ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020м. ДніпроСправа № 904/4933/15

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В., розглянув спір

за позовом Прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича, м. Кривий Ріг Дніпропетровська області

про повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості в сумі 217 623, 86 грн.

Представники:

від прокуратури Буршаєвський К.Л.

від позивача Чабарай К.В.

від відповідача Штефан В.О.

від відповідача Лісовий Д.О.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Довгинцівського району м. Кривого Рогу в інтересах держави в особі Криворізької міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про повернення земельної ділянки площею 0,6480 га, вартістю - 973 555, 20 грн. по вул. Гутовскього біля житлових будинків № 41 та № 57 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу (кадастровий номер: :03:001:0222); стягнення 217 623, 86 грн., що складають суму заборгованості за Договором оренди земельної ділянки № б/н від 14.08.09 року.

Звернення з позовом до суду прокурор обґрунтовує порушенням інтересів держави, яке полягає у вибутті з користування державою земельної ділянки за відсутності її волі як власника та всупереч встановленого законом порядку.

У відзиві на позов відповідач проти позовних вимог заперечує, з огляду на таке.

Позивач невірно тлумачить норми законодавства, умови договору оренди землі, чим безпідставно у односторонньому порядку збільшує розмір орендної плати за землю.

Сторонами не погоджувався новий розрахунок розміру орендної плати, що свідчить про помилковість нарахування орендної плати за один календарний місяць у сумі 20 557,80 грн.

Крім того, відповідач зазначає, що зміна нормативно-грошової оцінки землі вважається істотною зміною умов нарахування (стягнення) орендної плати але не змушує орендаря відразу сплачувати орендну плату виходячи з нової вартості 1 м2 землі. Зміна такої величини лише дає орендодавцю підстави ініціювати внесення змін до договору оренди.

До того часу, доки цього не буде зроблено, орендна плата має сплачуватися виходячи з розмірів, вказаних у договорі оренди тому, що згідно з п. 288.1 ст. 288 ПК України саме договір оренди є регулятором розміру орендної плати та такі зміни вносяться до договору оренди за взаємною згодою сторін.

Якщо сторонам не вдасться досягти згоди щодо зміни умов договору оренди землі, спір вирішується в судовому порядку. Тобто, автоматична зміна розміру та суми орендної плати не можлива без попереднього письмового погодження сторін.

Таким чином, дії позивача суперечать договору оренди земельної ділянки та положенням законодавства.

Також, на думку відповідача, довідка управління Держкомзему у м. Кривий Ріг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 10.08.2010 № 1222 не є належним і допустимим доказом, на підставі якого можливий розрахунок орендної плати, оскільки, остання була складена із невідомих та непідтверджених даних, що в свою чергу є грубим порушенням Законодавства України.

Враховуючи той факт, що рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 № 3884 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» було визнано нечинним в судовому порядку, а саме: постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2011 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.12.2012, а також ненадання позивачем витягу з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, який підтверджує збільшення вартості спірної земельної ділянки, відповідач вважає, що відступні підстави для стягнення заборгованості з орендної плати за 2013 рік.

Крім того, відповідач зазначає, після скасування рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 № 3884 автоматично поновило свою дію попереднє рішення Криворізької міської ради № 2494 від 22.12.2004, а отже відповідач правомірно сплатив за цей період орендну плату у розмірі 3% від даної нормативної грошової оцінки 12 709,08 грн., розрахованої на підставі цього рішення.

Щодо вимоги про повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі та приведення її у придатний для використання стан, відповідач зазначає наступне.

Зазначена позовна вимога не може бути задоволена, оскільки, вилучається (повертається) майно із користування у тому випадку, коли воно передавалося в таке користування за відповідним актом приймання-передачі. Проте, у матеріалах справи відсутній документ, який би свідчив про передачу спірної земельної ділянки від Криворізької міської ради до ФОП Штефана В.О.

Більш того, вимога прокурора про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку за актом приймання-передачі фактично зводиться до намагання відповідача примусити підписати акт приймання-передачі, що є неправильним способом захисту права незважаючи не те, що такий обов`язок передбачений положеннями договору. Такі позовні вимоги спрямовані не на захист саме порушеного права, а фактично свідчать про встановлення юридичного факту, що не передбачено господарським судочинством.

Таким чином, на думку відповідача, вимога прокурора про повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі та приведення її у придатний для використання стан не підлягає задоволенню з огляду на невірно обраний спосіб захисту порушеного права.

Також, відповідач зазначає, що акти обстеження земельної ділянки є неналежними та недопустимими доказами у даній справі, оскільки, можуть використовуватися органами місцевого самоврядування лише виключно для їх внутрішнього використання але аж ніяк не доказом у справі.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач у відповіді на відзив заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, з огляду на таке.

Сторони за взаємною згодою визнали відсутність необхідності внесення змін та доповнень до договору за настання певних умов і погодили автоматичне застосування у відносинах тих обставин (подій), які виникають при зміні: банківських реквізитів отримувача орендної плати; нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексації; умов господарювання, передбачених договором; розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв.м. земель міста, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, а також визначили: обов`язком орендаря самостійне обчислення суми орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подання відповідному органу державної податкової служби податкової декларації на поточний рік…; правом орендодавця в односторонньому порядку збільшувати розмір орендної плати у разі збільшення відповідно до законодавства України розміру земельного податку, у відповідності до частини 4 статті 21 Закону України «Про оренду землі», якщо орендна плата за земельну ділянку буде менша за розмір земельного податку.

В свою чергу, пунктом 36 договору, як і положення статті 188 ГК України, статті 30 ЗУ «Про оренду землі», визначають загальний порядок зміни умов договору. Натомість, у пунктах 10, 12 договору сторони досягли згоди, що зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексації проводиться без внесення змін до договору.

Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 № 3884 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» було визнано нечинним, при цьому, адміністративні суди дійшли висновку, що дія вказаного рішення органу місцевого самоврядування, який є актом нормативно-правового характеру та існування якого потягло настання певних юридичних наслідків для невизначеного кола суб`єктів, може бути припинена тільки на майбутнє.

А отже, що рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 № 3884, у відповідності до правових позицій судів адміністративної та господарської юрисдикції, викладених, зокрема, в ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 у справі № 2а-423/10/0408, залишеній без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.06.2013, та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.03.2018 у справі № 904/6928/17, діяло до початку бюджетного періоду 2014 року до 01.01.2014.

Таким чином, вказане рішення діяло більше трьох років, а тому підлягає застосуванню при визначенні розміру орендної плати за період з 01.06.2010 до 31.12.2013, тоді як предметом позову у даній справі, зокрема, є стягнення з ФОП Штефана В.О. на користь Криворізької міської ради заборгованості зі сплати орендної плати за період з 01.07.2013 до 31.12.2013.

Також, позивач зазначає, що правомірність видачі довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 10.08.2010 № 1222 на підставі рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 № 3884 підтверджується преюдиційними судовими рішеннями адміністративних судів у справах № 2а/0470/1550/12, № 804/6800/15, № 804/2239/14, № 804/4697/14.

Щодо нарахування заборгованості з орендної плати за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, позивач зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, викладеної в ухвалі від 26.02.2013 у справі № 2а-423/10/0408, одночасно з втратою дії рішенням Криворізької міської ради від 14.05.2010 № 3884 мало б відновити свою дію рішення Криворізької міської ради від 22.12.2004 № 2494, проте, відповідно до статті 18 ЗУ «Про оцінку землі» нормативно грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше, ніж один раз на 5-7 років. Отже, для визначення ставок земельного податку та орендної плати не можуть бути використані дані грошової оцінки земель міста Кривого Рогу станом на 01.01.2004, які затвердженні рішенням міської ради від 22.12.2004 № 2494, оскільки сплив встановлений законом термін їх застосування, що в свою чергу свідчить про протиправність сплати ФОП Штефаном В.О. орендної плати у 2014 році в розмірі 36 000,00 грн., розрахованої на підставі рішення Криворізької міської ради від 22.12.2004 № 2494.

Крім того, позивач вказує на те, що строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився 16.09.2012, проте, наразі ФОП Штефан В.О. не виконав договірні зобов`язання щодо повернення спірної земельної ділянки та продовжує неправомірно її використовувати без відповідних правовстановлюючих документів й згоди власника земельної ділянки територіальної громади міста Кривого Рогу, що перешкоджає її повноцінному використанню та обмежує в праві одержати дохід до місцевого бюджету у вигляді орендної плати за землю.

Таким чином, на думку позивача, останнім обраний належний спосіб захисту порушеного права у вигляді повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі з приведенням її у придатний для використання стан та стягнення заборгованості з орендної плати.

Щодо актів обстеження, складених в порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель у місті Кривому Розі, як доказу використання займаної земельної ділянки, то на думку позивача, акт обстеження земельної ділянки від 27.02.2015 є належними та допустимими доказами на підтвердження факту комерційного використання ФОП Штефаном В.О. спірної земельної ділянки під розміщення відкритої платної автостоянки.

