СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2020 р. Справа № 922/2656/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС", м.Київ, (вх. №2949 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 02.10.2020р. у справі №922/2656/20 (суддя Присяжнюка О.О., ухвалене в м.Харків, час ухвалення судового рішення не зазначено, дата складення повного тексту 02.10.2020р.)

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС", м.Київ,

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м.Харків,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", в якому просило суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 20653,90грн.; витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 28.04.2020р. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю за участю транспортних засобів Suzuki SX4, д/н НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 та Dacia Duster, д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ "Міжнародна СК" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/158891968. В результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб Suzuki SX4, д/н НОМЕР_1 , який належить страхувальнику на праві приватної власності.

Загальна вартість запчастин та ремонтних робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу Suzuki SX4, д/н НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку №00182 від 30.04.2020 р. ФОП Дорохіна Т.А. склала 23153,90грн., у зв`язку з чим страховиком було сплачено на рахунок ФОП Дорохіна Т.А. 23153,90грн.

Враховуючи, що цивільна відповідальність особи, винної в скоєнні ДТП була застрахована у відповідача, позивач звернувся до останнього з вимогою про відшкодування суми понесених збитків, проте, відповідачем сума відшкодування не була сплачена, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.10.2020р. у справі №922/2656/20 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, з тих підстав, що станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду, встановлений пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк (не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування), в межах якого страховик повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування та виплатити страхове відшкодування або ж прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, не настав, а тому звернення з даним позовом до суду є передчасним.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 02.10.2020р. у справі №922/2656/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 02.10.2020р. у справі №922/2656/20.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, що призвело до передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт вважає необґрунтованим висновок суду про передчасність звернення позивача до суду з посиланням на положення пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якою встановлено граничний строк (90 днів) з дня отримання заяви, в межах якого страховик зобов`язаний прийняти рішення щодо страхового відшкодування та виплатити його, і який в даному випадку ще не сплинув та таким, що не відповідає висновкам викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019р. у справі №465/4287/15.

На думку апелянта, в межах даної справи підлягало з`ясуванню питання дотримання позивачем річного строку, який встановлено пунктом 37.1.4 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на здійснення на власний розсуд одного з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Страхова подія (дорожньо-транспортна пригода) відбулася 28.04.2020р., тоді як з позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулось до суду 14.08.2020р. (згідно відбитку штампу АТ "Укрпошта" про поштове відправлення), тобто в межах встановленого Законом річного строку.

Відтак, подання позивачем (впродовж річного строку) позовної заяви безпосередньо до суду, свідчить про здійснення позивачем відповідного волевиявлення, позивач обрав на власний розсуд один з альтернативних можливих способів захисту свого порушеного права, що не заборонено Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.11.2020р. поновлено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "АРКС" строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 02.10.2020р. у справі №922/2656/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення господарського суду Харківської області від 02.10.2020р. у справі №922/2656/20; встановлено відповідачу строк до 01.12.2020р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання.

01.12.2020р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№11859), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС", рішення господарського суду Харківської області від 02.10.2020р. у справі №922/2656/20 залишити без змін.

07.12.2020р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу (вх.№12164).

Судова колегія зазначає, що вказана апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи, зважаючи на приписи частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 31.03.2020р. між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія АРКС (надалі страховик) та ОСОБА_1 (надалі - страхувальник, вигодонабувач) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" № 32854а0ко (т. 1 а.с.8-15).

Застрахованим транспортним засобом згідно розділу 5 договору є Suzuki SX4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі) НОМЕР_3 , рік випуску 2017, об`єм двигуна 1586 см3. Власником транспортного засобу є ОСОБА_1 (пункт 7 договору).

Страховою сумою є 400950,00грн. (пункт 11 договору).

Датою початку дії договору є 04.04.2020р., а датою закінчення дії договору 03.04.2021р. (пункт 18.1 договору).

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2020р. страховиком було отримано заяву про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, зроблену ОСОБА_1 (т.1 а.с.16-17).

З повідомлення про настання події вбачається, що 28.04.2020 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Suzuki SX4, д/н НОМЕР_1 ., яким керувала ОСОБА_1 та Dacia Duster, д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ "Міжнародна СК" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/158891968.

В результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб Suzuki SX4, д/н НОМЕР_1 , який належить страхувальнику на праві приватної власності.

Загальна вартість запчастин та ремонтних робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу Suzuki SX4, д/н НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку №00182 від 30.04.2020 р., ФОП Дорохіна Т.А. склала 23153,90грн. (т.1 а.с.24).

Як вбачається зі страхового акту № ARX2565769 від 10.05.2020р., позивачем було визначено страхове відшкодування у розмірі 23153,90грн. та сплачено кошти на рахунок ФОП Дорохіна Т.А, що підтверджується платіжним дорученням № 668107 від 12.05.2020р. (т.1 а.с.26-27).

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 19.06.2020р. у справі №757/18803/20-п встановлено, що ДТП відбулась внаслідок порушення ОСОБА_2 , Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (т.1 а.с.21).

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки транспортний засіб Dacia Duster, д/н НОМЕР_2 , яким керував винуватець ДТП, було застраховано у ТДВ "Міжнародна СК", 22.06.2020р. позивач звернувся з відповідною заявою №ЕЛ 00011054 на виплату страхового відшкодування на суму в розмірі 23153,90грн. до ТДВ "Міжнародна СК" (т.1 а.с.28).

