ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3305/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "Фірма "Інекс" (61001, м. Харків, пр-т Московський, 47, кв. 15; )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ИНВЕСТ" (61166, м. Харків, вул. Бакулина 4А, оф. 72; )
про стягнення заборгованості
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

13.10.2020 Приватне підприємство "Фірма "Інекс" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ИНВЕСТ", в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ИНВЕСТ" заборгованість за договором про надання охоронних послуг за договором №180913 від 18.09.2013 у розмірі 169 600,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2 544,00 грн.

В обґрунтування позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за договором №180913 про надання охоронних послуг від 18.09.2013 в редакції викладеній в додатковій угоді від 01.03.2018.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.10.2020 позовну заяву Приватного підприємства "Фірма "Інекс" залишено без руху. Надано позивачу строк 5 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків.

22.10.2020 на виконання вимог ухвали господарського суду Харківської області від 15.10.2020 позивачем надано супровідним листом оригінал опису вкладення у цінний лист з оригіналом розрахункового документа, виданого поштовим відділенням щодо отримання послуг зв`язку, на підтвердження надіслання відповідачу копії позовної заяви та усіх доданих до неї документів (вх.№24633 від 22.10.2020).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.10.2020 прийнято позовну заяву (вх.№3305/20 від 13.10.2020) Приватного підприємства "Фірма "Інекс" до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у справі №922/3305/20. Визначено, що розгляд справи №922/3305/20 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов (ст.251 ГПК України), строк 15 днів з дня отримання цієї ухвали для подання клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (ч.4 ст.250 ГПК України) та строк 5 днів на подання до суду заперечень на відповідь позивача на відзив з дня його отримання, оформлених відповідно до ст.167 ГПК України. Позивачу встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання (ст. 251 ГПК України). Роз`яснено сторонам, що у випадку неподання відповідачем відзиву та/або клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також не подання позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами після спливу строку встановленого для подання відповідачем клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та в межах строків встановлених статтею 248 ГПК України

23.07.2020 через канцелярію господарського суду Харківської області від директора Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ИНВЕСТ" надійшов відзив на позовну заяву (вх.№26537 від 13.11.2020), в якому просив суд врахувати часткову оплату заборгованості при розгляді справи. Зазначив, що в умовах загальнодержавного карантину та надзвичайної ситуації відповідачем здійснена часткова оплата заборгованості на загальну суму 75 000,00 грн. Таким чином, залишок заборгованості становить 94 600,00 грн.

07.12.2020 через канцелярію господарського суду Харківської області від директора Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ИНВЕСТ" надійшло клопотання (вх.№28540 від 07.12.2020), в якому просить суд врахувати часткову оплату заборгованості відповідачем у розмірі 115 000,00 грн. Зазначає, що загальна сума заборгованості відповідача становить 54 600,00 грн.

09.12.2020 через канцелярію господарського суду Харківської області позивач надав пояснення до позовної заяви (вх.№28860 від 09.12.2020). Зазначив, що відповідач здійснив оплату платіжним дорученням №530 від 15.10.2020 на суму 20 000,00 грн. і платіжним дорученням №667 від 26.11.2020 на суму 20 000,00 грн. Оплата за платіжним дорученням №667 від 26.11.2020 у сумі 20 000,00 грн. пішла в рахунок наданих послуг у жовтні 2020 року за актом виконаних робіт №192 від 31 жовтня 2020 року.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Приймаючи до уваги належне повідомлення сторін про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, між сторонами 18.09.2013 було укладено договір №180913 про надання охоронних послуг, за яким позивач взяв на себе зобов`язання здійснювати послуги з охорони нерухомого майна розташованого за адресою місто Харків, вул. Бажанова, 28, а відповідач зобов`язався своєчасно здійснювати оплату цих послуг в порядку, розмірі та у строки передбачені договором.