Оскільки, вказаний акт був складений уповноваженими посадовими особами в порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель у місті Кривому Розі, з урахуванням приписів статті 189 ЗК України, статті 20 ЗУ «Про охорону земель» та Положення про самоврядний контроль за використанням та охороною земель у м. Кривому Розі, затвердженого рішенням Криворізької міської ради від 27.07.2011 № 514.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що наявні обґрунтовані підстави для задоволення позову.

У відповіді на відзив, прокурор проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов заперечує, з огляду на таке.

Під час підписання спірного договору сторони виявили власне волевиявлення та вільну внутрішню волю щодо розуміння умов договору в тій редакції, в якій вини були викладені, про що свідчать підписи сторін у договорі.

Отже, при підписанні ФОП Штефаном В.О. спірного договору оренди земельної ділянки, останній погодився з вимогами пунктів 10, 12 договору, згідно з якими зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться, а розмір та сума орендної плати у конкретно визначених випадках переглядається без внесення змін у договір оренди земельної ділянки.

Прокурор зазначає, що необґрунтованими є доводи ФОП Штефана В.О. про невірність визначення суми заборгованості з орендної плати за 2013 рік, оскільки, нормативно грошова оцінка земельних ділянок у місті Кривому Розі в період з 01.06.2010 по 31.12.2013 визначалася відповідно до технічної документації «Нормативна грошова оцінка земель міста Кривого Рогу», затвердженої рішенням Криворізької міської ради від 14.05.2010 № 3884, яке набрало чинності 01.06.2010.

В подальшому, преюдиційними рішеннями судів у справах № 2а-423/10/0408, № 2а 423/10/0408, № 904/6928/17, в тому числі касаційних інстанцій, встановлено, що рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 № 3884 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» породило ряд правовідносин і мало правові наслідки, а тому підлягало застосуванню при визначенні розміру орендної плати за період з 01.06.2010 до 31.12.2013.

Таким чином, визначення розміру заборгованості ФОП Штефана В.О. на користь Криворізької міської ради зі сплати орендної плати за користування спірною земельною ділянкою в межах м. Кривого Рогу у період з 01.05.2013 до 31.12.2013 на підставі рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 № 3884, яке діяло з 01.06.2010 по 31.12.2013 є правомірним.

Крім того, прокурор зазначає, що визначення розміру заборгованості зі сплати орендної плати за користування спірною земельною ділянкою у період з 01.05.2013 по 31.12.2013 на підставі довідка про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 07.02.2011 № 27-р2 є правомірним, оскільки, остання здійснена із дотриманням вимог п. 286.2 ст. 286 ПК України, на підставі п. 3.1 рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 № 3884 і законність такої видачі підтверджується преюдиційними судовими рішеннями у справах № 2а/0470/478/12, № 804/6800/15, № 804/2239/14, № 804/4697/14, № 904/3615/14, № 13/5005/17189/2011, № 904/9718/13.

Також, прокурор вказує на те, що доводи відповідача про необхідність визначення суми заборгованості з орендної плати за 2014 рік на підставі рішення Криворізької міської ради від 22.12.2004 № 2494 «Про затвердження та застосування грошової оцінки земель міста Кривого Рогу», з огляду на те, що преюдиційними рішеннями судів у справах № 2а-423/10/0408, № 2а-423/10/0408 встановлено, що для визначення ставок земельного податку та орендної плати у 2013-2014 роках не могли використовуватися дані грошової оцінки земель міста Кривого Рогу станом на 01.01.2004, які затверджені рішенням Криворізької міської ради від 22.12.2004 № 2494, оскільки, відповідно до статті 18 ЗУ «Про оцінку землі» сплив встановлений законом термін їх застосування.

Розрахунок заборгованості ФОП Штефана В.О. з орендної плати за користування земельною ділянкою з 01.01.2014 по 31.12.2014 визначена у позові прокуратури відповідно до вимог п. 275.1 ст. 275 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення заборгованості у 2014 році) та на підставі рішення Криворізької міської ради від 26.03.2013 № 2088 «Про ставки податку за земельні ділянки на території м. Кривого Рогу».

