ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

30.12.2020м. ДніпроСправа № 904/7013/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф., розглянув заяву Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про забезпечення позову подану одночасно з пред`явленням позову

за позовом Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Марганець, Дніпропетровська обл.

до Акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", м. Дніпро

про зобов`язання надавати послуги з розподілу природного газу

Суддя Мельниченко І.Ф.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом в якому просить суд зобов`язати Акціонерне товариство "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" надавати Акціонерному товариству "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" послуги з розподілу природного газу відповідно до умов договору розподілу природного газу від 01.01.2016 № 0942005АРВВР016 та згідно тарифу, встановленого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.03.2016 № 425.

Разом із позовом позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд заборонити Акціонерному товариству «Оператор Газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», його структурним та відокремленим підрозділам вчиняти будь-які дії з припинення (обмеження) розподілу природного газу (газопостачання) та/або припиняти (обмежувати) розподіл природного газу (газопостачання) Акціонерному товариству "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" .

Заява про забезпечення позову обґрунтовані тим, що між Акціонерним товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" та АТ "Оператор Газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», укладений за типовою формою договір розподілу природного газу від 01.01.2016 № 0942005АРВВР016.

Типовий договір розподілу природного газу затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498.

Відповідно до пункту 2.1 договору відповідач зобов`язався надавати позивачу послугу з розподілу природного газу, а позивач - прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно пункту 6.1 договору оплата вартості послуги відповідача з розподілу природного газу здійснюється позивачем за тарифом, встановленим Регулятором для відповідача, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу ГРМ (Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2494).

Відповідно до пункту 6.2 договору тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу ГРМ, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регуляторомдля Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу (п. 6.2 у редакції Додаткової угоди №5 від 26.07.2018).

Згідно пункту 6.4 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється позивачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка відповідача. Якщо згідно із законодавством позивач має сплачувати відповідачу за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання позивача на поточний рахунок відповідача кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Позивачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (пункт 6.4 договору у редакції додаткової угоди №2 від 30.11.2016).

24.12.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП або Регулятор) була прийнята постанова № 3018 від 24.12.2019, якою для АТ «Дніпропетровськгаз» був установлений тариф на послуги розподілу природного газу, у розмірі:

- на період з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року включно - 1,04 грн. за 1 м3 на

місяць (без урахування ПДВ);

- на період з 01 липня 2020 року до 31 грудня 2020 року включно - 1,25 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ).

До набрання чинності нового тарифу за постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3018, тобто до 01.01.2020, АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" здійснювало оплату послуг з розподілу природного газу на користь відповідача згідно з постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 425 (зі змінами та доповненнями) за тарифом, що складав 580,60 грн. за 1000 м3 (без урахування ПДВ), тобто за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Постановою НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156 внесені зміни у постанову НКРЕКП №3018 віл 24.12.2019 і тариф на послуги розподілу природного газу для АТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ» на період з 01 липня 2020 року до 31 грудня 2020 року включно було змінено на 1,14 грн за 1 м3 на місяць (без ПДВ).

З 01.01.2020 і до цього часу АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" здійснювало передплату за послуги з розподілу природного газу на користь АТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ» за існуючими тарифами, встановленими постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу.

Але, за результатами судового оскарження постанови НКРЕКП від 24.12.2019 №3018, рішенням окружного адміністративного суду м. Києва від 09.06.2020 у справі №640/1125/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2020 у справі №640/1125/20, постанова НКРЕКП від 24.12.2019 №3018 визнана протиправною та скасована. Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2020 у справі № 640/1125/20 набрала чинності 20.10.2020.

Тому, на думку позивача на даний час тариф на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу ГРМ, для АТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ» не встановлено, і АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", керуючись п. 6.2. договору, до моменту встановлення Оператору ГРМ нового тарифу на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу ГРМ, має сплачувати послуги АТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ» за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ЕРМ за фізичний обсяг розподілу природного газу (тобто за тарифом встановленим постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 425), і в строк до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів, як це визначено пунктом 6.4 договору.

Позивач зазначає, що станом на день подання позову, переплата коштів, сплачених АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь АТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕАЗ» до моменту скасування постанови НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018, визнаної як протиправної, у співставленні з розміром коштів, які б мали бути сплачені нашим підприємством на користь АТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕАЗ» за надані послуги з розподілу природного газу, зокрема за період з 01.01.2020 по 31.10.2020, із застосуванням тарифу 580,60 грн за 1000 м3 (без урахування ПДВ), відповідно до постанови НКРЕКП від 24.03.2016 № 425, складає 2 188 889,19 грн.

