РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.12.2020справа №910/9438/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №910/9438/20

за позовом Національної академії наук України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 54; ідентифікаційний код 00019270)

до приватного підприємства «ГК Феофанія» (03143, м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 14-Б; ідентифікаційний код 22962780),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - державне житлово-комунальне підприємство Національної академії наук України (03150, місто Київ, вул. Антоновича, буд. 124-128; ідентифікаційний код 30573192),

про розірвання договору оренди та виселення,

за участю представників:

позивача - Тертичного Ю.І. (довіреність від 11.09.2020 №17/1266-12);

Подлящук О.П. (ордер від 10.08.2020 серія РН-583 №80);

відповідача - Маркіна Н.В. (ордер від 18.07.2020 серія АА №1002141);

третьої особи - не з`явився.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Національна академія наук України (далі - Академія) звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до приватного підприємства «ГК Феофанія» (далі - Підприємство) про розірвання договору оренди від 06.03.1995 №2 (далі - Договір №2) та виселення відповідача з орендованих приміщень.

Позов мотивовано тим, що:

- 06.03.1995 Академією (орендодавець) та Підприємством (орендар) укладено Договір №2, відповідно до якого орендодавець передає орендарю в тимчасове користування готельний комплекс «Феофанія», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Метрологічна, 14-Б, до складу якого входять готель «Феофанія», ресторан готелю «Феофанія» та інше майно (будівлі, споруди, обладнання; далі - Готельний комплекс), які знаходяться на балансі комплексу, а орендар зобов`язується сплачувати орендну плату;

- 20.08.2018 Академія відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» провела реєстрацію права державної власності на Готельний комплекс;

- відповідно до розпорядження президії Академії від 10.09.2018 №501 Готельний комплекс був закріплений за державним житлово-комунальним підприємством Академії на праві оперативного управління;

- станом на 23.06.2020 (дата підписання позову) Підприємство продовжує використовувати Готельний комплекс за Договором №2;

- згідно з розпорядженням президії Академії від 04.02.2020 №91 «Про перевірку цільового використання та збереження орендованого майна НАН України» комісією здійснено перевірку цільового використання та збереження майна Готельного комплексу та складено акт, яким встановлено ряд порушень щодо експлуатації орендованого майна;

- у Підприємства утворилася заборгованість з орендної плати у сумі 5 912 731 грн. (за період з 06.03.1995 по 31.12.2019).

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Підприємство 09.09.2020 подало суду відзив на позов, в якому заперечило проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що:

- постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2019 у справі №910/774/18, залишеною без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019, було встановлено, що у позивача та відповідача виникли орендні правовідносини щодо спірного майна, а тому даний факт є преюдиційним;

- відповідач здійснив викуп орендованого майна у позивача, а саме відповідно до пункту 7 Договору №2 Підприємство мало право викупити орендоване майно; Підприємством перераховано Академії за зобов`язаннями ОСОБА_1 1 120 000 000 крб. за об`єкт оренди за договором оренди від 23.03.1994 №1 (далі - Договір №1), що підтверджується платіжними дорученнями від 15.02.1995 №47, від 17.02.1995 №50, від 01.02.1995 №29;

- 06.03.1995 Академією (орендодавець) та Підприємством (орендар) укладено Договір №2, відповідно до пункту 1.1 якого Підприємство є правонаступником всіх прав та обов`язків директора Готельного комплексу ОСОБА_1., що виступає орендарем за Договором №1; з 1995 року позивач не заперечує факт отримання коштів, не повертає їх відповідачу і заперечує положення Договору №2 щодо викупу орендованого майна;

- до договірних відносин, які зараз тривають у Академії та Підприємства, має застосовуватись законодавство, яке діяло на час укладення Договору; численне посилання у позовній заяві на законодавство, яке було прийняте після виникнення правовідносин, суперечать пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України;

- відповідач не вчинив жодного порушення умов Договору №2, оскільки: позивачем не наведено доказів нецільового використання майна; не доведено погіршення стану майна з вини відповідача; майно не передавалося та не передається в суборенду; відповідно до пункту 7 Договору №2 Підприємство мало право викупити орендоване майно, скориставшись наданим правом, відповідач викупив орендоване майно та сплатив орендну плату за час оренди до моменту викупу, обов`язку сплати орендних платежів після викупу орендованого майна Договір №2 не передбачає, а тому вимога позивача про оплату орендних платежів є безпідставною.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.07.2020 позовну заяву Академії залишено без руху та встановлено позивачу семиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

07.07.2020 Академією подано суду документи на виконання ухвали суду від 03.07.2020.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 10.08.2020.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.08.2020 підготовче засідання відкладено на 14.09.2020; зобов`язано Підприємство подати суду у строк до 03.09.2020: оригінал Договору №2 для огляду судом, належним чином засвідчену копію - для долучення до матеріалів справи; відзив на позов в порядку статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини, та доказів надіслання відзиву і доданих до нього документів позивачу.

Державне житлово-комунальне підприємство Національної академії наук України (далі - ДЖКП НАН України) 10.08.2020 подало суду клопотання про залучення його до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, мотивоване тим, що спірне майно знаходиться на балансі ДЖКП НАН України, а результат судового рішення може безпосередньо вплинути на його законні інтереси у частині розпорядження власністю.

Підприємство 09.09.2020 подало суду заперечення щодо залучення до участі у справі ДЖКП НАН України як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, оскільки ДЖКП НАН України є 100% підконтрольним підприємством Академії, тому Академія може самостійно представляти власні інтереси у суді без залучення будь-яких своїх підприємств, засновником яких є.

Позивач 14.09.2020 подав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що:

- договірні відносини у позивача та відповідача існують на сьогоднішній момент і це відносини оренди державного майна;

- Підприємство безпідставно посилається на те, що здійснило викуп орендованого майна, оскільки орендоване майно є власністю держави в особі Академії і ці факти підтверджуються рішеннями судів, які набрали законної сили;

- платіжні доручення від 15.02.1995 №47, від 17.02.1995 №50, від 01.02.1995 №29 не є доказами, які підтверджують сплату Підприємством орендних платежів згідно з Договором;

- як встановлено постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №910/774/18, спірне майно не перебуває у власності відповідача, однак останній користується ним на підставі укладеного з власником Договору №2, який не є припиненим станом на 01.07.2020 (дата подання позову до суду) та недійсним не визнавався, а тому на правовідносини позивача та відповідача розповсюджується дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та норми Цивільного кодексу України;

- Підприємство, безпідставно видаючи себе за власника Готелю «Феофанія», та ресторану готелю «Феофанія», укладало прямі договори оренди, зазначаючи себе орендодавцем, які за своєю суттю є договорами суборенди, тим самим порушувало умови Договору №2 та норми Закону України «Про оренду державного та комунального майна»;