Доводи ФОП Штефана В.О. щодо відсутності у нього обов`язку у поверненні спірної земельної ділянки за актом приймання-передачі з приведенням її у приданий для використання стан, прокурор вважає необґрунтованими, оскільки, строк договору оренди земельної ділянки закінчився 16.09.2012, а земельна ділянка передавалася винятково для розміщення на ній тимчасової споруди автостоянки, у ФОП Штефана В.О. виник обов`язок повернути орендовану земельну ділянку Криворізькій міській раді, у відповідності до договірних зобов`язань, за актом приймання-передачі, шляхом демонтажу розташованих на ній тимчасових споруд та парканів.

Крім того, прокурор зазначає, що факт комерційного використання відповідачем спірної земельної ділянки під розміщення відкритої платної автостоянки підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 03.04.2019, який складений уповноваженими посадовими особами в порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель.

Враховуючи викладене, прокурор вважає, що доводи зазначені у відзиві ФОП Штефана В.О. не відповідають вимогам чинного законодавства, умовам договору оренди земельної ділянки від 14.08.2009, преюдиційним судовим рішенням та судовій практиці, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Ухвалою суду від 10.06.2015 порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2015 провадження у справі № 904/4933/15 було зупинено у зв`язку з розглядом Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом справи № 2а/5823/13-а та Дніпропетровським окружним адміністративним судом справи № 2а/0470/1550/12.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2016 поновлено провадження у справі № 904/4933/13 з 06.09.2016 справу призначено до розгляду в засіданні на 06.09.2016, з подальшим відкладенням до 13.09.2016.

Ухвалою від 13.09.2016 господарським судом зупинено провадження у справі № 904/4933/15 до вирішення в установленому законом порядку адміністративної справи № 212/2276/16-а, що перебуває в провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 23.03.2020 провадження у справі № 904/4933/15 поновлено. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.04.2020.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2020 зупинено провадження у справі № 904/4933/15 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18 (провадження №12-194гс19) за касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21 травня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2020 провадження у справі № 904/4933/15 поновлено, підготовче засідання призначено на 30.09.2020, продовжено строк підготовчого провадження до 30.10.2020 та відкладено підготовче засідання до 21.10.2020, з наступним відкладенням до 19.11.2020 та до 26.11.2020.

18.09.2020 на електронну адресу суду від прокуратури надійшла заява про заміну прокурора у справі.

30.09.2020 відповідачем подано уточнений відзив на позовну заяву, клопотання про зупинення провадження у справі та клопотання про залишення позовної заяви прокурора без розгляду.

16.10.2020 на електронну, а 19.10.2020 на поштову адресу суду від прокурора надійшли заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

19.10.2020 на адресу суду від позивача надійшли заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі, а від відповідача - відповідь на дані заперечення позивача.

Ухвалою від 20.10.2020 здійснено заміну прокурора у справі № 904/4933/15 - Прокуратуру Довгинцівського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області її правонаступником - Криворізькою місцевою прокуратурою № 1 Дніпропетровської області.

17.11.2020 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про роз`єднання позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за землю та повернення земельної ділянки, а 18.11.2020 - заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі.

19.11.2020 відповідачем подані заперечення проти клопотання позивача про роз`єднання позовних вимог та письмові пояснення щодо доцільності залишення позовної заяви прокурора без розгляду.

26.11.2020 Дніпропетровською обласною прокуратурою в порядку статті 42 Господарського процесуального кодексу України до матеріалів справи залучені письмові пояснення та інформацію з Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 26.11.2020.

В підготовчому засіданні, яке відбулось 26.11.2020, господарським суд розглянуто клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та відмовлено в його задоволенні з огляду на те, що у справі № 2а-423/10/0408 рішення Криворізької міської ради від 14.05.1020 № 3884 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" визнано нечинним, тобто, дане питання вже вирішено судом. Перегляд іншого рішення у справі № 212/2276/16-а не може вплинути на результати визнання нечинним спірного рішення позивача.

Не задоволено судом і клопотання Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про залишення позовної заяви прокурора без розгляду, в якій заявник посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, з огляду на те, що законодавство, яке діяло на час звернення прокурора до суду (28.05.2015) не вимагало від прокурора обґрунтовувати чи належним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені повноваження, захист цих інтересів держави. Достатнім було лише зазначити орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах або його відсутність.

Звертаючись із даним позовом до суду прокурором такий орган було зазначено.

Таким чином, господарський суд вважає, що прокурором дотримана процедура, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, і як наслідок відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Не вбачаючи доцільності в роз`єднанні заявлених позовних вимог, господарським судом відхилено клопотання позивача про роз`єднання позовних вимог і виділення їх у самостійне провадження.

Ухвалою суду від 26.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 17.12.2020.

У судовому засіданні 17.12.2020 відповідачем подано заяву про відвід головуючого судді, а також клопотання від 16.12.2020 про зупинення провадження у справі № 904/4933/15 до вирішення пов`язаних справ № 904/6676/20 та № 212/2276/16-а, в задоволенні яких судом було відмовлено, про що постановлено ухвали суду від 17.12.2020.

17.12.2020 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення учасників справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

На час звернення з позовом до суду прокурор обґрунтував своє звернення наступним.

Відповідно до вимог статті 121 Конституції України, на прокуратуру України покладається функція представництва інтересів громадян, органів місцевого самоврядування або держави в суді у випадках визначених Законом.

Згідно зі ст. 36-1 ЗУ "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

З метою представництва громадянина або держави прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовами.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3рп/99 прокурори та їх заступники мають право звертатися до суду з позовними заявами в інтересах держави. Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному окремому випадку самостійно визначає, в чому саме відбувся чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Предметом доказування у даній справі є обставини, які вказують на невиконання відповідачем умов договору оренди земельної ділянки від 14.08.2009 в частині повної та своєчасної сплати орендної плати за періоди з 01.07.2013 по 31.12.2014 року, а також порушення відповідачем обов`язку з повернення земельної ділянки орендодавцю у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди земельної ділянки від 14.08.2009.

Враховуючи викладене прокурор вважає, що зазначене свідчить про невиконання умов договору відповідачем в частині повернення земельної ділянки орендодавцю у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди земельної ділянки від 14.08.2009 та розрахунку з Криворізькою міською радою по орендній платі, чим завдає істотної шкоди інтересам держави, у зв`язку з чим останній звернувся з даним позовом до господарського суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на пілставі рішення Криворізької міської ради від 27.06.2009 № 3312, між Криворізькою міською радою (далі - Орендодавець) та ФОП Штефаном В.О. (далі - Орендар) 14.08.2009 украдено Договір оренди земельної ділянки житлової та громадської забудови площею 0,6480 га. вартістю - 973 555,20 грн. під розміщення тимчасової споруди автостоянки на вул. Гутовського біля житлових будинків №№ 41 та 57 у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу (кадастровий помер: :03:001:0222) (а.с. 14-17 том - 1).

Вказаний договір 16.09.2009 зареєстровано у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 87.

Відповідно до пунктів 1-6 Договору позивач передав в оренду відповідачу строком на 3 роки земельну ділянку площею 0,6480 га, кадастровий номер :03:001:0222, для розміщення тимчасової споруди автостоянки, яка знаходиться на вул. Гутовського (В`ячеслава Чорновола) біля житлових будинків/ №№ 41 та 57 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу.

Строк дії Договору було продовжено на 3 роки на підставі рішення Криворізької міської ради від 27.01.2010 №3714, шляхом укладення між сторонами 20.04.2010 додаткової угоди, яку зареєстровано у Криворізькому міському відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 14.05.2010 №95.

Згідно з пунктом 1 Договору Орендодавець на підставі рішення міської ради від 24.06.2009 року № 3312 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку житлової та громадської забудови для розміщення тимчасової споруди автостоянки, яка знаходиться на вул. Гутовського біля житлових будинків №№41 та 57 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу.

Відповідно до пункту 2 Договору, в оренду передається земельна ділянка площею 0,6480 га.

Кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0222 (пункт 4 Договору).

Пунктом 6 Договору передбачено, що договір укладено на 3 роки. Після закінчення строку Договору Орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі "Орендар" повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмове "Орендодавця" про намір продовжити його дію.

За змістом пункту 7 Договору, річна орендна плата вноситься "Орендарем" виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю", на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виконаного Криворізьким міським управлінням земельних ресурсів, на рахунок Управління держказначейства у м. Кривому Розі № 0021, , у банку УДК в Дніпропетровській області, МФО 805012.

Орендна плата вноситься щомісячно протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. За неповний календарний місяць орендна плата сплачується за дні фактичного користування земельною ділянкою. Строки платежу не є сталими і можуть змінюватися відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України" на поточний рік. (пункти 9,10 Договору).

Пунктом 10 Договору сторони погодили, що розмір нормативної грошової оцінки не є сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації та на підставі інших вимог діючого законодавства. "Орендар" самостійно зобов`язується щорічно відповідно до інформації Держкомзему про коефіцієнт індексації грошової оцінки земель, опублікований в засобах масової інформації, здійснювати індексацію грошової оцінки земельної ділянки.

Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього договору.

Згідно з пунктом 12 Договору розмір та сума орендної плати переглядається без внесення змін до цього Договору у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором (включно зі зміною мети використання або цільового призначення земельної ділянки);

- зміни (збільшення або зменшення) розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв. м земель міста, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини "Орендаря", що підтверджується документами;

- в інших випадках, передбачених законодавством та цим договором.

Згідно пунктом 20 Договору оренди, Орендар зобов`язаний до підписання акту приймання - передачі (повернення) привести земельну ділянку у придатний для подальшого використання стан. Приведення у придатний стан включає в себе благоустрій земельної ділянки.

Умовами Договору оренди визначено, що після припинення дії договору «Орендар» повертає «Орендодавцеві» земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. «Орендодавець» у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов`язаних із зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами (пункт 18 Договору).

Відповідно до пункту 37 Договору дія Договору припиняться у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- придбання «Орендарем» земельної ділянки у власність;

- викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

- смерть фізичної особи «Орендаря», засудження його до позбавлення волі, обмеження його дієздатності за рішенням суду.

Договір припиняться також в інших випадках, передбачених законодавством України.

Враховуючи положення статей 125, 126 Земельного кодексу України та статті 18 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на час укладення договору оренди, а також пункту 6 Договору, строк його дії закінчився 16.09.2012.

Статтею 34 Закону України «Про оренду землі» визначено, що у разі припинення договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Проте, в порушення вказаної статті Закону, ФОП ІІІтефан В.О. земельну ділянку (кадастровий номер: :03:001:0222) Криворізькій міській раді не повернув.

Вказане підтверджується актом самоврядного контролю органів місцевого самоврядування у сфері земельних відносин від 27.02.2015 року, а також податковими деклараціями відповідача від 14.10.2009, 09.03.2010, 29.02.2012, 28.03.2011, 20.02.2013, 20.03.2013, 18.04.2013, 20.05.2013, 20.06.2013, 19.07.2013, 20.08.2013, 19.09.2013, 24.10.2013, 20.02.2014, 17.01.2014, 13.12.2013, 18.11.2013, 15.04.2015, в яких ФОП Штефан В.О. декларує податкові зобов`язання за користування вказаною земельною ділянкою.

Разом із тим, стаття 206 Земельного кодексу України закріплено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Вказане кореспондується з положеннями частини 1 статті 96 Земельного кодексу України та розділом 13 Податкового кодексу України, відповідно до яких, землекористувач зобов`язаний своєчасно здійснювати оплату за користування земельними ділянками, у розмірі, визначеному законодавцем.

В свою чергу, пунктом 21 спірного Договору передбачено, що неповернення земельної ділянки не звільняє орендаря від сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата за фактичне користування земельною ділянкою вноситься у розмірах, визначених розділом Договору «Орендна плата». Нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки.

Так, згідно з пунктом 7 Договору оренди, за плата за користування земельною ділянкою здійснюється виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Законом України «Про плату за землю», на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Як вже зазначалось вище, Пунктом 12 Договору сторони узгодили, що, зокрема, у разі зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв.м. земель міста, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, розмір та сума орендної плати переглядається без внесення змін до цього Договору.

Згідно зі статтею 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до статей 6, 203, 627, 629 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Під час підписання договору сторони виявляють власне волевиявлення та вільну внутрішню волю щодо розуміння умов договору в тій редакції, в якій вони були викладені, про що свідчать підписи сторін у договорі.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відійти від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству, а також на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України, статті 628 Цивільного кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, у відповідності до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України є договір оренди такої земельної ділянки.

Таким чином суд дійшов висновку, що при підписанні ФОП Штефаном В.О. спірного договору оренди земельної ділянки він виявив власне волевиявлення та вільну внутрішню волю щодо розуміння умов договору в тій редакції, в якій вони були викладені, про що свідчить його підпис у договорі.

Отже, при підписанні відповідачем спірного договору, останній погодився з вимогами пунктів 10, 12 Договору, згідно з якими зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться, а розмір та сума орендної плати у конкретно визначених випадках переглядається без внесення змін у договір оренди земельної ділянки.

В зв`язку із введенням в дію Податкового кодексу України з 01.01.2011 (від 02.12.2010 N 2755-VІ) Закон України «Про плату за землю» втратив чинність згідно частини 2 Прикінцевих положень Кодексу. Питання сплати податку на землю та оплати орендної плати за користування земельною ділянкою з 01.01.2011 року регулюється виключно Податковим кодексом України.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п. 14.1.136. п. 14.1 ст. 14 ПК України). Подібне визначення міститься й у статті 21 Закону України «Про оренду землі».

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 ст. 288 ПК України).

Підпунктом 288.5.1 п. 288.5 стаття 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Таким чином, з набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, мас відповідати вимогам пп. 288.5.1 п.288.5 ст.288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 ст. 5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України.

Проте, в порушення приписів чинного законодавства, ФОП ІІІтафаном В.О. здійснюється плата за фактичне користування земельною ділянкою, площею 0,6480 га на вул. Гутовського біля житлових будинків № 41 та № 57, у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, в обсязі, що не відповідає прямій нормі Податкового кодексу України, в результаті чого за період з: 01.07.2013 року по 31.12.2013 року виникла заборгованість з плати за землю в розмірі - 6 561,50 грн.; з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року заборгованість з плати за землю складає - 211 062,36 грн.

Тобто, загальна сума заборгованості з орендної плати за землю, за вказані вище періоди, становить -217 623,86 грн.

Розрахуное орендної плати за спірний період здійснено відповідно до умов договору та діючого законодавства.

Відповідно до положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів виконання зобов`язання щодо внесення орендної плати в сумі 217623,86 грн. ( за спірний період), відповідач не надав.

При викладених обставинах, позовні вимоги щодо стягнення зазначеної вище суми заборгованості слід визнати обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог в частині повернення спірної земельної ділянки шляхом підписання акту приймання-передачі з приведенням її у придатний для використання стан, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Згідно зі статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» та пункту 37 Договору передбачено, що дія договору оренди земельної ділянки припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно зі статтею 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Пунктами 18, 19, 20 Договору передбачено, що після припинення дії Договору Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі (повернення). Орендар зобов`язаний до підписання акту приймання-передачі (повернення) привести земельну ділянку у придатний для подальшого використання стан. Приведення у придатний стан включає в себе благоустрій земельної ділянки.

З огляду на те, що строк договору оренди земельної ділянки закінчився 16.09.2012, а земельна ділянка передавалась винятково для розміщення на ній тимчасової споруди автостоянки, у ФОП Штефана В.О. виник обов`язок повернути орендовану земельну ділянку Криворізькій міській раді, у відповідності до вищеозначених договірних зобов`язань, за актом приймання-передачі, шляхом демонтажу розташованих на ній тимчасових споруд та парканів.

Доказів виконання обов`язку щодо повернення спірної земельної ділянки, відповідачем суду надано не було.

З огляду на викладене, позовні вимоги, про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку площею 0,6480 га, вартістю - 973 555, 20 грн. по вул. Гутовскього біля житлових будинків № 41 та № 57 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу (кадастровий номер: :03:001:0222) на користь держави в особі Криворізької міської ради за актом приймання-передачі з приведенням її у придатний для використання стан за рахунок Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича, слід також визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача щодо невірного нарахування суми заборгованості з орендної плати за 2013 рік, судом до уваги не приймається, з огляду на таке.

Так, нормативна грошова оцінка земельних ділянок у місті Кривому Розі в період з 01.06.2010 по 31.12.2013 визначалася відповідно до технічної документації «Нормативна грошова оцінка земель міста Кривого Рогу», затвердженої рішенням Криворізької міської ради від 14.05.2010 № 3884, яке набрало чинності з 01.06.2010.

Згідно вказаного рішення, базова вартість одного квадратного метра земель міста становить 240,05 грн./кв.м., а зональний коефіцієнт, який характеризує залежність рентного доходу від ступеню містобудівної цінності території (економіко-планувальної зони) - від 0,25 до 4,01.

Пунктом 3.1 вказаного рішення міської ради управління Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області було зобов`язано забезпечити надання юридичним та фізичним особам довідок щодо грошової оцінки земельних ділянок.

Крім того, суд зазначає, що рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 №3884 було предметом розгляду декількох адміністративних і господарських справ, в тому числі судів касаційної інстанції.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Так, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2011 у справі №2а-423/10/0408, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.12.2012 рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 №3884 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» визнано нечинним.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 у справі №2а-423/10/0408, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.06.2013 та постановою Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №904/6928/17, визначено, що рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 №3884 діяло до початку бюджетного періоду 2014 року, тобто - до 01.01.2014.

При цьому, адміністративні суди у справах №2а-423/10/0408, №2а-423/10/0408 дійшли висновку, що для визначення ставок земельного податку та орендної плати не можуть бути використані дані грошової оцінки земель міста Кривого Рогу станом на 01.01.2004, які затверджені рішенням Криворізької міської ради від 22.12.2004 №2494, оскільки сплив встановлений законом термін їх застосування.