Натомість, 30.10.2020 АТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ» направив на адресу позивача:

- рахунок № 60028843 від 31.10.2020 на оплату послуг за грудень 2020 сформований на суму 318 285,14 грн. з ПДВ (20%) та рахунок № 60032018 від 30.11.2020 на оплату послуг за січень 2021 сформованих на підставі тарифу, визначеного скасованою постановою НКРЕКП від 24.12.2020 № 3018, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу ГРМ;

- акт надання послуг за листопад 2020, сформований на суму 318 285,14 грн. з ПДВ (20%) на підставі тарифу, визначеного скасованою постановою НКРЕКП від 24.12.2020 № 3018, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу ГРМ;

- повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання від 23.12.2020 року № 490023.3-Кл-16677-1220, згідно з яким у зв`язку з несвоєчасною та/або неповною оплатою послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу пропонується у термін з 07.00 год. 29.12.2020 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання на об`єктах: м. Марганець, вул. Промислова.

У разі невиконання вимог транспортування газу буде припинено (обмежено) в примусовому порядку.

Позивач вважає, що наведеними діями з боку відповідача незаконно і безпідставно порушуються його права та законні інтереси, грубо ігноруються вимоги п.п. 6.2 та 6.4. договору, приписи законодавства України.

Крім того, позивач вказує на те, що він є містоутворюючим підприємством, одним з найбільших виробників України з видобутку, збагачення та переробки марганцевої руди, частка його продукції на українському ринку марганцю становить 30%.

Природний газ використовується на котельні №1 Позивача для приготування води на потреби гарячого водопостачання для миття працівників, для виробництва теплової енергії з метою опалення виробничих потужностей цехів Позивача, розташованих на промисловому майданчику Грушевської збагачувальної фабрики, основного цеху з виробництва марганцевого концентрату.

Котли котельні №1 пристосовані для роботи тільки на природному газі, резервного палива не мають.

Враховуючи існуючу пору року та зниження температури навколишнього природного середовища нижче 0С, припинення/обмеження розподілу природного газу призведе до зупинення виробництва марганцевого концентрату на Грушівській збагачувальній фабриці, до замороження технологічного обладнання, трубопроводів, виходу з ладу комунікацій у цехах виробничого комплексу АТ «Марганецький ГЗК».

Крім цього, припинення/обмеження розподілу природного газу, і як наслідок, припинення приготування води на потреби гарячого водопостачання для миття працівників призведе до порушення санітарно-гігієничних умов праці працівників.

Позивач наголошує, що припинення (обмеження) газопостачання, що заявлено Відповідачем, є грубим порушенням умов договору, вимог законодавства України, прав і законних інтересів позивача, а також може створити небезпечні та непередбачувані негативні наслідки як для позивача, так і для третіх осіб.

29.12.2020 від Акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" надійшли заперечення на заяву про зобезпечення позову, в яких останнє зазначає, що у разі вжиття заходів забезпечекння позову, навіть за відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяг транспортування природного газу для потреб споживача, Оператор ГРМ буде позбавлений права припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача.

Оператор ГРМ буде позбавлений такого права також у разі аварійного стану газороподільної системи та/або ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлюючих робіт.

Отже, за існуючої законної підстави для припинення газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача, АТ "Дніпропетровськгаз" не матиме можливості припинити газопостачання (розподіл природног газу) на об`єкт споживача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про її задоволення, з огляду на таке.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, аналіз положень статей 136, 137 ГПК України вказує на те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд зауважує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, у зв`язку з подання відповідної заяви на будь-якій стадії розгляду справи, обґрунтованість позову не досліджується. Так як питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Водночас згідно з частиною одинадцятою статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, в цих випадках суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову, оскільки суд, який не вирішує спір по суті, у будь-якому випадку не може застосувати такий захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог.

Близька за змістом правова позиція викладена Верховним Судом у справах № 906/824/17 (ухвала від 07.08.2018) та № 902/483/18 (постанова від 21.01.2019).

Оскільки у цій справі позивач звернувся із позовною вимогою немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до частини першої статті 139 ГПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Суд зазначає, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, необхідним для попередження подальших неправомірних дій, про усунення яких позивач просить в позові, і такий захід забезпечення позову не вирішує наявності будь-якого права. Крім того, вказаний спосіб забезпечення позову покликаний на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову з огляду на предмет спору, правову природу спірних правовідносин.