- під час розгляду справи №910/774/18 встановлено, що відповідач не виконав механізм викупу орендованого майна, який був чітко визначений в Законі України «Про оренду державного та комунального майна».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.09.2020 відкладено підготовче засідання з розгляду справи №910/9438/20 на 12.10.2020; залучено до участі у справі ДЖКП НАН України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

06.10.2020 ДЖКП НАН України подало суду письмові пояснення, в яких позовні вимоги підтримало в повному обсязі та зазначило про те, що майновий комплекс, який складається з нерухомого майна: готелю « Феофанія » та ресторану готелю «Феофанія», загальною площею 6 620,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Метрологічна, 14-Б, належить до державної власності та перебуває на праві оперативного управління на балансі ДЖКП НАН України, згідно з розпорядження президії Академії від 10.09.2018 №501; у момент прийняття вказаного майнового комплексу він знаходився у незадовільному стані та потребував проведення відповідних відновлюваних робіт, для чого було проведено обстеження будівлі будівельною лабораторією комунального підприємства «Київспецжитлоексплуатація», та складено акт від 22.11.2018 №201/08; на час прийняття будівлі на баланс майже весь комплекс був переданий Підприємству в оренду іншим орендарям.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 12.10.2020 подав суду для огляду оригінали змін та доповнень до Договору №1 та додатку №4 до Договору №1 (акт приймання-передачі), копії яких додав до матеріалів справи.

Судом оглянуто такі оригінали документів, встановлено відповідність наявних в матеріалах справи копій поданим оригіналам та повернуто оригінали представнику відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.11.2020.

У судовому засіданні 09.11.2020 оголошено перерву до 30.11.2020.

27.11.2020 відповідач подав суду письмові пояснення з докази, в яких зазначив про те, що: представниками позивача під час судового засідання 09.11.2020 було заперечено факт отримання коштів за викуп орендованого майна, а кошти, зазначені у платіжних дорученнях, наданих відповідачем, останньому не належать; відповідач категорично не погоджується із зазначеним твердженням та вважає таку позицію представника позивача неналежною; для спростування позиції Академії та доведення позиції щодо джерела походження коштів, та порядку їх сплати позивачу, Підприємством було зібрано та подано суду документи, які відповідач просить суд долучити до матеріалів справи та надати їм оцінку під час вирішення справи.

У судовому засіданні 30.11.2020 суд поставив сторонам на обговорення питання щодо повернення до підготовчого провадження.

Представник відповідача наполягав на поверненні, а представник третьої особи не заперечив щодо повернення до підготовчого провадження.

Суд заслухавши доводи відповідача, повернувся до підготовчого провадження та долучив до матеріалів справи докази, подані відповідачем 27.11.2020.

У судовому засіданні 30.11.2020 суд закрив підготовче засідання та перейшов до розгляду справи по суті (про що було надано згоду представниками відповідача та третьої особи).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.11.2020 розгляд справи по суті відкладено на 21.12.2020.

Представник третьої особи у судове засідання 21.12.2020 не з`явився, проте 09.11.2020 подав суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без участі третьої особи та зазначив про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Позивач 21.12.2020 подав суду:

- клопотання щодо прийняття доказів до розгляду судом, в якому вказав про те, що суд в порушення принципів рівності сторін перед законом та судом у судовому процесі та принципу змагальності сторін протиправно позбавив позивача права в наданні заперечень на письмові пояснення відповідача та залучення доказів; представник позивача був відсутній у судовому засіданні 30.11.2020 з поважних причин (лікарняний), а тому позбавлений можливості скористатися своїм процесуальним правом щодо огляду оригіналів доказів, які було долучено до матеріалів справи та надання пояснень і заперечень стосовної долучення таких доказів до матеріалів справи; у зв`язку з викладеним позивач вважає, що є правові підстави розцінювати вказані дії суду як упереджене ставлення до позивача у справі, що, в свою чергу, є вірогідною підставою для відводу; у клопотанні позивач просить визнати причини неявки представника Академії Подлящук О.П. поважними у зв`язку з перебування на лікарняному; зобов`язати відповідача надати оригінали документів, доданих до письмових пояснень, для огляду у судовому засіданні; прийняти письмові пояснення та додатні документи; врахування заперечення на письмові пояснення відповідача під час розгляду справи;

- заперечення на письмові пояснення відповідача, в яких позивач просить вилучити з матеріалів справи копії поданих відповідачем документів, які, на думку позивача, є неналежними та недопустимими доказами у даній справі;

- заяву про визнання неналежними та недопустимими доказів, поданих відповідачем.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.12.2020 просив надати час для ознайомлення із вказаними документами.

Суд відмовив у наданні часу відповідачу для ознайомлення із поданими позивачем документами; зазначив про те, що представник позивача наголосить про такі документи у даному судовому засіданні.

Представник позивача надав пояснення щодо поданих 21.12.2020 документів просить задовольнити клопотання, викладені у прохальних частинах таких документів.

Пунктом 1 частини третьої статті 202 ГПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так, інтереси позивача у даній справі представляють дві особи Подлящук О.П. і Тертичний Ю.І.

У зв`язку з лікарняним представника Подлящук О.П. , Тертичний Ю.І. не був позбавлений можливості з`явитися у судове засідання 30.11.2020 або повідомити про причини неможливості обома представниками з`явитися у засідання.

Слід заначити, що у судовому засіданні 09.11.2020 під час оголошення перерви до 30.11.2020 явку представників сторін обов`язковою визнано не було.

Відтак жодних обмежень процесуальних прав позивача судом не було встановлено.

Що ж до вилучення з матеріалів справи копій поданих відповідачем документів та визнання їх неналежними і недопустимими доказами, то такі документи подані відповідачем на підтвердження викладених у відзиві на позов обставин, а їх оцінка є обов`язком суду, покладеним на нього статтею 86 ГПК України.

Представники позивача у судовому засіданні 21.12.2020 оголосили вступне слово та підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово представників учасників справи, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, дослідив в порядку статей 209 і 210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представники учасників справи виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 21.12.2020 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом згідно з вимогами статей 222 і 223 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

06.03.1995 Академією (орендодавець) і Підприємством (орендар) було укладено Договір №2, за умовами якого:

- Підприємство є правонаступником всіх прав та обов`язків директора готельного комплексу «Феофанія» ОСОБА_1., який виступає як орендар за Договором №1 (пункт 1.1 Договору №2);

- за Договором №2 орендодавець передає орендарю у тимчасове користування готельний комплекс «Феофанія» згідно з технічними паспортами будівель: готель «Феофанія» по вул. Метрологічній, 14-б ; ресторан готелю «Феофанія» по вул. Метрологічній, 14-б; ресторан «Пектораль» по вул. Софії Перовської, 6/11 (розпорядження УД АН України від 20.02.1995 №317); праве крило будівлі 1-5 поверхів по вул. Софії Перовської, 6/11 (розпорядження УД АН України від 02.12.1993 №2661); інше майно (будівлі, споруди, обладнання), яке знаходиться на балансі комплексу (пункт 1.2 Договору №2);

- строк оренди визначається з 23.04.1994 по 23.04.2004 (пункт 1.3 Договору №2);

- орендар приймає зазначене майно в господарське користування відповідно до акта приймання-передачі та зобов`язується використовувати його в цілях формування ринку житлово-комунальних послуг, товарного ринку, здійснюючи такі напрямки діяльності: платне забезпечення вчених і співробітників АН України, і академічних установ інших держав приміщеннями для тимчасового проживання і наукової діяльності; надання платних комунально-побутових послуг; екскурсійно-туристична діяльність; участь у формуванні товарного ринку; сприяння найбільш повному задоволенню потреб народного господарства і громадян у промисловій продукції, товарах і послугах шляхом здійснення комерційних, виробничих, будівельно-експлуатаційних, юридичних, рекламних, видавничих, ремонтних, орендних, представницьких, фінансових, брокерських, транспортно-експедиційних, комісійних, побутових, навчальних послуг; здійснення заставних операцій, а також маркетинг, лізинг, комісія, реклама, дистрибуція, виконання функцій інпідрядника, гаранта, кредитора, постачальника, інших операцій і послуг, які є необхідними для здійснення господарської, фінансової діяльності підприємств, установ, організацій, державних та комерційних структур, громадян як на внутрішньому так і на зовнішньому ринку; розширення номенклатури і збільшення якості послуг, що надаються населенню; участь у розвитку міжнародних ділових контактів і туризмі; найбільш раціональна експлуатація нерухомого майна, яке є власністю або орендовано комплексом згідно з його спеціалізацією; вивчення попиту на товари і послуги; організація громадського харчування; торгівля промисловими товарами і товарами народного споживання (пункт 3.1 Договору №2);

- за користування майном орендарем сплачується орендна плата в розмірі 20% балансової вартості майна в рік з моменту підписання Договору №2 (пункт 4.1 Договору №2);

- орендна плата в розмірі річної суми орендної плати вноситься орендарем на рахунок орендодавця, зазначений в реквізитах Договору №2, щороку протягом грудня місяця кожного поточного року; за бажанням орендаря орендна плата може бути внесена достроково (пункт 4.2 Договору №2);

- орендар зобов`язаний, зокрема: використовувати майно відповідно до умов Договору №2; підтримувати майно в належному стані, проводити за свій рахунок поточний ремонт; вживати заходів щодо збереження приміщень, виконувати всі протипожежні правила і санітарні вимоги; не допускати замерзання водонесущих трубопроводів, проводити вентиляцію приміщень (пункт 5.2 Договору №2);

- орендар має право на викуп орендованого майна в період дії Договору №2 відповідно до чинного законодавства України; при цьому, викуп орендованого майна здійснюється шляхом оплати вартості об`єкта оренди, визначеної в Додатку №1 до Договору №2 (пункт 7.1 Договору №2);

- оплата вартості майна, що викуповується, здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку орендаря на розрахунковий рахунок орендодавця (пункт 7.2 Договору №2);

- початком дії Договору №2 є дата його підписання сторонами (пункт 8.1 Договору №2);

- за відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору №2 після закінчення його терміну він вважається продовженим на той самий строк і на тих же умовах, які були передбачені Договором №2 (пункт 8.2 Договору №2);

- Договір №2 вважається таким, що припинив свою дію, внаслідок: закінчення терміну дії Договору №2; загибелі об`єкта оренди, його руйнування або приведення об`єкта оренди в стан, непридатний для подальшої експлуатації; прийняття відповідного рішення судовими органами; викупу орендованого майна орендарем (пункт 8.5 Договору №2).

Згідно з додатком 1 до Договору №1, укладеним уповноваженими представниками Академії і Підприємства та скріпленим печатками юридичних осіб, готельний комплекс «Феофанія» включає в себе:

- готель «Феофанія»: м. Київ, вул. Метрологічна, 14 б; чотириповерхова цегляна будівля, загальною площею 3 200 кв.м.; рік побудови 1972; ступінь зносу 80%; технічний стан задовільний; вимагає поточного ремонту; балансова вартість станом на 01.03.1994 - 1 107 986 000 крб. відповідно до акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу;

- ресторан « Феофанія »: м. Київ, вул. Метрологічна, 14 б; розміщений в готелі «Феофанія» і є його невід`ємною частиною; розрахований на 60 місць; інші характеристики збігаються з характеристиками готелю « Феофанія »; балансова вартість включена у балансову вартість готелю « Феофанія »;

- інші споруди, нерухоме та інше майно, яке знаходиться на балансі комплексу;

- земельну ділянку, площею 2,8 га, з усіма спорудами на ньому; вартість об`єкта (крім земельної ділянки) є балансовою вартістю станом на 01.03.1994 та не підлягає переоцінці.

За актом приймання-передачі від 23.04.1994 ОСОБА_1. і Академія погодились, що Готельний комплекс, який здається в оренду орендарю, відповідає умовам Договору №1 та належним чином оформлений супровідними документами.

Судом встановлено, що у січні 2018 року заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Академії звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Фонд державного майна України, про витребування у Підприємства у державну власність в особі Академії нерухомого майна - готелю «Феофанія» та ресторану «Феофанія», загальною площею 6 620,7 кв.м, яке розташоване по вул. Метрологічній, будинок 14-б у м. Києві.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.04.2018 зі справи №910/774/18 (суддя Смирнова Ю.М.) вказаний позов задоволено повністю; витребувано у Підприємства у державну власність в особі Академії нерухоме майно - готель «Феофанія» та ресторан «Феофанія», загальною площею 6 620,7 кв.м, яке розташоване по вул. Метрологічній, будинок 14-б у м. Києві.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2019, залишеною без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019, рішення господарського суду міста Києва від 19.04.2018 зі справи №910/774/18 скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Так, вказаною постановою апеляційної інстанції було встановлено таке.

Розпорядженням Ради Міністрів Української РСР від 30.06.1967 №742-р дозволено Академії наук Української РСР спорудження у місті Києві /Феофанія/ готельного комплексу в складі гуртожитку на 105 місць, жилого будинку на 56 квартир та 6 котеджів з метою створення необхідних умов роботи в Інституті теоретичної фізики.

Розпорядженням Академії наук Української РСР від 31.08.1967 №1035 затверджено проектне завдання на будівництво зазначеного готельного комплексу.

Розпорядженням Виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 30.06.1970 №592 надано дозвіл на здачу в експлуатацію гуртожитку на 105 місць Інституту теоретичної фізики Академії наук УРСР по вулиці Метрологічній.