Таким чином, преюдиційними рішеннями судів у справах №2а-423/10/0408, №2а-423/10/0408, №904/6928/17, в тому числі касаційних інстанцій, встановлено, що рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 №3884 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» породило ряд правовідносин і мало правові наслідки, а тому підлягало застосуванню при визначенні розміру орендної плати за період з 01.06.2010 до 31.12.2013.

Таким чином, суд дійшов висновку, що визначений прокурором розмір заборгованості ФОП Штефана В.О. на користь Криворізької міської ради зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою в межах м. Кривого Рогу у період з 01.07.2013 до 31.12.2013 на підставі рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 № 3884 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу», яке діяло з 01.06.2010 до 31.12.2013 є правомірним.

Правомірним, і таким, що відповідає вимогам діючого на той час законодавства є і розрахунок заборгованості з орендної плати відповідача за користування спірною земельною ділянкою за період з 01.01. по 31.12.2014, з огляду на таке.

Так, згідно з пунктом 275.1 статті 275 ПК України відповідач за користування спірною земельною ділянкою з 01.01.2014 по 31.12.2014 повинен сплатити трикратний розмір земельного податку, з урахуванням ставок податку за земельні ділянки на території міста Кривого Рогу, обласного значення з чисельністю населення від 500 до 1 000 тис. осіб, та коефіцієнтів диференціації ставки земельного податку за користування земельними ділянками певного функціонального використання і місцезнаходження в межах міста, затверджених рішенням Криворізької міської ради від 26.06.2013 № 2088 та введених в дію з 01.01.2014, а також з урахуванням коефіцієнту, що застосовується у містах обласного значення.

Рішення Криворізької міської ради від 26.06.2013 № 2088 «Про ставки податку за земельні ділянки на території м. Кривого Рогу» прийнято у відповідності і на підставі норм чинного законодавства та нечинним у встановленому законом порядку не визнавалося, а тому підлягало обов`язковому врахуванню при обчисленні орендної плати у 2014 році, що узгоджується з позицією, викладеною у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 у справі № 904/4149/15.

Також судом враховано, що рішення Криворізької міської ради від 26.06.2013 № 2088 було доведено до відома всіх орендарів, шляхом офіційного оприлюднення, у визначений пунктом 271.2 статті 271 ПК України строк, в офіційному друкованому виданні Криворізької міської ради - газеті «Червоний гірник» № 49 (21374) від 02.07.2013, а тому відповідно до статті 144 Конституції України та статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підлягало обов`язковому виконанню та застосуванню на відповідній території.

Після опублікування рішення Криворізької міської ради № 2088 в офіційному друкованому виданні Криворізької міської ради - газеті «Червоний гірник», згідно з вимогами статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 22 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», вказане рішення органу місцевого самоврядування вважається доведеним до відома орендарів.

Отже, відповідач за користування спірною земельною ділянкою з 01.01.2014 по 31.12.2014 повинен сплатити до місцевого бюджету орендну плату, у розмірі визначеному, відповідно до вимог пункту 275.1 статті 275 ПК України та на підставі рішення Криворізької міської ради від 26.06.2013 № 2088 «Про ставки податку за земельні ділянки на території м. Кривого Рогу».

Не заслуговують на увагу і заперечення відповідача відносно відсутності у останнього обов`язку щодо повернення земельної ділянки, як такі, що спростовані матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, саме на Фізичну особу-підприємця Штефана Владислава Олександровича, як відповідача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої заперечення поданими доказами.

Всупереч наведеному відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували право користування останнім спірною земельною ділянкою, після закінчення строку дії спірного договору.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись положеннями Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 118, 119, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Штефана Владислава Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку площею 0,6480 га, вартістю - 973 555, 20 грн. по вул. Гутовскього біля житлових будинків № 41 та № 57 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу (кадастровий номер: :03:001:0222) на користь держави в особі Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1, ) за актом приймання-передачі з приведенням її у придатний для використання стан за рахунок Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1, ) 217 623,86 грн. (двісті сімнадцять тисяч шістсот двадцять три гривні 86 коп.)- заборгованості з орендної плати за земельну ділянку.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в доход Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106 "Судовий збір") - судовий збір в розмірі 5 570,48 грн. (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят гривень 48 коп.).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 28.12.2020.

Суддя І.Ф. Мельниченко