номер провадження справи 17/153/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.12.2020 Справа № 908/2283/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л.

при cекретарі судового засідання Василенко В.В.

розглянувши матеріали скарги ТОВ ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ СПЕЦЗАХИСТ від 03.12.20 на дії приватного виконання ОСОБА_1 щодо не зняття арешту з коштів на рахунку (ках), які використовуються для виплати заробітної плати та сплати податкових зобов`язань, а також зобов`язання приватного виконавця вчинити певні дії

у справі за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю СІТІ СОУЛ, 04073, м. Київ, вул. Семена Скляренка, буд. 15

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ СПЕЦЗАХИСТ, 69002, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 9, кв. 69

про стягнення коштів

за участі: приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни: 69035, м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, буд. 6, оф. 109

У засіданні приймали участь представники:

від заявника (відповідача): Єренко Д.В., ордер серії ЗП № 131079 від 28.10.20

від позивача: Семеренко С.О., ордер серії ЗП № 037478 від 04.11.20

від заінтересованої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

07.09.20 до господарського суду Запорізької області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю СІТІ СОУЛ (далі ТОВ СІТІ СОУЛ) з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ СПЕЦЗАХИСТ (далі ТОВ ІПВК СПЕЦЗАХИСТ) 8 886 331,79 грн. заборгованості за договором поставки.

Ухвалою від від 05.10.20 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2283/20, підготовче засідання призначено на 04.11.20.

Ухвалою від 04.11.20 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 02.12.20.

Ухвалою від 10.11.20 заяву директора ТОВ СІТІ СОУЛ за вих. від 05.11.20 № 0511/20 про забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ ІПВК СПЕЦЗАХИСТ в межах заявленої у позовній заяві суми 8 886 331,79 грн. розміщених на всіх рахунках, які знаходяться в банківських установах, в т.ч., але не обмежуючись: р/р НОМЕР_1 в АТ Укрексфімбанк м. Київ, МФО 322313; р/р НОМЕР_2 в АТ УкрСиббанк м. Київ, МФО 351005 (IBAN НОМЕР_3 ) до моменту скасування заходів забезпечення позову визначеного ст. 145 ГПК України. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою від 23.11.20 у задоволенні клопотання ТОВ ІПВКСПЕЦЗАХИСТ про скасування заходів забезпечення позову у справі № 908/2283/20 відмовлено з підстав викладених в ухвалі.

04.12.20 до суду від ТОВ ІПВКСПЕЦЗАХИСТ надійшла скарга від 03.12.20 на дії приватного виконання (далі п/в) Шавлукової З.А. в прохальній частині якої заявник просить суд визнати дії п/в в частині не зняття арешту з рахунку боржника № НОМЕР_2 в АТ УкрСиббанк м. Київ, МФО 351005, (IBAN № НОМЕР_3 ), які використовуються для виплати заробітної плати та сплати податкових зобов`язань неправомірними та зобов`язати п/в виконавчого округу Запорізької області Шавлукову З.А. усунути порушення шляхом зняття арешту грошових коштів з рахунку ТОВ ІПВКСПЕЦЗАХИСТ № НОМЕР_2 в АТ УкрСиббанк м. Київ, МФО 351005, (IBAN № НОМЕР_3 ).

Скарга заявником обґрунтована тим, при вчиненні виконавчих дій щодо накладення арешту на рахунки ТОВ ІПВК СПЕЦЗАХИСТ п/в ОСОБА_1 накладено арешт у т.ч. на рахунок № НОМЕР_2 в АТ УкрСиббанк м. Київ, МФО 351005, (IBAN № НОМЕР_3 ), що використовується для виплати заробітної плати та сплати податкових зобов`язань. 24.11.20 ТОВ ІПВКСПЕЦЗАХИСТ звернулось до вказаного п/в із заявою про зняття арешту з коштів на вказаному рахунку боржника у зв`язку з тим, що вказаний рахунок використовується для виплати заробітної плати працівникам та сплати податкових платежів (а тому арешт на вказаний рахунок не може бути накладеним).

Разом з тим, у відповіді за наслідком розгляду вказаного звернення за вих. від 24.11.20 № 7412 п/в було зазначено про відсутність законних підстав для зняття арешту з коштів боржника на його рахунку. Заявник скарги вважає, що п/в не вжила жодних дій для зняття арешту та надала неправомірну відмову про зняття такого арешту. У зв`язку із викладеним просить суд визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. в частині не зняття арешту з коштів на рахунку ТОВ ІПВКСПЕЦЗАХИСТ № НОМЕР_2 в АТ УкрСиббанк м. Київ, МФО 351005, (IBAN № НОМЕР_3 ), які використовуються для виплати заробітної плати та сплати податкових платежів неправомірними та зобов`язати вказаного приватного виконавця усунути порушення шляхом зняття арешту з грошових коштів на рахунку ТОВ ІПВКСПЕЦЗАХИСТ № НОМЕР_2 в АТ УкрСиббанк м. Київ, МФО 351005, (IBAN № НОМЕР_3 ).