Рішенням Виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 30.06.1970 №1140 «Про введення в експлуатацію жилих та інших будинків громадського призначення за ІІ-й квартал 1970 року» затверджено акти Державної приймальної комісії про введення в експлуатацію жилих та громадських будинків згідно з додатками №1 та 2 до цього рішення і дозволено експлуатацію цих будинків за призначенням; зобов`язано управління капітального будівництва та інших забудовників передати, а організаціям, на які покладається експлуатація будинків - прийняти на баланс житлові та інші будинки громадського призначення згідно з додатками №1 та №2 до зазначеного рішення.

Згідно з переліком, наведеним у додатку №1 до вказаного рішення, в експлуатацію прийнято гуртожиток №2 по вул. Метрологічній в Феофанії на 105 місць корисною площею 4 208 кв.м. з вбудованим рестораном корисною площею 482 кв.м.

Розпорядженням Президії Академії наук Української РСР від 15.01.1971 №63 перезатверджено скореговані зведені витрати та зведені кошториси на будівництво готельного комплексу для Академії наук УРСР і позаплощадкових інженерних мереж до цього комплексу, виділено додаткові кошти на добудову та оздоблення.

Постановою Президії Верховної Ради Української РСР від 17.01.1991 «Про статус Академії наук Української РСР» закріплено за Академією наук УРСР всі основні фонди та інше державне майно, що знаходилося на той час у користуванні її установ та організацій дослідно-виробничої бази.

Відповідно до пункту 3 зазначеної постанови до прийняття законів Української РСР про власність, про роздержавлення майна, а також законодавчих актів, що регулюватимуть відносини в сфері науки, порядок володіння, користування та розпорядження всім майном, закріпленим за Академією наук Української РСР, визначається виключно Президією Академії наук Української РСР.

Указом Президента України «Про забезпечення діяльності та розвитку Академії наук України» від 20.01.1992 передано Академії наук України у безстрокове користування будинки, устаткування та інше закріплене за нею державне майно на підставі постанови Президії Верховної Ради УРСР від 17.01.1991 «Про статус Академії наук Української РСР».

Згідно з пунктом 2 вказаного Указу Академія наук України використовує передане їй майно на свій розсуд у межах, визначених її статутом, без зміни форми його власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.1999 №226 «Про перелік об`єктів державної власності, що входять до майнового комплексу Національної академії наук» затверджено перелік об`єктів державної власності, що входять до майнового комплексу Національної академії наук, відповідно до додатку.

Додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.1999 №226 до переліку об`єктів державної власності, що входять до майнового комплексу Національної академії наук, включено, зокрема, державне заповідне господарство «Феофанія», лікувально-профілактичний комплекс «Феофанія» та готельний комплекс «Феофанія».

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності від 12.07.2017 готель «Феофанія» та ресторан « Феофанія », загальною площею 6 620,7 кв.м по вул. Метрологічній, буд. 14-Б у м. Києві належить до державної власності з суб`єктом управління - Академією.

За твердженнями Підприємства, останнім отримано право власності на готель «Феофанія» та ресторан «Феофанія» у зв`язку з повною оплатою вартості орендованого майна, на підтвердження чого відповідачем подано суду платіжні доручення від 01.02.1995 №29 на суму 700 000 000 крб., від 15.02.1995 №47 на суму 300 000 000 крб. і від 17.02.1995 №50 на суму 120 000 000 крб.

Також відповідачем подано акт повної вартості орендованого майна, підписаний Академією (орендодавець) і ОСОБА_1 (орендар) та скріплений печаткою позивача.

У січні 2004 року Підприємство зверталося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 та Академії про визнання права власності на готель «Феофанія» та ресторан «Феофанія», які знаходяться у місті Києві по вул. Метрологічній, 14-б , зобов`язання не чинити перешкод в здійсненні власником права власності та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2004 у справі №2-952/2004 позов задоволено частково; визнано право власності Підприємства на готель «Феофанія» та ресторан «Феофанія», які знаходяться у місті Києві по вул. Метрологічній, 14-б .

В подальшому рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.11.2011, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.09.2013, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2004 у справі №2-952/2004 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Апеляційним судом м. Києва встановлено, що 23.03.1994 Академією (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) було укладено Договір №1, відповідно до умов якого за цим договором орендодавець зобов`язується передати орендарю в тимчасове користування готельний комплекс « Феофанія », що розташований за адресою м. Київ, вул. Метрологічна, 14-Б , до складу якого входять готель « Феофанія », ресторан готелю « Феофанія » та інше майно (будівлі, споруди, обладнання), які знаходяться на балансі комплексу.

Відповідно до пункту 1.3 Договору №1 строк оренди визначений з 23 квітня 1994 року по 23 квітня 1999 року.

Додатком 1 до вказаного договору сторони погодили характеристику орендованого готельного комплексу « Феофанія ».

23.04.1994 Академією та ОСОБА_1 було складено акт приймання-передачі орендованого майна.

В подальшому 06.05.1995 Академією та Підприємством було укладено Договір №2.

У матеріалах справи наявний акт приймання-передачі Готельного комплексу, підписаний Академією та Підприємством.

Зазначення у даному акті, що він укладений до Договору №1, не спростовує факту передачі спірного майна за Договором №2, оскільки такий акт підписаний представниками Академії і Підприємства (як нового орендаря), та майно, яке зазначене в акті, відповідає майну, яке вказане у Договорі №2.

Так, 29.08.1997 Радянським районним судом міста Києва було винесено рішення за позовом Академії до ОСОБА_1 , Підприємства, треті особи ОСОБА_3, Московська районна державна адміністрації м. Києва, про скасування державної реєстрації приватного підприємства. Судом визнано угоди оренди ГК «Феофанія», укладені 23.03.1994, 05.01.1995 та 06.03.1995, недійсними, приведено сторони у первісний стан. Визнано недійсними установчі документи Підприємства та скасовано його державну реєстрацію.

В подальшому ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04.03.2003 скасовано рішення Радянського районного суду міста Києва від 29.08.1997 у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 26.06.2003, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16.12.2003, у задоволенні вимог Академії про визнання недійсними договорів оренди та недійсними установчих документів Підприємства відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду України від 05.05.2004 в задоволені касаційної скарги Академії було відмовлено.

Колегія суддів відзначила, що оскільки рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2004 у справі №2-952/2004, яким було визнано право власності Підприємства на готель «Феофанія» та ресторан « Феофанія », було скасовано, матеріали справи не містять доказів приватизації спірного майна, а тому таке майно з власності держави в особі Академії не вибувало, а перебуває у користуванні Підприємства на підставі Договору №2.

Таким чином, посилання прокурора та позивача на зміну форми власності майна є безпідставними.

Крім того, є безпідставними посилання прокурора та Академії на неможливість останньої передавати спірне майно в оренду.

Статтею 5 Закону України «Про оренду державного майна» орендодавцями (в редакції станом на момент укладення договору оренди) передбачено право державного підприємства, без участі Фонду державного майна України, бути орендарем індивідуально визначеного майна, а з дозволу, зокрема, Фонду державного майна України - цілісних майнових комплексів.

