ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2020 р. Справа№ 910/7501/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Грищенко К.В., витяг від 18.11.2020 року

розглянувши апеляційну скаргу акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз"

на рішення господарського суду міста Києва від 08.09.2020 року

у справі №910/7501/20 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва звернулося Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" з позовом до Антимонопольного комітету України, в якому просить визнати недійсним та скасувати рішення адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 2-р/тк від 16.03.2020 року у справі № 143-26.13/126-19.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем при прийнятті рішення від 16.03.2020 року № 2-р/тк неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, не доведено обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, неправильно застосовано норми матеріального права.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.09.2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 08.09.2020 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник вказував на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги докази надані Позивачем на підтвердження відправлення Відповідачеві відповіді на його вимогу.

Зазначає, що вимога не містила інформації у який саме спосіб повинна надаватися відповідь.

За твердженням апелянта, ним не було порушено строки для надання відповіді, а отже, застосування до нього штрафу за оскаржуваним рішенням, є безпідставним, а саме рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/7501/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Руденко М.А. (доповідач у справі), судді Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі №910/7501/20 та призначено до розгляду на 22.12.2020 року об 12 год. 20 хв..

01.12.2020р. від відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 08.09.2020 року - без змін.

В судовому засіданні 22.12.2020 р. представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, наполягав на відсутності підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Представник позивача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с. 131,132).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи , належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в Антимонопольному Комітеті України перебувало на розгляді 20 справ за ознаками вчинення операторами ГРМ порушень, передбачених частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринках розподілу природного газу в межах територій ліцензійної діяльності, закріплених за вищезазначеними операторами ГРМ.

До Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" було надіслано вимогу державного уповноваженого від 27.06.2019 №143-26.13/01-8263, в якій відповідно до статей 7, 16, 22 та 22(1) Закону України "Про Антимонопольний комітет України" було запропоновано в термін до 26.07.2019 надати Комітету відповідну інформацію та документи.

Листом від 25.07.2019 № 1687 (вх. № 8-01/8598 від 26.07.2019) Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" надіслало до Комітету клопотання про продовження терміну надання інформації.

Листом від 29.07.2019 № 143-26.13/01-9652 було продовжено термін надання інформації на Вимогу до 09.08.2019.

09.08.2019 року АТ "Лубнигаз" поштовим відправленням направило Голові Комітету - Державному уповноваженому Терентьеву Ю. лист про надання інформації вих. 2149 з додатками, на виконання вимоги державного уповноваженого від 27.06.2019 №143-26.13/01-8263.

Водночас, 16 березня 2020 року тимчасова адміністративна колегія Антимонопольного комітету України прийняла рішення № 2-р/тк у справі № 143-26.13/126-19 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення), яким визнала, що акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" вчинило порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 27.06.2019 року № 143-26.13/01-8263 у встановлений ним строк, та накладено на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" штраф у розмірі 82 600,00 грн.

Позивач не погоджуючись з висновками адміністративної колегії Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штраф у справі № 143-26.13/126-19, звернувся до Господарського суду м. Києва на підставі статі 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" з позовом про скасування рішення адміністративної колегії від 16.03.2020 року №2-р/тк з підстав порушення та неправильного застосування відповідачем норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваного рішення було отримано позивачем 26.03.2020 р., що підтверджується інформацією, яка міститься на веб-порталі Акціонерного товариства "Укрпошта" з штрихкодовим ідентифікатором 514.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що ненадання позивачем інформації, правомірно визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", що виразилося у вигляді не подання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 27.06.2019 року № 143-26.13/01-8263 у встановлений ним строк, та застосовано до позивача санкції, передбачені статтею 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції". .

Колегія суддів погоджується з таким висновком господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" державний уповноважений Комітету має право при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Положеннями статей 22 та 22(1) Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що вимоги державного уповноваженого Комітету є обов`язковими для виконання у визначений ним строк; суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративногосподарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу державного уповноваженого Комітету подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Комітетом завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Згідно з пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" неподання інформації Комітету у встановлені органами Комітету строки є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Так, позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про скасування та визнання рішення адміністративної колегії від 16 березня 2020 року № 2-р/тк недійсним вказував, що 09.08.2019 року АТ "Лубнигаз" поштовим відправленням направило Голові Комітету - Державному уповноваженому Терентьеву Ю. лист про надання інформації вих. 2149 з додатками, на виконання вимоги державного уповноваженого від 27.06.2019 №143-26.13/01-8263 у встановлений строк та в повному обсязі.