Так, суд наголошує на тому, що права та інтереси осіб, які звертаються до суду мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

Предметом судового розгляду у цій справі є вимога позивача до відповідача про зобов`язання відповідача надавати позивачу послуги з розподілу природного газу відповідно до умов договору розподілу природного газу від 01.01.2016 № 0942005АРВВР016 та згідно тарифу, встановленого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.03.2016 № 425. А отже, позов спрямований на захист права отримувати природний газ і послугу розподілу природного газу.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що 30.10.2020 відповідач надіслав позивачу повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання, у якому зокрема запропонував позивачу самостійно відключити від газових мереж газоспоживання і підготувати газоспоживне обладнання до опломбування. Також відповідач вказав, що у разі невиконання цієї вимоги транспортування газу установам позивача буде припинено у примусовому порядку.

Враховуючи зазначене, а також предмет спору у цій справі, існує реальна загроза відключення позивача від газопостачання, що може призвести до припинення (зупинення) "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", яке є містоутворюючим підприємством, одним з найбільших виробників найбільших виробників України з видобутку, збагачення та переробки марганцевої руди, частка його продукції на українському ринку марганцю становить 30%.

Природний газ використовується на котельні №1 Позивача для приготування води на потреби гарячого водопостачання для миття працівників, для виробництва теплової енергії з метою опалення виробничих потужностей цехів Позивача, розташованих на промисловому майданчику Грушевської збагачувальної фабрики, основного цеху з виробництва марганцевого концентрату.

Котли котельні №1 пристосовані для роботи тільки на природному газі, резервного палива не мають.

Враховуючи існуючу пору року та зниження температури навколишнього природного середовища нижче 0С, припинення/обмеження розподілу природного газу призведе до зупинення виробництва марганцевого концентрату на Грушівській збагачувальній фабриці, до замороження технологічного обладнання, трубопроводів, виходу з ладу комунікацій у цехах виробничого комплексу АТ «Марганецький ГЗК».

Отже, загроза припинення газопостачання цілком реальна і наслідки для позивача та інших осіб у зв`язку з цим будуть тяжкими. Тоді, як суд не вбачає ризиків та наслідків для відповідача, у зв`язку із застосуванням заявлених заходів забезпечення позову. Адже вжиття заходів забезпечення не завдає шкоди майновому стану Акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" і не створює ризиків завдання збитків відповідачеві.

При цьому, заявлений захід забезпечення позову (заборона Акціонерному товариству "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", його структурним та відокремленим підрозділам вчиняти будь-які дії з припинення (обмеження) розподілу природного газу (газопостачання) та/або припиняти (обмежувати) розподіл природного газу (газопостачання) Акціонерному товариству "Дніпроазот") виходячи зі змісту заявлених вимог не є тотожним самим заявленим позовним вимогам.

З урахуванням наведеного вище, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, дослідивши питання забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу апеляційний суд дійшов висновку, що існування загрози незаконного, одностороннього припинення (обмеження) розподілу природного газу (газопостачання) Акціонерному товариству "Дніпроазот" порушує права заявника і призведе до непередбачуваних наслідків та збитків для відповідача.

Також суд зазначає про те, що у разі задоволення позову сам по собі судовий захист втратить ефективність та цінність з точки зору захисту порушеного права та інтересу.

Решта доводів поданої заяви стосуються з`ясування обставин обґрунтованості заявлених позовних вимог та зводяться до оцінки обставин справи, які мають бути досліджені під час розгляду справи по суті, тому не враховуються апеляційним судом при розгляді поданої заяви.

Частиною 1 статті 144 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 141, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про забезпечення позову задовольнити повністю.

2. Заборонити Акціонерному товариству «Оператор Газорозподільної системи «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ» (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2; ідентифікаційний код 03340920), його структурним та відокремленим підрозділам вчиняти будь-які дії з припинення (обмеження) розподілу природного газу (газопостачання) та/або припиняти (обмежувати) розподіл природного газу (газопостачання) Акціонерному товариству "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (53407, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, 62; ідентифікаційний код 00190911).

Сторонами у виконавчому провадженні за цією ухвалою про забезпечення позову є:

Стягувач: Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (53407, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, 62; ідентифікаційний код 00190911).

Боржник: Акціонерне товариство «Оператор Газорозподільної системи «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ» (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2; ідентифікаційний код 03340920).

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, набирає законної сили з дати її прийняття та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Строк пред`явлення ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2020 у справі № 904/7013/20 про забезпечення позову до виконання становить три роки - до 31.12.2023.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України до Центрального апеляційного господарського суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя І.Ф. Мельниченко