Вказане, зокрема, встановлено і в ухвалі апеляційного суду міста Києва від 16.12.2003, яким було залишено без змін рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 26.06.2003 про відмову у визнанні недійсними договорів оренди та установчих документів Підприємства.

Зокрема, у зазначеній ухвалі встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києві від 15.04.2002 встановлено, що ОСОБА_3 , як керуючий справами Академії, був наділений правом укладати зазначені договори оренди. Так, вказаним вироком встановлено, що перераховані кошти в рахунок орендної плати за договором оренди, Академією отримані та не повернуті орендарями, що свідчить про визнання та укладення договору оренди.

Також, зазначеною ухвалою встановлено, що ОСОБА_3 був наділений правом видання наказів, розпоряджень та укладання договорів, необхідних для здійснення завдань, покладених на Управління Справами.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що на момент укладення договорів (1994 - 1995 роки) Академія мала право передавати спірне майно в оренду.

Крім того, колегією суддів встановлено, що на момент подання прокурором позову Договір №2 також не був припинений у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи приписи законодавства України та умови Договору №2, колегія суддів дійшла висновку, що після закінчення строку Договору №2 він може бути продовжений на такий самий строк, на який Договір №2 укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

З наведеного слідує, що дія Договору №2 продовжується у разі відсутності заперечень однієї із сторін проти такої пролонгації протягом місяця після закінчення терміну його дії. Якщо на дату закінчення строку Договору №2 і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення сторони щодо поновлення Договору №2 на новий строк, то такий договір припиняється.

В той же час, прокурором та Академією не доведено, а матеріали справи не містять доказів наявності заперечень орендодавця (Академії) проти пролонгації Договору №2, у зв`язку з чим такий договір продовжувався на той же строк, який вказаний у пункті 1.3 Договору №2.

Таким чином, враховуючи, що спірне майно приватизовано не було, Підприємство не було ліквідовано та строк дії Договору №2 не закінчився, а тому Договір №2 на момент подачі прокурором позову та винесення оскаржуваного рішення припинений не був.

Оскільки спірне майно не перебуває у власності Підприємства, однак останній користується ним на підставі укладеного з власником Договору №2, який не є припиненим на момент подачі позову та недійсним не визнавався, тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про витребування від Підприємства у державну власність в особі Академії нерухомого майна - готелю «Феофанія» та ресторану «Феофанія», загальною площею 6 620,7 кв.м., яке розташоване по вул. Метрологічній, буд. 14-б у м. Києві .

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з розпорядженням президії Академії від 10.09.2018 №501 Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві 25.06.2018 при примусовому виконання наказу господарського суду міста Києва від 29.05.2018 зі справи №910/774/18 витребувано від Підприємства у державну власність в особі Академії за актом державного виконавця нерухоме майно - готель «Феофанія» та ресторан « Феофанія » загальною площею 6 620,7 кв.м., яке розташоване по вул. Метрологічній, 14-б у м. Києві ; 27.08.2018 проведено державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно за державою в особі Академії, отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; з метою забезпечення збереження та ефективного використання повернутого нерухомого майна:

- закріпити нерухоме майно - готель « Феофанія » і ресторан « Феофанія » загальною площею 6 620,7 кв.м. за ДЖКП НАН України на прав оперативного управління на балансі підприємства;

- створити комісію;

- комісії до 21.09.2018: поінформувати мешканців та орендарів будівлі про повернення будівлі власнику - Академії та про необхідність надання комісії документів, що є підставою їх перебування в будівлі готелю;

- провести інвентаризацію майна в будівлі готелю і приміщеннях ресторану та зобов`язань за комунальними і експлуатаційними послугами;

- перевірити документи мешканців та орендарів щодо законності їх перебування та здійснити заходи стосовно переукладення договорів з ДЖКП НАН України або виселення осіб;

- подати до президії Академії звіт про проведені заходи.

Розпорядженням президії Академії від 04.02.2020 №91 «Про перевірку цільового використання збереження орендованого майна НАН України» прийнято рішення: створити комісію; комісії: залучити до роботи у складі комісії представника Підприємства (за згодою); до 06.03.2020 провести перевірку стану орендованого майна Академії, його цільового використання відповідно до умов укладеного договору оренди, дотримання орендарем інших умов договору оренди (проведення поточних ремонтів, страхування майна, передачу майна в суборенду тощо); за результатами перевірки скласти акт перевірки у чотирьох примірниках та подати на розгляд президії Академії.

02.03.2020 створеною Академією комісією було проведено перевірку цільового використання та збереження майна Академії, що знаходиться в орендному користуванні Підприємства, за результатами якої складено акт, яким встановлено таке:

- листом від 07.02.2020 №21/199-12 Підприємство було повідомлено про мету, дату та час проведення перевірки (вкладення у цінний лист від 12.02.2020 №43), а також відповідачу було запропоновано надати свого представника для прийняття участі у роботі комісії; під час перевірки представники орендаря не з`явилися;

- умови використання та стан нерухомого майна:

Ч фасад будівлі: при візуальному огляді фасадів будівлі готелю було встановлено відшарування та обвалення зовнішнього фактурного шару із керамічної облицювальної плитки дворового фасаду будівлі (фотографії №1 і №2, що містяться на стор. 2 і 3 акта); частина екранів огородження балконів відсутня (ймовірно відбулося їх обвалення); над балконами четвертого поверху облаштовані козирки із залізобетонних плит; відсутні відливи дощової води, як наслідок відбувається протікання покрівлі над козирками та їх зволоження; декоративні елементи із металевих профільних листів, що облаштовані на фронтальних поверхнях плит козирків, на багатьох ділянках обірвані;