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.12.20, зазначену скаргу відносно п/в передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 04.12.20 скарга ТОВ ІПВКСПЕЦЗАХИСТ від 03.12.20 призначена до розгляду у судовому засіданні 14.12.20 о 11 год. 50 хв. за участю стягувача, боржника та п/в.

10.12.20 через канцелярію до суду п/в ОСОБА_1 подано відзив на скаргу за вих. від 09.12.20 № 7920 (в якому п/в просить суд у задоволенні вимог скаржника відмовити) з додатками: копією постанови про арешт коштів боржника ВП № 63581002 від 11.11.20, копію відповіді АТ «Укрсиббанк» від 18.11.20 за вих. № 294/575668-БТ, а також докази направлення вказаного відзиву з додатками на адресу ін. учасників по справі.

14.12.20 до матеріалів справи (скарги) через канцелярію суду ТОВ СІТІ СОУЛ за вих. від 14.12.20 № 1412/20 подано відповідь на скаргу відповідача на дії п/в (в якому позивач (в особі уповноваженого представника) просить суд у задоволенні скарги відповідача у справі відмовити в повному обсязі) з доказами направлення вказаної відповіді на скаргу відповідача на дії приватного виконавця.

У судовому засіданні 14.12.19 наведені вище відзив на скаргу та відповідь на скаргу відповідача на дії приватного виконавця прийняті удом до розгляду.

В засідання суду 14.12.20 представник відповідача (боржника) з`явився, підтримав вимоги заявлені у скарзі без номеру від 03.12.20.

Представник позивача (стягувач) у судовому засіданні 14.12.20 проти задоволення скарги заперечив.

Приватний підприємець Шавлукова З.А. в засідання суду на 14.12.20 об 11 год. 50 хв. на розгляд скарги не з`явилась. Про дату, місце тта час розгляду скарги повідомлена належним чином.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду з скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з приписами ч.ч. 1 і 2 ст. 342 ГПК України, скарга розглядається у 10-денний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або ін. посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що учасників судового процесу судом повідомлено про дату, час і місце розгляду скарги в порядку визначеному чинним ГПК України, суд враховуючи встановлені ч. 1 ст. 342 ГПК України обмежені строки розгляду скарги дійшов висновку, що неявка приватного виконавця не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

У судовому засіданні 14.12.20 судом проголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду за наслідками розгляду скарги ТОВ ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ СПЕЦЗАХИСТ від 03.12.20 на дії п/в ОСОБА_1 щодо не зняття арешту з коштів на рахунку (ках), які використовуються для виплати заробітної плати та сплати податкових зобов`язань.

Розглянувши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників, надавши оцінку аргументам скаржника суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.11.20 у справі № 908/2283/20 заяву директора ТОВ СІТІ СОУЛ за вих. від 05.11.20 № 0511/20 про забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ ІПВК СПЕЦЗАХИСТ в межах заявленої у позовній заяві суми (8 886 331,79 грн. розміщених на всіх рахунках, які знаходяться в банківських установах, в т.ч., але не обмежуючись: р/р НОМЕР_1 в АТ Укрексфімбанк м. Київ, МФО 322313; р/р НОМЕР_2 в АТ УкрСиббанк м. Київ, МФО 351005 (IBAN НОМЕР_3 ) до моменту скасування заходів забезпечення позову визначеного ст. 145 ГПК України. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

У зв`язку із надходженням до п/в виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. заяви ТОВ СІТІ СОУЛ про відкриття виконавчого провадження вказаний приватний виконавець 11.11.20 розглянувши заяву стягувача про примусове виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 10.11.20 у справі № 908/2283/20 постановила: відкрити виконавче провадження (ВП № 63581007) з виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 10.11.20 у справі № 908/2283/20 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ ІПВК СПЕЦЗАХИСТ в межах заявленої у позовній заяві суми - 8 886 331,79 грн. розміщених на всіх рахунках, які знаходяться в банківських установах, в т.ч., але не обмежуючись: р/р НОМЕР_1 в АТ Укрексфімбанк м. Київ, МФО 322313; р/р НОМЕР_2 в АТ УкрСиббанк м. Київ, МФО 351005 (IBAN НОМЕР_3 ) до моменту скасування заходів забезпечення позову визначеного ст. 145 ГПК України.

Супровідним від 11.11.2020 № 6861 п/в направлено ТОВ ІПВК СПЕЦЗАХИСТ та ТОВ СІТІ СОУЛ для виконання та відому постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.11.20 винесену при виконанні ухвали № 908/2283/20 від 10.11.20, що видано господарським судом Запорізької області.

Постановою від 11.11.20 приватний виконавець Шавлукова З.А. при примусовому виконанні ухвали господарського суду Запорізької області від 10.11.20 у справі № 908/2283/20 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ ТОВ ІПВК СПЕЦЗАХИСТ в межах заявленої у позовній заяві суми 8 886 331,79 грн. розміщених на всіх рахунках, які знаходяться в банківських установах, в т.ч., але не обмежуючись: р/р НОМЕР_1 в АТ Укрексфімбанк м. Київ, МФО 322313; р/р НОМЕР_2 в АТ УкрСиббанк м. Київ, МФО 351005 (IBAN НОМЕР_3 ) до моменту скасування заходів забезпечення позову визначеного ст. 145 ГПК України встановивши необхідність забезпечення реального виконання боржником рішення суду керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» постановила: накласти арешт на грошові кошти що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесеннгя постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - ТОВ ІПВК СПЕЦЗАХИСТ в межах суми 8 886 331,79 грн.

Листом від 24.11.20 № 7412 приватний виконавець розглянувши заяву ТОВ ІПВК СПЕЦЗАХИСТ від 24.11.20 щодо зняття арешту з коштів на рахунку боржника повідомила ТОВ ІПВК СПЕЦЗАХИСТ, що: на виконання ухвали господарського суду Запорізької області по справі №908/2283/20, виданої 10.11.20, в рамках ВП № .11.20 винесено постанову про арешт коштів ТОВ «Інженерно-проектно-виробнича компанія «Спецзахист», яку направлено для виконання в т.ч. до АТ «Укрсиббанк». Зазначеною постановою передбачено накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти йа інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонфд законом. Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобовязані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону. Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08.10.20 по справі №755/14912/19. Станом на час написання вказаного листа на адресу приватного виконавця від АТ «Укрсиббанк» не надходило жодних повідомлень про спеціальний режим використання рахунків підприємства. З урахуванням рекомендацій Асоціації приватних виконавців України та практики правозастосування, для вирішення питання про зняття арешту з рахунку ТОВ ІПВК СПЕЦЗАХИСТ в АТ «Укрсиббанк», який використовується для зарахування заробітної плати, просив ТОВ ІПВК СПЕЦЗАХИСТ надати виписку по рахунку НОМЕР_3 за останні 6 місяців на підтвердження того, що зазначений рахунок використовується виключно з метою виплати заробітної плати та сплати податкових зобов`язань. Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв 'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж: звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У зв`язку із вказаним, приватний виконавець зазначила, що станом на час написання вказаного листа відсутні законні підстави для зняття арешту з коштів боржника. У випадку незгоди з рішенням виконавця ТОВ ІПВК СПЕЦЗАХИСТ було роз`яснено право звернутись зі скаргою до суду.

Враховуючи, що приватним виконавцем Шавлуковою З.А. не вжито заходів щодо зняття арешту з р/р НОМЕР_2 в АТ УкрСиббанк м. Київ, МФО 351005 (IBAN НОМЕР_3 ), ТОВ ІПВК СПЕЦЗАХИСТ звернулось до суду із цією скаргою (від 03.12.20) на дії приватного виконавця в частині не зняття арешту з коштів на рахунку у справі № 908/2283/20 в рамках виконавчого провадження № 63581007.

Норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин та висновки суду за наслідками розгляду скарги.

Положеннями ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Приписами ч.1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.49 № 95 (яку ратифіковано Президією Верховної Ради Української РСР 30.06.61), визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятись від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 р. зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Таким чином, зазначені вище норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю та їх право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ч. 1 ст. 18 ГПК України також визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.16 № 1404-VIII (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1404-VIII).

За змістом статей 1, 5 Закону 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону 1404-VIII, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та ін. цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку відкритому у порядку визначеному ст. 351 ПК України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та ін. рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частинами 1, 2, 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 48 Закону 1404-VIII заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному ст. 351 ПК України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 151 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 191 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст. 261 Закону України «Про теплопостачання», ст. 181 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону 1404-VIII, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 59 Закону 1404-VIII, виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону 1404-VIII, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», її дочірня компанія «Газ України», ПАТ «Укртрансгаз», постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону 1404-VIII, підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів (затв. постановою Правління Національного банку України від 12.11.03 № 492), поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому, ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Таким чином, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказане відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.20 по справі № 905/361/19.

Судом прийнято до уваги, що чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

З установлених судом в межах справи № 908/2283/20 обставин вбачається, що рахунок боржника (ТОВ ІПВК СПЕЦЗАХИСТ) за № НОМЕР_2 в АТ УкрСиббанк м. Київ, МФО 351005 (IBAN НОМЕР_3 ), на кошти на якому приватним виконавцем Шавлуковою З.А. був накладений арешт, фактично є поточним рахунком боржника, який використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у т.ч. виплати заробітної плати (укладено зарплатний проект).

Вказане підтверджується відповідною довідкою банку від 11.11.20 № 354/60-2-11/34, копію якої надано відповідачем у цій справі суду.

Вбачається, що на цьому рахунку зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати.

Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено (доказів зворотнього матеріали справи не містять і сторонами чи приватним виконавцем суду станом на час винесення цієї ухвали суду не надано).

Судом враховано, що АТ «УКРСИББАНК» (код банку (МФО) 351005), на який нормами ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладено обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ) виконав (доказів зворотнього матеріали цієї справи не містять).

Зазначене надає право для висновку суду про те, що АТ «УКРСИББАНК» (код банку (МФО) 351005) не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

З наведеного вище у тексті цієї ухвали вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у т.ч. тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Вказане відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.20 по справі № 905/361/19.

З наявних матеріалів скарги не вбачається та заявником скарги не доведено суду, що боржник звертався до приватного виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі та просив приватного виконавця не накладати або зняти арешт з відповідної суми коштів на рахунку № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ) для виплати заробітної плати своїм працівникам.

При цьому, заява боржника від 24.11.20 щодо зняття арешту з рахунку боржника, суду надана не була, але на неї є посилання в листі приватного виконавця від 24.11.20 № 7412 на адресу ІПВК СПЕЦЗАХИСТ.

Приписами ст. 343 ГПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч. 2). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 3 ст. 343 ГПК України).

Судом враховано, що наявні матеріали справи не містять доказів того, що на адресу приватного виконавця від АТ «УКРСИББАНК» надходили повідомлення про спеціальний режим використання рахунку боржника № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ).

З огляду на викладене, суд вважає, що 11.11.12 при винесенні постанови про арешт коштів боржника на виконання ухвали господарського суду Запорізької лобласті від 10.11.20 у справі № 908/2283/20 приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Шавлукова З.А. (виконавче провадження № 63581007) діяла відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, вказаним приватним виконавцем не були допущені порушення вказаного Закону при наданні відповіді про відсутність правових підстав для зняття арешту з коштів боржника за наслідками розгляду заяви ТОВ ІПВКСПЕЦЗАХИСТ від 24.11.20.

За вказаних обставин, судом визнаються необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню доводи скаржника викладені у скарзі від 03.12.20 про визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. в частині не зняття арешту з коштів на рахунку боржника № НОМЕР_2 в АТ УкрСиббанк м. Київ, МФО 351005, (IBAN № НОМЕР_3 ), який використовуються для виплати заробітної плати та сплати податкових зобов`язань, а також про зобов`язання вказаного приватного виконавця усунути порушення шляхом зняття арешту грошових коштів з рахунку ТОВ ІПВКСПЕЦЗАХИСТ № НОМЕР_2 в АТ УкрСиббанк м. Київ, МФО 351005, (IBAN № НОМЕР_3 ).

Як наслідок, у задоволенні скарги судом відмовляється.

Керуючись ст.ст. 13, 42, 46, 76-79, 86, 91, 233-235, 339-345 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені скарги ТОВ ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ СПЕЦЗАХИСТ від 03.12.20 (надійшла до суду 04.12.20) на дії приватного виконавця Шавлукової З.А. в частині не зняття арешту з коштів на рахунку, які використовуються для виплати заробітної плати та сплати податкових зобовязань, а також щодо зобов`язання приватного виконавця усунути порушення шляхом зняття арешту із грошових коштів заявника із вказаного рахунку відмовити.

Копію (екземпляр) ухвали надіслати: заявнику, позивачу та приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Шавлуковій З.А.

Повний текст ухвали складено 22.12.20.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку визначеному Розділом IV ГПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 цього Кодексу.

Суддя В.Л. Корсун