Факт направлення вказаної заяви та її отримання відповідачем 25.06.2020р. підтверджується доданими до позовної заяви копіями опису вкладення у цінний лист, накладною ПАТ "Укрпошта" та трекінгом поштових відправлень з веб сайту Укрпошта №550 (т.1 а.с.29-30).

Проте, відповіді відповідачем на вказану заяву надано не було, як і не було в добровільному порядку сплачено суму страхового відшкодування, що і стало підставою для звернення Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", в якому просило суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 20653,90грн. (т.1 а.с.1-37).

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.10.2020р. у даній справі в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, з підстав викладених вище (т.1 а.с.54-59).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із статтею 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо- транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як було зазначено вище, з наявного в матеріалах справи страхового акту №ARX2565769 від 10.05.2020р. вбачається, що позивачем було визначено страхове відшкодування у розмірі 23153,90грн. та сплачено кошти на рахунок ФОП Дорохіна Т.А., що підтверджується платіжним дорученням № 668107 від 12.05.2020р. (т.1 а.с.26-27).

Отже, у зв`язку із виплатою страхового відшкодування страхувальнику за договором добровільного страхування "Все включено" № 32854а0ко від 31.03.2020р., позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013р. у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015р. у справі № 3-303гс15.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Dacia Duster, д/н НОМЕР_2 , яким керував винуватець ДТП, було застраховано у ТДВ "Міжнародна СК" за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/158891968, відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Dacia Duster, д/н НОМЕР_2 , власнику транспортного засобу Suzuki SX4, д/н НОМЕР_1 ,, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом ЕР/158891968).

Водночас, слід звернути увагу на те, що право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів взятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування).

За змістом статей 512 та 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Отже, в силу приписів статі 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів взятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2020р. позивач звернувся до відповідача з заявою № ЕЛ 00011054 на виплату страхового відшкодування на суму в розмірі 23153,90грн. до ТДВ "Міжнародна СК" (т.1 а.с.28).

Факт направлення вказаної заяви та її отримання відповідачем 25.06.2020р. підтверджується доданими до позовної заяви копіями опису вкладення у цінний лист, накладної ПАТ "Укрпошта" та трекінгом поштових відправлень з веб сайту Укрпошта №550 (т.1 а.с.29-30).

За правилами пункту 35.1 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених в статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону,- прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Враховуючи викладене, для отримання страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, повинна подати страховику за договором обов`язкового страхування заяву на виплату страхового відшкодування у порядку, передбаченому пунктом 35.1. статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

При цьому, положеннями статті 36 вказаного Закону про обов`язкове страхування чітко встановлений строк, в межах якого страховик (відповідач) повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті страхового відшкодування, а саме не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування (у випадку подання особою, що має право на отримання страхового відшкодування, всіх необхідних документів для прийняття рішення, передбачених статті 35 цього Закону).

З огляду на те, що пунктом 35.1. статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий подає страховику заяву на виплату страхового відшкодування, враховуючи що у спірних правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика за договором страхування майна та нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора (страховик виступає замість потерпілого), - положення Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в тому числі щодо порядку та умов здійснення страховиком цивільно-правової відповідальності страхового відшкодування, поширюються і на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачами.

Отже, для реалізації новим кредитором (страховиком за договором майнового страхування - позивачем) права на отримання страхового відшкодування необхідним є подання страховику за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності заяви на виплату страхового відшкодування (в порядку пункту 35.1. статті 35 вказаного закону).

Водночас, як було зазначено вище, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено строк розгляду та прийнятття рішення (протягом 90 днів) про здійснення страхового відшкодування страховиком (відповідачем у справі).

Таким чином, правове регулювання відносин (зобов`язання) не може змінюватись (в тому числі, не застосовуватись ті чи інші норми закону) у випадку заміни кредитора у зобов`язанні. Так само, заміна кредитора у спірних правовідносинах не може змінювати правовий статус страховика (відповідача), в тому числі його права і обов`язки, так як незалежно від особи, яка отримує право на страхове відшкодування (потерпілий чи особа, яка його замінює), страховик за полісом несе відповідальність виключно в межах договірних зобов`язань, які виникли з договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та в порядку, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Водночас, в даному випадку, подання заяви на виплату страхового відшкодування не є обов`язком, а є елементом механізму реалізації права на отримання страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, який передбачено Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525 та 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За наведених обставин, враховуючи, що заява про виплату страхового відшкодування за Полісом ЕР/158891968 було подана позивачем 22.06.2020р. та отримана відповідачем 25.06.2020р., колегія суддів вважає обгрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду, встановлений пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк (не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування), в межах якого страховик повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування та виплатити страхове відшкодування або ж прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, є таким, що не настав.

Судова колегія також звертає увагу на те, що відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладені норми чинного законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні статті 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Однак, з огляду на те, що станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду, строк виконання відповідачем свого обов`язку з прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та виплати страхового відшкодування або ж прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, не настав, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами порушення його прав (інтересів) відповідачем, а звернення позивача з даним позовом до суду є передчасним.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідною позовною заявою після настання у відповідача строку на прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та виплати страхового відшкодування або прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, та у випадку невиконання відповідачем вказаних обов`язків.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 02.10.2020р. у справі №922/2656/20 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.10.2020р. у справі №922/2656/20 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2020р.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Н.О. Мартюхіна