Ч приміщення будівлі: будівля готелю коридорного типу; на першому поверсі будівлі розташований вестибюль готелю, проведено косметичний ремонт, приміщення облаштовано меблями (фотографія №3, що міститься на стор. 3 акта); в ході проведення перевірки зясувалося, що перший поверх будівлі майже повністю переданий в суборенду для розміщення ресторану (ФОП ОЧКУР) (фотографії №4 - №8, що містяться на стор. 4 - 6 акта), а також в окремих приміщеннях на першому поверсі проведено ремонт та встановлено меблі (в деяких приміщеннях кухонне устаткування - фотографія №5, що міститься на стор. 4 акта), ймовірно для проведення святкових заходів, конференцій тощо; на момент проведення перевірки в приміщенні ресторану була присутня директор ресторану (ФОП ОЧКУР), яка пояснила, що займає приміщення ресторану за договором оренди, укладеним з Підприємством, копію договору оренди надати відмовилася; починаючи з другого поверху приміщення коридорів загального користування, сходових клітин знаходяться в незадовільному стані, на окремих ділянках відбувається поширення сирості та плісняви; відбувається відшарування та обвалення штукатурного шару; ймовірною причиною сирості є протікання покрівлі будівлі готелю (фотографії №9 - №13, що містяться на стор. 6 - 8 акта); на другому та третьому поверхах будівлі встановлені випадки облаштування водонагрівачів (бойлерів) у коридорах загального користування (фотографії №14 - №16, що містяться на стор. 8 - 9 акта); більшість вхідних дверей до кімнат замінена на металеві, що дає підстави припустити, що житлові приміщення готелю здаються для тривалого проживання; на третьому поверсі будівлі готелю приміщення холу та ліве крило коридору також здається в суборенду повному товариству «Ломбард «УМКВ і Компанія» (фотографії №17 - №18, що містяться на стор. 10 - 11 акта); за словами співробітників товариства приміщення використовуються за договором оренди, укладеним з Підприємством, копію договору оренди надати відмовилися; на стінах та стелі приміщень підвального поверху будівлі готелю наявні сліди сірості та плісняви, місцями також відбувається відшарування та обвалення штукатурного шару (фотографія №19, що міститься на стор. 11 акта); на ділянках поширення сирості матеріал конструкцій будівлі рясно зволожений; труби водопостачання вражені корозією, місцями пошкоджена основа підлоги; приміщення знаходиться в незадовільному стані, захаращене старими меблями, обладнанням; в деяких приміщеннях зберігаються продукти харчування, які ймовірно зберігає та використовує суборендар ФОП ОЧКУР (фотографії №20 і №21, що містяться на стор. 12 акта); у всій будівлі готелю відсутня автоматична пожежна сигналізація, відсутня система оповіщення про пожежу, у порушення ДБН В.2.5-56:2014 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Система протипожежного захисту»; двері електрощитових не відповідають Правилам пожежної безпеки України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 №1417; всі двері, що відокремлюють сходову клітину від коридору засклені склом та дають скалок при руйнуванні та не обладнані пристроями для самозачинення з ущільненням в притворах; всі евакуаційні виходи не позначені світловими покажчиками «Вихід»; не всі приміщення будівлі забезпечені необхідною кількістю вогнегасників, згідно з нормами чинного законодавства; пожежні щити не укомплектовані засобами пожежогасіння; пожежні кран-комплекти та шафи в яких вони розташовані не відповідають вимогам чинного законодавства з питань пожежної безпеки; евакуаційний вихід на третьому поверсі зачинений; дата зарядки вогнегасника на першому поверсі будівлі - 06.07.2008 (фотографії №22 і №23, що містяться на стор. 13 акта).

З урахуванням наведеного комісія дійшла таких висновків:

- Академія 20.08.2018 відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» провела реєстрацію права державної власності на готельний комплекс «Феофанія» (номер запису права власності 27635901, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0);

- згідно з розпорядженням президії Академії від 10.09.2018 №501 готельний комплекс «Феофанія» був закріплений за ДЖКП НАН України на праві оперативного управління; державна реєстрація права оперативного управління підприємством проведена 10.10.2018 (номер запису 28397322, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0) та обліковується на його балансі;

- Підприємство використовує готельний комплекс «Феофанія» Академії за Договором №2;

- частиною третьою статті 18 та частиною третьої статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (у редакції від 10.04.1992 №2269) передбачено, що орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно та в повному обсязі, строки внесення орендної плати визначаються у договорі;

- відповідно до пункту 4.2 Договору №2 орендар зобов`язується сплачувати орендну плату щороку протягом грудня місяця кожного поточного року;

- станом на 31.12.2019 заборгованість Підприємства зі сплати орендної плати становить 5 912 731 грн.;

- згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (у редакції від 10.04.1992 №2269) та пункту 5.2 Договору №2 орендар зобов`язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов Договору №2, запобігати його пошкодженню, псуванню, проводити за власний рахунок поточний ремонт; вживати заходи щодо збереження майна, виконувати протипожежні правила та санітарні норми тощо;

- жодна із зазначених умов Договору №2 орендарем - Підприємством не виконується, зокрема: будівля готельного комплексу знаходиться в незадовільному стані, на окремих ділянках фасаду та приміщень будівлі відбувається відшарування та обвалення штукатурного шару; місцями наявні сліди протікання покрівлі, система водопостачання та водовідведення вражені корозією (фото №№ 1, 9, 10, 11, 12); будівля готелю не оснащена автоматичною пожежною сигналізацією, відсутня система оповіщення про пожежу, пожежні щити не укомплектовані засобами пожежогасіння, що є порушенням орендарем вимог ДБН В.2.5-56:2016 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Система протипожежного захисту», пожежні кран-комплекти та шари в яких вони розташовані не відповідають вимогам Правил пожежної безпеки України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 №1417; з усієї будівлі лише на першому поверсі пожежна шафа укомплектована кран-комплектом та вогнегасником (фото №22 і №23), який заряджався останній раз у 2008 році, що є порушенням Правил експлуатації та типових норм належності вогнегасників, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.01.2018 №25;

- статтею 20 Кодексу цивільного захисту України суб`єкт господарювання зобов`язаний забезпечити розроблення заходів щодо забезпечення пожежної безпеки, утримання у справному стані засобів цивільного та протипожежного захисту, недопущення їх використання не за призначенням; здійснення заходів щодо впровадження автоматичних засобів виявлення та гасіння пожеж і використання для цієї мети виробничої автоматики; своєчасне інформування відповідних органів та підрозділів цивільного захисту про несправність протипожежної техніки, систем протипожежного захисту, водопостачання, а також про закриття доріг і проїздів на відповідній території;

- крім того, комісією встановлено, що деякі приміщення на першому, другому (ФОП ОЧКУР, фото №№4-8) та третьому поверхах (повне товариство «Ломбард «УМКВ і Компанія», фото №17 і №18) передані орендарем в суборенду;

- Договір оренди №2 не містить умов щодо передачі орендованого майна в суборенду;

- відповідно до частини четвертої статті 22 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» (у редакції від 10.10.1992 №2269) до договору суборенди застосовуються положення про договір оренди;

- згідно із статтею 22 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» (у редакції від 03.10.2019 №157) орендар має право за письмовою згодою орендодавця з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, передати в суборенду державне та комунальне майно, за виключенням майна, отриманого таким орендарем без проведення аукціону (конкурсу), та якщо інше не передбачено договорами оренди, укладеними до моменту набрання чинності цим Законом;

- пунктом 6 Положення про порядок передачі в оренду майна, що належить до майнового комплексу НАН України, затвердженого постановою бюро президії Академії від 15.10.2014 №216, встановлено, що передача нерухомого та іншого окремого індивідуального майна в суборенду здійснюється за дозволом Академії;

- Підприємство протягом дії Договору №2 жодного разу не зверталося до Академії з клопотанням про передачу приміщень готельного комплексу в суборенду;

- також комісією встановлено, що Підприємством без погодження з Академією 03.09.2018 укладено договір оренди №2509/18 з громадянином О.В. Чекан та передано в тимчасове користування приміщення №414 площею 23,9 кв.м. на строк до 31.09.2019;

- на момент проведення перевірки співробітники суборендарів (ФОП ОЧКУР та повне товариство «Ломбард «УМКВ і Компанія») були присутні в будівлі готелю, надати копії договорів відмовилися;

- враховуючи виявлені порушення умов Договору №2 та чинного законодавства комісія рекомендує розірвати Договір №2.

Відповідно до довідки від 13.01.2020 №01-010 про балансову належність вартість готельного комплексу « Феофанія » за незалежною оцінкою станом на 28.03.2019 становить 39 062 632 грн.

Претензією від 29.01.2020 №17/137-8 Академія вимагала сплатити наявну у Підприємства за період з 06.03.1995 по грудень 2019 року заборгованість у сумі 5 912 731 грн.

За твердженнями відповідача, ним було здійснено викуп орендованого за Договором №2 майна, що підтверджується платіжними дорученнями від 01.02.1995 № 29 на суму 700 000 000 крб., від 15.02.1995 №47 на суму 300 000 000 крб. і від 17.02.1995 №50 на суму 120 000 000 крб., а всього 1 120 000 000 крб.

Судом встановлено, що згідно із вказаними платіжними дорученнями призначенням платежу є «Перечисляется по обязательствам арендатора за аренду по договору аренды ГК «Феофания» №І от 23.03.94г. Налогооблажению не подлежит.».

Як вже було зазначено, у січні 2004 року Підприємство зверталося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 та Академії про визнання права власності на готель «Феофанія» та ресторан «Феофанія», які знаходяться у місті Києві по вул. Метрологічній, 14-б, зобов`язання не чинити перешкод в здійсненні власником права власності та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2004 у справі №2-952/2004 позов задоволено частково; визнано право власності Підприємства на готель «Феофанія» та ресторан «Феофанія», які знаходяться у місті Києві по вул. Метрологічній, 14-б.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.11.2011, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.09.2013, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2004 у справі №2-952/2004 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Апеляційного суду м. Києва було встановлено таке.

Згідно із статтею 86 Цивільного кодексу УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності в Україні охороняється законом.

Держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна.

Усі форми власності є рівноправними.

Відносини власності регулюються Законом України «Про власність».

Статтею 33 Закону України «Про власність», що був чинний на час виникнення спірних правовідносин, управління державним майном від імені народу (населення адміністративно-територіальної одиниці) здійснює відповідно Верховна Рада України і місцеві Ради народних депутатів України, а також уповноважені ними державні органи.

Державні органи, уповноважені управляти державним майном, вирішують питання створення підприємств і визначення цілей їх діяльності, реорганізації і ліквідації, здійснюють контроль за ефективністю використання і схоронністю довіреного їм державного майна та інші правомочності відповідно до законодавчих акті України.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Президії Верховної Ради України РСР від 17.01.1991 «Про статус Академії наук Української РСР» (далі - Постанова) закріплено за Академією наук УРСР всі основні фонди та інше державне майно, що знаходилося на той час у користуванні її установ та організацій дослідно-виробничої бази.

В Постанові зазначено, що до прийняття законів Української РСР про власність, про роздержавлення майна, а також законодавчих актів, що регулюватимуть відносини в сфері науки, порядок володіння, користування та розпорядження всім майном, закріпленим за Академією наук Української РСР, визначається виключно Президією Академії наук Української РСР.

Порядок внутрішнього розподілу майном між установами Академії наук УРСР, а також його використання відповідно до завдань їх діяльності визначається статутом та іншими нормативними актами Академії наук Української РСР (пункт 3 Постанови).

Указом Президента України «Про забезпечення діяльності та розвитку Академії наук України» (далі - Указ) передано Академії наук України у безстрокове користування будинки, устаткування та інше закріплене за нею державне майно на підставі Постанови.

Цим же Указом встановлено, що Академія наук України використовує передане їй майно на свій розсуд в межах, визначених її статутом, без зміни форми власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.1999 №226 «Про перелік об`єктів державної власності, що входять до майнового комплексу Національної академії наук» (далі - Постанова №226) затверджено перелік об`єктів державної власності, що входять до майнового комплексу Національної академії наук, згідно з додатком (пункт 1 Постанови №226).

З додатку до Постанови №226 випливає, що державне заповідне господарство «Феофанія», лікувально-профілактичний комплекс «Феофанія» та готельний комплекс «Феофанія» є об`єктами державної власності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного майна» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) приватизація майна державних підприємств України - це відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній, республіканській (Республіки Крим) і комунальній власності, на користь фізичних та недержавних юридичних осіб.

Згідно із статтею 4 названого Закону державна програма приватизації визначає цілі, пріоритети та умови приватизації і затверджується Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України щорічно не пізніше як за місяць до початку наступного бюджетного року.

Виходячи з наведеного, відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній власності на користь фізичних осіб здійснюється у встановленому законом порядку, а цього порядку Підприємством дотримано не було.

Статтею 28 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції від 26.01.1994) було передбачено, що орендар має право на викуп об`єкта оренди, якщо це передбачено договором відповідно до законодавства України.

Організація орендарів (орендар) має право на укладення договору оренди з викупом орендованого майна не пізніше трьох років з дня укладення (приведення у відповідність з цим Законом) договору оренди, якщо орендоване майно не віднесено до об`єктів, приватизацію яких заборонено законодавчими актами України, та якщо це не суперечить Державній програмі приватизації.

Ціна зданого в оренду з викупом майна, що приватизується, визначається на умовах, передбачених статтею 20 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств», і включається до договору оренди.

Умови викупу (ціна, порядок, строки та засоби платежу) визначаються у договорі оренди відповідно до законодавчих актів України про приватизацію.

В статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції від 26.01.1994) вказано, що орендодавцями є Фонд державного майна України - щодо цілісних майнових комплексів, підприємств, організацій, їх структурних підрозділів, що є загальнодержавною власністю.

Виходячи з наведеного, Академія наук України не могла бути орендодавцем спірного майна.

Зазначена обставина також підтверджується рішенням Арбітражного суду м. Києва від 22.01.2001, яке набрало законної сили, яким встановлено, що Національна академія наук України в особі її президії, як і міністерства та відомства, не має права бути орендодавцем державного майна, що знаходиться на балансі міністерств та відомств. Не передбачає подання цього права і статут Академії наук України, затверджений загальними зборами Академії наук України 20.03.1992.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Статтею 256 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин за Договором) передбачено, що за договором майнового найму наймодавець зобов`язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату.

Відповідно до частини другої статті 257 Цивільного кодексу Української РСР договір найму майна державних, кооперативних та інших громадських організацій повинен бути укладений у письмовій формі, за винятком випадків, передбачених окремими правилами.

Згідно із статтею 258 Цивільного кодексу Української РСР строк договору майнового найму визначається за погодженням сторін, якщо інше не встановлено чинним законодавством.

Статтею 262 Цивільного кодексу Української РСР передбачено, що наймодавець зобов`язаний надати наймачеві майно у стані, що відповідає умовам договору і призначенню майна.

Наймодавець не відповідає за недоліки майна, які були ним застережені при укладенні договору.

Відповідно до статті 265 Цивільного кодексу Української РСР наймач зобов`язаний:

1) своєчасно вносити плату за користування майном;

2) користуватися майном відповідно до договору і призначення майна;

3) підтримувати найняте майно у справному стані;

4) провадити за свій рахунок поточний ремонт, якщо інше не встановлено законом або договором;

5) при припиненні договору найму - повернути майно у тому стані, в якому він його одержав, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Згідно із статтею 267 Цивільного кодексу Української РСР здавання наймачем найнятого майна в піднайом дозволяється лише за згодою наймодавця, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про оренду майна державних підприємств та організацій» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин за Договором) передбачено, що об`єктом оренди за цим Законом, зокрема, є цілісні майнові комплекси державних підприємств, організацій або їх структурних підрозділів (філіалів, цехів, дільниць), за винятком тих, що здійснюють діяльність, передбачену частиною першою статті 4 Закону Української РСР «Про підприємництво». Цілісним майновим комплексом є господарський об`єкт з закінченим циклом виробництва продукції (робіт, послуг).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про оренду майна державних підприємств та організацій» орендодавцями є:

Фонд державного майна України - щодо цілісних майнових комплексів, підприємств, організацій, їх структурних підрозділів, що є загальнодержавною власністю;

органи, уповноважені Верховною Радою Республіки Крим та місцевими Радами народних депутатів управляти майном, що перебуває відповідно у власності Республіки Крим або у комунальній власності;

державні підприємства, організації (з дозволу орендодавців, зазначених в абзацах другому і третьому цієї статті) - щодо цілісних майнових комплексів, їх структурних підрозділів (філіалів, цехів, дільниць);

(Зупинено дію абзаца п`ятого статті 5 стосовно передачі в оренду окремого індивідуально визначеного майна, крім нежилих приміщень згідно з Декретом №9-92 від 15.12.92; дію абзаца п`ятого статті 5 відновлено стосовно передачі в оренду окремого індивідуально-визначеного майна, крім нежилих приміщень згідно з Декретом №57-93 від 20.05.93 ) державні підприємства, організації - щодо окремого індивідуально визначеного майна відповідно до законодавчих актів України та своїх статутів.

Згідно з частинами першою і другою статті 19 Закону України «Про оренду майна державних підприємств та організацій» строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

При відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частина першою - третьою статті 20 Закону України «Про оренду майна державних підприємств та організацій» передбачено, що за договором оренди орендаря може бути зобов`язано використовувати об`єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства, організації, майно яких передано в оренду.

Орендар зобов`язаний зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його пошкодженню, псуванню.

Орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно та у повному обсязі.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про оренду майна державних підприємств та організацій» орендна плата встановлюється, як правило, у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватись у натуральній або грошово-натуральній формі.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про оренду майна державних підприємств та організацій» передача цілісних майнових комплексів у суборенду не допускається.

Частинами першою і третьою статті 28 Закону України «Про оренду майна державних підприємств та організацій» передбачено, що орендар має право на викуп об`єкта оренди, якщо це передбачено договором відповідно до законодавства України.

Умови викупу (ціна, порядок, строки та засоби платежу) визначаються у договорі оренди відповідно до законодавчих актів України про приватизацію.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, чинній на момент подання даного позову) у разі припинення договору оренди єдиного майнового комплексу уповноважений орган управління або його правонаступник зобов`язаний прийняти рішення про балансоутримувача єдиного майнового комплексу, повідомити про це орендодавця та забезпечити прийняття єдиного майнового комплексу на баланс протягом трьох місяців з дати отримання рішення про припинення договору оренди згідно з Порядком повернення орендованих єдиних майнових комплексів після припинення або розірвання договору оренди, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Орендар зобов`язаний передати єдиний майновий комплекс підприємству, визначеному уповноваженим органом управління або його правонаступником, а балансоутримувач та уповноважений орган управління зобов`язані прийняти єдиний майновий комплекс згідно з Порядком повернення орендованих єдиних майнових комплексів після припинення або розірвання договору оренди, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами першою і другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

ВИСНОВКИ

Оскільки матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано той факт, що Підприємством при користуванні орендованим майном порушено норми протипожежної безпеки, не забезпечено збереження майна, не сплачено орендні платежі з моменту укладення Договору і до звернення Академією до суду з даним позовом, а також передано таке майно в суборенду (на підтвердження чого третьою особою надано суду копії таких договорів та актів приймання-передачі майна в суборенду), що заборонено чинним законодавством України, Договір підлягає розірванню.

Що ж до вимоги про виселення Підприємства з приміщення готельного комплексу «Феофанія», то у зв`язку з розірванням Договору у Підприємства відсутні правові підстави для використання вказаного комплексу, а тому Підприємство підлягає виселенню з готельного комплексу «Феофанія».

Слід зазначити, що під час розгляду справи у судових засіданнях представник відповідача наполягав на застосуванні реституції у разі задоволення позову шляхом повернення відповідачу сплачених останнім коштів.

Разом з тим, статтею 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, ? відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, реституція застосовується лише у випадку визнання правочину недійсним, в тому час як предметом даного спору є розірвання Договору у зв`язку з неналежним його виконанням Підприємством.

Отже, реституція в межах даного спору застосуванню не підлягає.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236 - 238, 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Національної академії наук України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 54; ідентифікаційний код 00019270) до приватного підприємства «ГК Феофанія» (03143, м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 14-Б; ідентифікаційний код 22962780), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - державне житлово-комунальне підприємство Національної академії наук України (03150, місто Київ, вул. Антоновича, буд. 124-128; ідентифікаційний код 30573192), про розірвання договору оренди та виселення задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди від 06.03.1995 №2, укладений Національною академією наук України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 54; ідентифікаційний код 00019270) та приватним підприємством «ГК Феофанія» (03143, м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 14-Б; ідентифікаційний код 22962780).

3. Виселити приватне підприємство «ГК Феофанія» (03143, м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 14-Б; ідентифікаційний код 22962780) з орендованих приміщень готельного комплексу «Феофанія», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 14-Б, до складу якого входять готель «Феофанія» і ресторан готелю «Феофанія».

4. Стягнути з приватного підприємства «ГК Феофанія» (03143, м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 14-Б; ідентифікаційний код 22962780) на користь Національної академії наук України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 54; ідентифікаційний код 00019270) 4 202 (чотири тисячі двісті дві) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.12.2020.

Суддя О.В. Марченко