01.03.2018 між Приватним підприємством "Фірма "Інекс" (охоронне агентство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "С-ИНВЕСТ" (замовник) було укладено додаткову угоду до договору №180913 про надання охоронних послуг від 18.09.2013, якою викладено та затверджено договір про охорону №180913 від 18.09.2013 в новій редакції (надалі - Договір) (а.с.6-11 т.1).

Відповідно до п.1.1. Договору, охоронне агентство з 19 вересня 2013 року забезпечує збереження та цілісність майна, яке належить замовнику, будівель, іншого рухомого і нерухомого майна (далі «майно»), яке знаходиться за адресою: вул. Бажанова, 28 місто Харків з метою недопущення замахів на прийняте під охорону майно, припинення не санкціонованого замовником доступу до майна для збереження його фізичного стану та забезпечення замовником всіх належних йому повноважень відносно майна, а замовник зобов`язується своєчасно здійснювати оплату послуг охоронного агентства на умовах і в порядку, передбачених цим договором.

Режим охорони: цілодобово 1 співробітник охорони, з 18:00 до 08:00 - 1 співробітник охорони (п.1.3.Договору).

Вартість охоронних послуг в місяць складає 30 000,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 5 000,00 грн. (п.2.1Договору).

Оплата за охоронні послуги здійснюється замовником щомісячно до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому були надані охоронні послуги (п.2.2.Договору).

Оплата за охоронні послуги здійснюється замовником щомісячно, відповідно з наданими охоронним агентством рахунками на оплату послуг та актами виконаних робіт, які замовник повинен підписати протягом трьох робочих днів з моменту отримання (п.2.4.Договору).

Якщо в термін зазначений в п.2.4., замовник не підписує акт(и) виконаних робіт та не пред`являє охоронному агентству претензій, то роботи зі сторони охоронного агентства вважаються викопаними в повному обсязі, що в подальшому не дає замовнику права відмовитися від підписання акту прийому-передачі послуг (п.2.5.Договору).

Пунктом 4.2.1. Договору сторони погодили, що замовник несе відповідальність за невиконання обов`язків відповідно до пунктів даного договору та діючого законодавства.

Відповідно до п.6.1. Договору, цей договір діє до 31 грудня 201 8 року включно та вступає в дію з моменту його підписання. Дія цього договору автоматично продовжується на кожен наступний календарний рік, якщо жодна із сторін не повідомила в письмовій формі за 20 календарних днів до закінчення поточного терміну іншу сторону про наміри розірвати договір.

28.12.2019 між Приватним підприємством "Фірма "Інекс" (охоронне агентство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "С-ИНВЕСТ" (замовник) було укладено додаткову угоду до договору №180913 про надання охоронних послуг від 18.09.2013 (надалі - Додаткова угода) (а.с.12 т.1), якою внесено зміни до пункту 2.1. Договору де встановлено, що вартість охоронних послуг в місяць складає 31 740,00 грн. у тому числі ПДВ 20% - 5290,00 грн.

Дана додаткова угода набула чинності з 01.01.2020 і є невід`ємною частиною вищевказаного Договору (п.3.Додаткової угоди).

Згідно акту надання послуг №59 від 31.03.2020 до договору №180913 про надання охоронних послуг від 18.09.2013, виконавцем були виконані охоронні послуги за березень 2020 року на загальну суму 31740,00 грн. Відповідний акт підписаний та засвідчений печатками сторін без жодних зауважень чи заперечень (а.с.13 т.1).

Згідно акту надання послуг №79 від 30.04.2020 до договору №180913 про надання охоронних послуг від 18.09.2013, виконавцем були виконані охоронні послуги за квітень 2020 року на загальну суму 31 740,00 грн. Відповідний акт підписаний та засвідчений печатками сторін без жодних зауважень чи заперечень (а.с.14 т.1).

Згідно акту надання послуг №99 від 31.05.2020 до договору №180913 про надання охоронних послуг від 18.09.2013, виконавцем були виконані охоронні послуги за травень 2020 року на загальну суму 31 740,00 грн. Відповідний акт підписаний та засвідчений печатками сторін без жодних зауважень чи заперечень (а.с.15 т.1).

Згідно акту надання послуг №120 від 30.06.2020 до договору №180913 про надання охоронних послуг від 18.09.2013, виконавцем були виконані охоронні послуги за червень 2020 року на загальну суму 31 740,00 грн. Відповідний акт підписаний та засвідчений печатками сторін без жодних зауважень чи заперечень (а.с.16 т.1).

Згідно акту надання послуг №141 від 31.07.2020 до договору №180913 про надання охоронних послуг від 18.09.2013, виконавцем були виконані охоронні послуги за липень 2020 року на загальну суму 31 740,00 грн. Відповідний акт підписаний та засвідчений печатками сторін без жодних зауважень чи заперечень (а.с.17 т.1).

Згідно акту надання послуг №159 від 31.08.2020 до договору №180913 про надання охоронних послуг від 18.09.2013, виконавцем були виконані охоронні послуги за серпень 2020 року на загальну суму 31 740,00 грн. Відповідний акт підписаний та засвідчений печатками сторін без жодних зауважень чи заперечень (а.с.18 т.1).

Загальна вартість наданих послуг за вищезазначеними актами становить 190 440,00 грн.

Як зазначив позивач, відповідач не виконав свої зобов`язання та станом на день подання позовної заяви не перерахував оплату за надані послуги в повному обсязі, що і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду. Зазначив, що станом на день подання позивачем позовної заяви до суду заборгованість відповідача склала 169 600,00 грн.

Разом з тим, як зазначає відповідач, останнім після відкриття провадження по справі з метою погашення заборгованості перед позивачем була здійснена її часткова оплата на підтвердження чого надав платіжні доручення:

- платіжне доручення №506 від 05.10.2020 на суму 15 000,00 грн. з призначенням платежу: за охоронювані послуги на об`єкті по вул. М. Бажанова згідно договору №180913 від 18.09.2013;

- платіжне доручення №485 від 29.09.2020 на суму 10 000,00 грн. з призначенням платежу: за охоронювані послуги на об`єкті по вул. М. Бажанова згідно договору №180913 від 18.09.2013;

- платіжне доручення №575 від 03.11.2020 на суму 30 000,00 грн. з призначенням платежу: за охоронювані послуги на об`єкті по вул. М. Бажанова згідно договору №180913 від 18.09.2013 за червень, липень 2020 року;

- платіжне доручення №540 від 21.10.2020 на суму 20 000,00 грн. з призначенням платежу: за охоронювані послуги на об`єкті по вул. М. Бажанова згідно договору №180913 від 18.09.2013 за серпень, липень 2020 року;

- платіжне доручення №530 від 15.10.2020 на суму 20 000,00 грн. з призначенням платежу: за охоронювані послуги на об`єкті по вул. М. Бажанова згідно договору №180913 від 18.09.2013 за серпень 2020 року;

- платіжне доручення №667 від 26.11.2020 на суму 20 000,00 грн. з призначенням платежу: сплата заборгованості станом на 01.09.2020 за охоронювані послуги на об`єкті по вул. М. Бажанова згідно договору №180913 від 18.09.2013.

Таким чином, відповідач наявність заборгованості перед позивачем не спростовує та зазначає, що загальна сума заборгованості відповідача з урахуванням вищезазначених платіжних доручень на сьогоднішній день становить 54 600,00 грн.

Позивач в свою чергу проти часткової сплати заборгованості відповідачем не заперечує, проте зазначає, що оплата за платіжним дорученням №667 від 26.11.2020 у сумі 20 000,00 грн. пішла в рахунок наданих послуг у жовтні 2020 року за актом виконаних робіт №192 від 31 жовтня 2020 року, на підтвердження чого надає відповідний акт виконаних робіт.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.193 Господарського кодексу України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 статті 202 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обов`язку щодо оплати наданих позивачем послуг.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з приписами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з платіжних доручень, наданих відповідачем, останнім було здійснено часткову оплату заборгованості за договором №180913 від 18.09.2013 після відкриття судом провадження у справі №922/3305/20.

Відповідно до п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Згідно з п.1.30 ст.1 цього Закону платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Як передбачено п.6 ч.1 ст.7 Закону України "Про Національний банк України", Національний банк України регулює діяльність платіжних систем та систем розрахунків в Україні, визначає порядок і форми платежів, у тому числі між банками.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті визначено, що кошти з рахунків клієнтів банку списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно з п.1.8 даної Інструкції, платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією.

При цьому, відповідно до п.3.8 зазначеної Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Отже, право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, у даному випадку Товариству з обмеженою відповідальністю "С-ИНВЕСТ".

При цьому, пунктом 23.1 статті 23 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що платіжне доручення може бути відкликане ініціатором переказу в будь-який час до списання суми коштів з його рахунка шляхом подання до банку, що обслуговує цього ініціатора, документа на відкликання.

Дослідивши платіжне доручення №667 від 26.11.2020 на суму 20 000,00 грн. судом встановлено, що призначенням платежу даного платіжного доручення є "сплата заборгованості станом на 01.09.2020 за охоронювані послуги на об`єкті по вул. М. Бажанова згідно договору №180913 від 18.09.2013".

Таким чином, платіжне доручення №667 від 26.11.2020 на суму 20 000,00 грн. на може бути належним доказом оплати заборгованості відповідачем саме за спірний період з березня 2020 року по серпень 2020 року, оскільки відповідна інформація не вбачається з даного платіжного доручення, а позивачем відповідний платіж зарахований в рахунок наданих послуг у жовтні 2020 року за актом виконаних робіт №192 від 31 жовтня 2020 року, що не є предметом даного позову.

Враховуючи вищевикладене, всебічно та повно дослідивши платіжні доручення надані відповідачем на підтвердження часткового погашення заборгованості, враховуючи те, що позивачем не заперечується факт оплати заборгованості за договором №180913 від 18.09.2013 відповідачем згідно платіжних доручень №506 від 05.10.2020 на суму 15 000,00 грн., №485 від 29.09.2020 на суму 10 000,00 грн., №575 від 03.11.2020 на суму 30 000,00 грн., №540 від 21.10.2020 на суму 20 000,00 грн., №530 від 15.10.2020 на суму 20 000,00 грн., беручи до уваги заперечення позивача щодо оплати відповідачем в рахунок заборгованості за період з березня 2020 року по серпень 2020 року платіжним дорученням №667 від 26.11.2020 на суму 20 000,00 грн., судом встановлено, що на сьогоднішній день у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за договором №180913 від 18.09.2013 за період з березня 2020 року по серпень 2020 року у розмірі 74 600,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідачем після відкриття провадження у справі частково сплачено суму боргу у розмірі 95 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи, суд дійшов висновку про те, що провадження по справі №922/3305/20 в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 95 000,00 грн. підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Отже, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги на підставі договору №180913 від 18.09.2013 за період з березня 2020 року по серпень 2020 року у розмірі 74 600,00 грн. станом на час прийняття рішення не погашена, позивачем наявними в матеріалах справи доказами належним чином доведена, а відповідачем не спростована, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 74 600,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України та статті 7 Закону України "Про судовий збір", витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1 119,00 грн., а 1 425,00 грн. судового збору підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 130, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ИНВЕСТ" (61166, м. Харків, вул. Бакулина 4А, оф. 72; ) на користь Приватного підприємства "Фірма "Інекс" (61001, м. Харків, пр-т Московський, 47, кв. 15; ) заборгованість за договором про надання охоронних послуг за договором №180913 від 18.09.2013 у розмірі 74 600 (сімдесят чотири тисячі шістсот) грн. 00 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 119 (одна тисяча сто дев`ятнадцять) грн. 00 коп.

Провадження у справі №922/3305/20 в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 95 000,00 грн. - закрити за відсутністю предмету спору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "24" грудня 2020 р.

Суддя Т.О. Пономаренко