На підтвердження направлення вищевказаної відповіді на вимогу державного уповноваженого позивачем було долучено до матеріалів справи наступні докази: копію конверта з відбитком поштового штемпеля з датою 09.08.2019, копію витягу з журналу вихідної кореспонденції ПАТ "Лубнигаз" за 2019 рік., копію листа про надання інформації вих. № 2149 від 09.08.2019.

В свою чергу, відповідач у своєму рішенні від 16 березня 2020 року № 2-р/тк та у своїх письмових запереченнях на позовну заяву у даній справі вказував, що інформація та документи на Вимогу державного уповноваженого від 27.06.2019 №143-26.13/01-8263 від ПАТ "Лубнигаз" у встановлений строк Антимонопольному комітету України надано не було.

За результатом розгляду справи № 143-26.13/126-19 такі дії AT "Лубнигаз" кваліфіковано як порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу Голови Антимонопольного комітету України - державного уповноваженого у встановлений строк). На порушника накладено штраф у розмірі 82 600 грн.

Надаючи оцінку правомірності прийнятого рішення про накладення штрафу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила надання послуг поштового зв`язку), оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Приписами ст. 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» передбачено порядок надання поштового зв`язку, зокрема, у абзаці 3 вказано, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Положеннями частини 11 Правил надання послуг поштового зв`язку визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до частини 19 Правил надання послуг поштового зв`язку, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою. Тобто до інших видів листів крім листів з оголошеною цінністю опис вкладення не передбачений.

Частиною 2 Правил надання послуг поштового зв`язку зазначено, що розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Відповідно до пунктів 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Відтак, з огляду на викладене вище, належними доказами надіслання поштової кореспонденції є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкт поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість та опис вкладення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати касаційного адміністративного суду в постанові від 20.06.2018 у справі № 820/1186/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві відповіді на вимогу державного уповноваженого та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як передбачено ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проте, позивач не надав суду ні опису вкладення в поштовий конверт, ні поштової квитанції про відправлення відповідачеві листа № 2149 від 09.08.2019.

Натомість, позивачем долучено до матеріалів справи документи, а саме: копію конверта з відбитком поштового штемпеля з датою 09.08.2019, копію витягу з журналу вихідної кореспонденції ПАТ "Лубнигаз" за 2019 рік та копію листа про надання інформації вих. № 2149 від 09.08.2019, які завірені печаткою та підписом AT "Лубнигаз", як на його думку засвідчують факт своєчасного надання відповіді на вимогу відповідача.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що вказані докази не підтверджують тих обставин, які могли б свідчити про факт направлення відповіді на вимогу державного уповноваженого у встановлений Комітетом строк.

Зокрема, з наданих документів неможливо встановити зміст поштового відправлення та документи, які були вкладені в конверт.

Тобто, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що 09.08.2019 року Голові Комітету - Державному уповноваженому Терентьеву Ю. направлялася саме відповідь на Вимогу від 27.06.2019 №143-26.13/01-8263 з додатками відповідної кількості.

Поряд з цим, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що ним не було пропущено строк для надання відповіді на вимогу також з огляду на те, що Листом від 29.07.2019 № 143-26.13/01-9652 було продовжено термін надання інформації на Вимогу саме до 09.08.2019, не включаючи цю дату.

При цьому, зважаючи на відправлення відповіді простим листом, позивач повинен був проявити розумну обачність та врахувати строки поштового перебігу для такого типу кореспонденції, які є більш тривалими, порівняно із пріоритетними відправленнями чи кур`єрською доставкою.

З приводу аргументів скаржника про те, що вимога не містила інформації у який саме спосіб повинна надаватися відповідь, апеляційний суд зазначає, що у вимозі Комітету вказано, у який саме спосіб повинна викладатись інформація, яку необхідно надати, але жодним чином не обмежено Позивача у способах надання такої інформації. Тобто Позивач міг надіслати інформацію листом: простим, рекомендованим, з оголошеною цінністю, направити кур`єром чи доставити особисто, або надати в інший зручний для нього спосіб.

Однак, як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, у встановлений державним уповноваженим строк інформація та документи від AT «Лубнигаз» до Комітету не надійшли, що й стало наслідком прийняття спірного Рішення № 640-р.

Враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин, підтверджених певною доказовою базою, з огляду на положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

З урахуванням встановлених у справі обставин та норм чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення місцевого господарського суду у цій справі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на апелянта (позивача у справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" на рішення господарського суду міста Києва від 08.09.2020 року у справі №910/7501/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 08.09.2020 року у справі №910/7501/20 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Матеріали справи №910/7501/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.12.2020 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Л.В. Кропивна

Є.Ю. Пономаренко