дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та лімітів скидання забруднюючих речовин.

Скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин (ст. 70 Водного кодексу України).

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі розміри викидів та скидів у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

23.06.2020 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 929/07 (а.с. 27-28) з вимогою в добровільному порядку сплатити заборгованість в сумі 151 424,78 грн. (з ПДВ).

Відповідач в свою чергу відповіді на претензію не надав, кошти в сумі 151 424,78 грн не сплатив.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За умовами розділу 4 договору між сторонами рахунки за скид наднормативно забруднених стічних вод є складовою частиною рахунків за водовідведення і підлягають сплаті Споживачем протягом 5 банківських днів з моменту отримання.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, матеріали справи не містять, а скаржник не надав ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних і допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 269 Господарського процесуального кодексу України доказів (висновків іншої атестованої лабораторії) щодо невідповідності висновків лабораторії КП "Уманьводоканал" про перевищення у відібраних у відповідача пробах води забруднюючих речовин. Відповідач не наполягав на одночасному відборі паралельної та арбітражної проб води під час отримання контрольної проби, які міг би використати для власних досліджень, що вбачається із Акту відбору проб стічних вод (а.с. 21).

У відповідності до п. 6 розділу 6 затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 року N 316 Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення -- з метою контролю якості стічних вод споживачів виробник здійснює відбір контрольних проб. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є достатньою підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень.

При цьому, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що позивач на підтвердження своїх розрахунків посилається на «Правила приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації міста Умані», затверджених Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 12.03.2020 року №89, а здійснення відбору проб стічних вод, як вказує позивач у позові, відбулося 11.02.2020 року, тобто до затвердження місцевих правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення, оскільки у позовній заяві та безпосередньо у оскаржуваному рішенні, у розрахунку розміру4 плати, що справляється за понаднормові скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, який доданий до матеріалів справи, є посилання на порядок визначення плати, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 року №316, та Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення України, затвердженими Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 року №316, які були чинними під час виникнення спірних відносин.

З огляду на доведення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги Господарського товариства з додатковою відповідальністю "Іскра" фактично зводяться до мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, зазначені в апеляційних скаргах доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянти не подали жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Господарського товариства з додатковою відповідальністю "Іскра" на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.09.2020 року у справі № 925/981/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 29.09.2020 року у справі №925/981/20 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №925/981/20 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич