РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.12.2020Справа № 910/15631/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міськпреса»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандпромінвест АГ»

про стягнення 73 103, 96 грн.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Міськпреса» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандпромінвест АГ» про стягнення 73 103, 96 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

09.11.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Міськпреса» надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

13.11.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Міськпреса» надійшла відповідь на відзив.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,-

УСТАНОВИВ:

12.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міськпреса» (позивач/орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грандпромінвест АГ» (відповідач/орендар) було укладено договір оренди № 374/5/19 (договір).

Відповідно до умов договору оренди відповідач передав позивачу у строкове плвтне користування нежитлове приміщення на 1-му поверсі корпусу (літери «Т») за адресою м. Київ, проспект Степана Бандери(Московський), що підтверджується Актом приймання-передачі об`єкта оренди від 31.12.2018.

Згідно п. 4.1 договору за користування об`єктом оренди орендар оплачував орендну плату в базовому розмірі 42 864, 00 грн. та у відповідності до п. 4.5 орендар оплатив забезпечення у вигляді завдатку по сплаті компенсації витрат на комунальні послуги в розмірі 42 864, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 14.12.2018 № 189.

В подальшому, у зв`язку із закінченням строку дії даного Договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНДПРОМІНВЕСТ АГ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІСЬКПРЕСА» було укладено інший Договір оренди № 374/5/20 від 01.10.2019 року, за умовами якого:

Відповідно до п.4.5. Договору оренди № 374/5/20 від 01.10.2019 року, зобов`язання Орендаря по сплаті компенсації витрат на комунальні послуги та інших платежів за цим Договором забезпечується у вигляді завдатку в розмірі - 59 533,33 грн. без ПДВ, окрім того ПДВ 20% - 11 906,67 грн., разом з ПДВ - 71 440,00 грн.

Орендар сплачує суму завдатку на рахунок Орендодавця в термін до 20.10.2019 року. При цьому:

а) Частина завдатку сплаченого Орендарем згідно Договору Оренди № 374/5/19 від 12.12.2018 року в сумі - 35 720,00 грн. без ПДВ, окрім того ПДВ 20% - 7 144,00 грн., разом з ПДВ - 42 864,00 (сорок дві тисячі вісімсот шістдесят чотири грн. 00 коп.) гривень зараховується в якості завдатку' по даному Договору.

б)Друга частина завдатку, в розмірі - 23 813,33 грн. без ПДВ, окрім того ПДВ 20% - 4 762,67 грн., разом з ПДВ - 28 576,00 (двадцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят шість грн.. 00 коп.) гривень, яка сплачується в термін до 20.10.2019 року.

Згідно з ч. 2 п. п. 4.5.1. Договору, залишок завдатку повертається Орендарю на підставі Акту звірки розрахунків за цим Договором не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання такого Акту. Такий Акт повинен бути підписаний Сторонами не пізніше 15 календарних днів з моменту припинення строку дії цього Договору.

Відповідно до п. п. 4.5.2. Договору, незалежно від інших умов цього Договору завдаток і авансові платежі Орендаря за цим Договором залишаються у Орендодавця при достроковому розірванні цього Договору з ініціативи Орендаря. При цьому Орендар зобов`язується також компенсувати Орендодавцю витрати на комунальні послуги за час фактичного користування Об`єктом оренди.

Відповідно до п.3.1. Договору, цей Договір діє з дати його підписання сторонами до «31» грудня 2020 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Таким чином, з урахуванням положень, Договір оренди № 374/5/20 від 01.10.2019 року укладений на термін до 31.12.2020 року із внесенням Орендарем завдатку у розмірі 71 440,00 грн., який згідно умов Договору повертається Орендарю після припинення строку дії цього Договору.

Додатковою угодою від 01.04.2020 №4 підписаною уповноваженими особами позивача та відповідача Договір 374/5/20 від 01.10.2019 розірвано з 08.04.2020.

Відповідач за твердженням позивача у порушення умов договору оренди належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми завдатку за договором у розмірі 71 440, 00 грн. основного боргу, 1 021, 00 грн. - 3% річних та 642, 96 грн. втрат від інфляції, що і стало підставою для звернення з даним позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна.

Частина 1 ст. 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачем не спростовано, що позивачем у відповідності до умов договору оренди нежилих приміщень належним чином виконувались взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів та платежів за комунальні послуги.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 546 ЦК визначено, що завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 570 ЦК завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Основною умовою повернення завдатку є виконання стороною умов договору в повному обсязі. За змістом положень статей 626-628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку у відмові в задоволенні позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до п. 9.2 Розділу 9 Договору дія договору припиняється у випадку підписання сторонами відповідної додаткової угоди до договору.

Так, Додатковою угодою від 01.04.2020 №4 підписаною уповноваженими особами позивача та відповідача Договір 374/5/20 від 01.10.2019 розірвано з 08.04.2020.

Крім того, у вищезазначеній угоді сторони погодили, зокрема у п. 2 - Завдаток сплачений орендарем за цим договором, залишається у розпорядженні орендодавця і не повертається орендарю відповідно до п. 4.5.2 Договору.

За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 ГПК України, обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва