РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/921/20
Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Ноувен М.П.,

секретаря судового засідання Одинець І.М.

розглянувши справу №927/921/20, розгляд якої здійснено у порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю АТЛ- АВТОСЕРВІС,

вул. Симиренка, буд.36, м. Київ, 03134;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Український торгівельний дім Белшина,

вул. Магістрацька,буд.19А, оф.3, м. Чернігів, 14010;

про стягнення 68 723,05 грн;

за участю представників сторін:

від позивача: Грицик Д.С. посвідчення № 254 від 05.03.2018 адвокат;

від відповідача: Дедіченко С.А. посвідчення № 000042 від 28.08.2015 - адвокат;

Товариство з обмеженою відповідальністю АТЛ-АВТОСЕРВІС звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Український Торгівельний Дім БЕЛШИНА про стягнення заборгованості в розмірі 68 723,05 грн, де 68 604,64 грн сума основного боргу та 118,41 грн 3% річних.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строк для подання відзиву на позов та відповіді на відзив, письмових пояснень.

27.10.2020 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов № 392 від 26.10.2020 у якому останнім заявлено клопотання про здійснення розгляду справи № 927/921/20 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2020, справу призначено по суті у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 24.11.2020 після чого в судовому засіданні оголошувалась перерва до 07.12.2020.

У судовому засіданні 07.12.2020 судом оголошено перерву до 14.12.2020.

З метою всебічного і об`єктивного розгляду справи, клопотання представника позивача щодо необхідності надання позивачем пояснень та заперечень з приводу наданих відповідачем доказів у судовому засіданні 14.12.2020 судом оголошено перерву до 21.12.2020.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення ухвали та розписками про повідомлення.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області провадження у справі № 927/921/20 відкрито 19.10.2020.

Таким чином, строк розгляду справи по суті становить до 18.12.2020.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Таким чином, у зв`язку з необхідністю забезпечення реалізації всіма учасниками процесу своїх процесуальних прав і обов`язків, з метою повного, об`єктивного, всебічного розгляду справи, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, а також зважаючи на те, що позивачем заявлялось клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу на подання додаткових пояснень стосовно доказів та пояснень відповідача, наданих 14.12.2020, рішення у даній справі ухвалено 21.12.2020.

Позиції учасників справи. Заяви та клопотання.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до платіжних доручень № 60799 від 24.07.2020, № 60942 від 27.07.2020, № 61065 від 28.07.2020, № 63481 від 28.08.2020 та № 63615 від 31.08.2020 ним помилково, без правових підстав перераховано 68604,64 грн, які підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України.

Відповідачем 27.10.2020 подано відзив на позов № 392 від 26.10.2020.

Відповідно до поданого відзиву на позов відповідач проти позовних вимог заперечує на підставі наступного:

ТОВ «УТД «Белшина» погоджується з тим, що позивачем дійсно було здійснено п`ять платежів на рахунок ТОВ «УТД «Белшина» на загальну суму 68 604,64 грн за спірними платіжними дорученнями.

У всіх накладних зазначено призначення платежу: «оплата за шини, згідно накл. № 7022 від 23.11.2018».

Відповідач зазначає, що посилання позивача на помилково перераховані кошти в сумі 68 604,64 грн є хибними, оскільки спростовуються наступними обставинами.

26.06.2017 між ТОВ «Український торгівельний дім «Белшина», як Постачальником та ТОВ «АТЛ-Автосервіс», як Покупцем, було укладено Договір поставки № 393 (далі - Договір).

За даним Договором Постачальник зобов`язувався поставляти Покупцю Товар окремими партіями, відповідно до замовлення Покупця, а Покупець зобов`язувався прийняти та оплатити товар.

Згідно з п. 2.1. зазначеного договору асортимент, найменування, одиниці виміру, кількість, ціна та загальна вартість Товару, що є предметом поставки за цим Договором, визначаються у відповідному замовленні Покупця та бухгалтерських документах Постачальника: рахунку-фактурі, видаткових накладних. Які після підписання Сторонами мають юридичну силу специфікації в розумінні ст. 266 ГК України та є невід`ємною частиною цього Договору.

За вказаним договором ТОВ «Український торгівельний дім «Белшина» неодноразово здійснювало поставки автомобільних шин ТОВ «АТЛ-Автосервіс». У зв`язку з тим, що позивачем не завжди своєчасно у повному обсязі здійснювалась оплата за поставлену продукцію, згідно з даними бухгалтерського обліку у позивача перед відповідачем виникла заборгованість, яка на даний час складає 10 330 980,21 грн.

Факт заборгованості за вказаним вище Договором поставки підтверджується укладеними між сторонами додатковими угодами від 11.01.2020 та від 07.02.2020 до Договору поставки № 393 від 26.06.2017.

Відповідно до укладених додаткових угод сторони погодили графіки погашення простроченої дебіторської заборгованості.

Порівнюючи платежі, здійснені за п`ятьма платіжними дорученнями, зазначеними у позовній заяві з графіком погашення заборгованості можна дійти висновку, що вказані платежі були здійснені на виконання графіка погашення заборгованості ТОВ «АТЛ-Автосервіс» перед ТОВ «УТД «Белшина».

За накладною № 7022 від 23.11.2018 було здійснено поставку автомобільних шин на загальну суму 499 740,59 грн.

Відповідач зазначає, що надати накладну № 7022 від 23.11.2018 є неможливим, оскільки остання втрачена.

Факт наявності накладної №7022 від 23.11.2018 підтверджується інформацією, наявною в базі даних (програми) 1С «Підприємство» ТОВ «УТД «Белшина», податковою накладною № 820 від 23.11.2018, квитанцією про реєстрацію 30.11.2018 в ЄРПН за № податкової накладної № 820 від 23.11.2018.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не надано документів, які б свідчили про подвійну оплату вартості товару, поставленого за видатковою накладною № 7022 від 23.11.2018.

Відповідач також заперечує проти вимоги позивача про сплату 3% річних, оскільки відносини з приводу повернення безпідставно набутого майна є не договірними, а ст. 625 передбачає стягнення 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбаченого укладеним між сторонами договором.

У відзиві на позов відповідач заявив клопотання про витребування у позивача оригіналу видаткової накладної ТОВ «Український торгівельний дім «Белшина» № 7022 від 23.11.2018 на поставку ТОВ «АТЛ-АВТОСЕРВІС» автомобільних шин на загальну суму 499 740,59 грн для дослідження у судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2020 клопотання відповідача задоволено та витребувано у позивача оригінал та належним чином завірену копію видаткової накладної № 7022 від 23.11.2018 на поставку ТОВ «АТЛ - Автосервіс» автомобільних шин на загальну суму 499 740,59 грн.

Позивач не надав витребуваний судом документ, мотивуючи це відсутністю останнього у позивача.

23.11.2020 відповідачем подана заява про відшкодування витрат на оплату правової допомогу в сумі 10 000 грн.

Суд долучив заяву до матеріалів справи.

27.11.2020 від позивача надійшло через канцелярію суду клопотання від 26.11.2020 про витребування доказів.

Так, позивач просить суд витребувати у ТОВ «Український дім «Белшина» оригінали наступних документів для огляду: договору поставки № 393 (на умовах 100% переплати) від 26.06.2017; додаткової угоди від 11.01.2020 до договору поставки № 393 від 26.06.2017; «Графика погашения простроченой дебиторской задолженности ООО «АТЛ АВТОСЕРИС» станом на 11.01.2020; додаткової угоди від 07.02.2020 до договору поставки № 393 від 26.06.2020; «График погашения процентов за пользование чужими денежными средствами в размере 7% годовых, начисленных на сумму простроченой задолженности простроченой дебиторской задолженности»; лист від 30.06.2020 ТОВ «АТЛ АВТОСЕРВІС»; График погашения задолженности; лист від 30.06.2020 ТОВ «АТЛ-АВТОСЕРВІС» «Тема: перенос выплаты процентов»; Лист від 30.07.2020 ТОВ «АТЛ АВТОСЕРВІС», а також зобов`язати ТОВ «Український торгівельний дім «БЕЛШИНА» надати оригінали документів для огляду в судовому засіданні.

27.11.2020 від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання від 26.11.2020 про виключення з числа доказів по справі 927/921/20 через недостовірність, недопустимість наступні документи: договору поставки № 393 (на умовах 100% переплати) від 26.06.2017; додаткової угоди від 11.01.2020 до договору поставки № 393 від 26.06.2017; «Графика погашения простроченой дебиторской задолженности ООО «АТЛ АВТОСЕРИС» станом на 11.01.2020; Додаткової угоди від 07.02.2020 до договору поставки № 393 від 26.06.2020; «График погашения процентов за пользование чужими денежными средствами в размере 7% годовых, начисленных на сумму простроченой задолженности простроченой дебиторской задолженности»; Лист від 30.06.2020 ТОВ «АТЛ АВТОСЕРВІС»; График погашения задолженности; Лист від 30.06.2020 ТОВ «АТЛ-АВТОСЕРВІС» «Тема: перенос выплаты процентов»; Лист від 30.07.2020 ТОВ «АТЛ АВТОСЕРВІС».

Своє клопотання про виключення з числа доказів вищевизначених документів позивач обґрунтовує нормами ч.11 ст. 80 ГПК України.

Стосовно клопотання про витребування оригіналів документів, у судовому засіданні 07.12.2020 представник відповідача не заперечив проти надання оригіналів документів та попросив час для їх підготовки.

Щодо клопотання про виключення із числа доказів документів суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.11 ст. 80 ГПК України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Таким чином, право просити виключити документ з числа доказів надано особі, яка подала документ, а не іншій особі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 у справі №911/1348/16).

Як вбачається із матеріалів справи, документи, які просить виключити із числа доказів позивач, були подані відповідачем разом із його відзивом на позовну заяву, а відтак, суд дійшов висновку, що ТОВ «АТЛ-Автосервіс» не є тією особою, яка має право звертатись із відповідною заявою.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання позивача від 26.11.2020 про виключення з числа доказів документів.

У судовому засіданні 24.11.2020 представник відповідача заявив усне клопотання про витребування у позивача накладної № 7022 від 23.11.2020.

Суд відмовив у задоволенні даного клопотання.

У судовому засіданні представник позивача на запитання суду відповів, що будь-яких правовідносин між сторонами на протязі 2017 року та після не було. Крім того, представник позивача заявив, що будь-яких дій, крім помилкового перерахування коштів (відповідно до п`яти платіжних доручень, що містяться в матеріалах справи) позивачем не здійснювалось (протокол судового засідання від 07.12.2020, а.с.105-106).

04.12.2020 позивачем подані письмові пояснення, відповідно до яких останній зазначає, що відповідно до фінансової звітності ТОВ «АТЛ-Автосервіс» інформація про заборгованість у розмірі 12 615 727,83 грн станом на 31.12.2019 відсутня.

Крім того, позивач посилається на те, що у директора товариства були відсутні повноваження на підписання додаткових угод, такі дії вчинені без згоди та відома загальних зборів в порушення положень статуту та чинного законодавства.

Суд долучив пояснення до матеріалів справи.

14.12.2020 відповідачем надані пояснення відповідно до яких останній зазначає наступне.

Між сторонами дійсно був укладений договір поставки № 393 від 26.06.2017, але оригінал вказаного договору у відповідача не зберігся. Не зберіглась також і частина бухгалтерських документів, у тому числі оригінал видаткової накладної № 7022 від 23.11.2018 на поставку автомобільних шин на загальну суму 499 740,59 грн.

Але наявність даного договору та господарських операцій на його виконання підтверджується наступними доказами.

Так, ТОВ «АТЛ-Автосервіс» неодноразово здійснювало платежі ТОВ «Український торгівельний дім «Белшина» за поставку автошин, починаючи з 06.11.2017 по 31.08.2020, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Це все спростовує твердження представника позивача про те, що крім п`яти помилкових платежів за видатковою накладною № 7022 від 23.11.2018 ТОВ «АТЛ Автосервіс» не вчиняло жодних дій по оплаті ТОВ «УТГ «Белшина» на виконання договору поставки № 393 від 26.06.2017.

Крім того, відповідач зазначає, що у платіжних дорученнях ТОВ «АТЛ- Автосервіс» за 2017, 2018, 2019 роки містяться посилання на видаткові накладні ТОВ «УТД «Белшина», за якими здійснювалася поставка автошин. У свою чергу, у видаткових накладних міститься посилання на договір поставки № 393 від 26.06.2017.

Таким чином, зазначені господарські операції підтверджують існування договору поставки № 393 від 26.06.2017.

Стосовно укладення додаткових угод відповідач зазначає, що пропозиція щодо укладення додаткової угоди надійшла від ТОВ «АТЛ- Автосервіс» у вигляді відправлення на адресу електронної пошти ТОВ «УТД «Белшина» скан-копії додаткової угоди від 11.01.2020 до договору поставки № 393 від 26.06.2017 в форматі файлу «Pdf» та графіку погашення простроченої дебіторської заборгованості ТОВ «АТЛ- Автосервіс» станом на 11.01.2020, які зняті з оригіналів цих документів за підписом директора Дорохової М.А. та відтиском печатки ТОВ «АТЛ -Автосервіс».

Отримавши дані документи по електронній пошті ТОВ «УТД «Белшина» здійснила їх роздруківку, яку підписав директор Гриневич А.А. та на якій поставив відтиск печатки.

В подальшому скан-копія цих документів і форматі файлу «Pdf» була направлена електронною поштою на адресу позивача.

Для належного оформлення додаткової угоди представник позивача прибув до ТОВ «УТД «Белшина» з текстами у паперовій формі цієї додаткової угоди та графіку погашення простроченої дебіторської заборгованості станом на 11.01.2020. Два екземпляри цих документів були підписані керівником відповідача, скріплені печаткою та повернуті представнику позивача для підписання їх керівником позивача.

Оригінали зазначених документів позивачем повернуті не були, як не були повернуті і оригінали додаткової угоди від 07.02.2020 та графіку погашення заборгованості.

Здійснення перерахування позивачем спірної суми частинами у дати, визначені графіком, спростовує твердження позивача щодо безпідставності перерахування коштів на загальну суму 68 604,64 грн.

Відповідач на твердження позивача щодо того, що у директора ТОВ «АТЛ-Автосервіс» були відсутні повноваження на підписання договорів зазначає, що йому не було відомо про наявність будь-яких обмежень ні на час укладання договору № 393 від 26.06.2017, так і на час укладення додаткових угод.

Суд прийняв пояснення відповідача до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Відповідачем заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи копій платіжних доручень позивача, копій видаткових накладних, CD-R диск зі скан-копіями документів (додаткової угоди від 11.01.2020 до договору поставки № 393 від 26.06.2017, графіку погашення простроченої заборгованості станом на 11.01.2020, додаткової угоди від 07.02.2020 до договору поставки № 393 від 26.06.2017, графіку погашення процентів за користування чужими коштами, листів ТОВ «АТЛ-Автосервіс» від 30.06.2020, 30.07.2020, графіку погашення заборгованості), та про долучення для дослідження оригіналів видаткових накладних за період з 03.11.2017 по липень 2019 року.

Своє клопотання відповідач обґрунтовує тим, що після ознайомлення з письмовими поясненнями та клопотанням позивача у відповідача виникла необхідність подати додаткові докази. Раніше, виходячи з матеріалів справи, не виникало необхідності в поданні даних доказів.

У зв`язку з чим просить визнати поважними причини неподання доказів у встановлений строк та поновити строк для їх подання.

21.12.2020 представником позивача надані письмові пояснення щодо поданих 14.12.2020 доказів.

Відповідно до пояснень позивач заперечує проти наданих відповідачем електронних доказів, оскільки останні не засвідченні належним чином (електронним підписом), тому, як зазначає позивач, і ксерокопії наданих відповідачем договору поставки, додаткових угод та листування, не повинні братися судом до уваги.

Щодо наданих відповідачем видаткових накладних про поставку товарів у період з 2017-2019 роки позивач зазначає, що зобов`язання за такими накладними були виконані позивачем до 2020 року, що підтверджується платіжними дорученнями.

Позивач заявив клопотання про поновлення строку для подання доказів по справі у зв`язку з тим, що позивач не міг об`єктивно знати раніше, що відповідач надасть суду додаткові докази в обґрунтування власної позиції.

Суд з урахуванням ст. 119 ГПК України вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та позивача про поновлення строку для подання доказів.

Строк для подання доказів підлягає поновленню, документи долученню до матеріалів справи.

Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Перелік обставин, які є предметом доказування. Перелік доказів.

Враховуючи предмет і підстави позову, до обставин, які є предметом доказування у справі належать: наявність правових підстав для повернення безпідставно отриманих коштів.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано:

- копію платіжного доручення № 60799 від 24.07.2020

- копію платіжного доручення № 60942 від 27.07.2020;

- копію платіжного доручення № 61065 від 28.07.2020;

- копію платіжного доручення № 63481 від 28.08.2020;

- копію платіжного доручення № 63615 від 31.08.2020;

- копію вимоги від 16.09.2020 з доказами направлення на адресу відповідача,

- фінансову звітність підприємства,

- платіжні доручення на оплату вартості товару в 2017-2019 роках;

Відповідачем на підтвердження своїх заперечень надано:

- копію договору поставки № 393 від 26.06.2017,

- копію додаткової угоди від 11.01.2020 до договору № 393 від 26.06.2017 з графіком погашення заборгованості,

- копію додаткової угоди від 07.02.2020 до договору № 393 від 26.06.2017 з графіком погашення відсотків за користування чужими грошовими коштами,

- копію листа позивача від 30.06.2020 з додатком,

- копію листа позивача від 30.06.2020 з додатком,

- копію заяви про вчинення кримінального правопорушення № 648 від 05.09.2019,

- копію витягу з реєстру досудових розслідувань,

- копію податкової накладної № 820 від 23.11.2018 та квитанції про реєстрацію податкової накладної,

- скріншоти з програми 1С «Підприємство»,

- видаткові накладні за період з 2017 року по 2019 рік,

- платіжні доручення;

Обставини справи встановлені судом. Оцінка аргументів та нормативно правове обґрунтування.

Як зазначає позивач у позовній заяві останній помилково перерахував на рахунок відповідача 68 604,64 грн, а саме:

платіжним дорученням № 60799 від 24.07.2020 перераховано 20 000 грн,

платіжним дорученням № 60942 від 27.07.2020 перераховано 20 000 грн,

платіжним дорученням № 61065 від 28.07.2020 перераховано 20 000 грн,

платіжним дорученням № 63481 від 28.08.2020 перераховано 3 604,64 грн,

платіжним дорученням № 63615 від 31.08.2020 перераховано 5 000 грн.

В призначенні платежу платіжних доручень зазначено: «Оплата за шини згідно накладної № 7022 від 23.11.2018 р».

16.09.2020 Позивач направив на адресу Відповідача вимогу про повернення коштів на загальну суму 68 604,64 грн. (шістдесят вісім тисяч шістсот чотири гривень 64 копійки) як помилково перерахованих.

21.09.2020 р. Відповідач отримав дану вимогу, що підтверджується відомостями Укрпошти, однак жодної відповіді не надано, грошові кошти не повернуто.

За прострочення виконання зобов`язання по поверненню коштів позивачем нараховано 118,41 грн 3% річних за період з 22.09.2020 по 12.10.2020.

Позивач наполягає на тому, що між сторонами відсутні будь-які зобов`язання на суму 68 604,64 грн, оскільки у Відповідача відсутні оригінали документів, а відтак Відповідачем безпідставно отримана та збережена вказана сума, що є підставою для звернення з позовом до суду саме на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Аналогічні за своїм змістом висновки про застосування статті 1212 ЦК України зроблені, зокрема, в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 січня 2019 р. № 753/15556/15-ц; № 14-445цс18.

Позивачем як доказ безпідставного перерахування коштів надані платіжні доручення № 60799 від 24.07.2020, № 60942 від 27.07.2020, № 61065 від 28.07.2020, № 63481 від 28.08.2020, № 63615 від 31.08.2020, де в призначенні платежу зазначено: оплата за шини згідно накл. № 7022 від 23.11.2018.

Разом з тим, Відповідач у своєму відзиві на позов зазначає, що між сторонами укладено Договір поставки № 393 від 26.06.2017, відповідно до п.1.1. якого Постачальник (відповідач) зобов`язується поставити та передати у власність Покупця (позивача) Товар, окремими партіями, відповідно до замовлення Покупця, надалі іменується Товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар.

Асортимент, найменування, одиниці виміру, кількість, ціна та загальна вартість Товару, що є предметом поставки за цим Договором, визначаються у відповідному замовленні Покупця та бухгалтерських документах Постачальника: рахунку-фактурі, видаткових накладних, які після підписання Сторонами мають юридичну силу специфікації в розумінні статті 266 ГК України (п. 2.1. Договору № 393 від 26.06.2017).

Відповідно до п. 5.2. Договору № 393 від 26.06.2017 з передачею кожної партії товару Постачальник передає Покупцеві наступні документи: два екземпляри видаткових накладних/Додаткової угоди та/або три оригінальні екземпляри товарно-транспортних накладних на Товар, які після підписання Покупцем на протязі 14 календарних днів разом з оригінальним примірником довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей підлягають обов`язковому поверненню Постачальнику; один оригінальний екземпляр рахунку-фактури на дану партію Товару.

Протягом 15-ти календарних днів, з дня виникнення у Постачальника податкових зобов`язань з податку на додану вартість по операціях за дійсним Договором, Постачальник надає Покупцю податкову накладну, оформлену відповідно до вимог Податкового кодексу України, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством України, з електронним підписом уповноваженої особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Сторонами Договору погоджено, що договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Оригінал Договору суду надано не було.

За змістом статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частин 1, 3 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

За змістом частини 1 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (стаття 205 ЦК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд критично оцінює доводи Позивача щодо відсутності між сторонами будь-яких правовідносин на протязі та з 2017 року та вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідач, як доказ існування правовідносин між позивачем і відповідачем, надав суду оригінали та копії видаткових накладних № 6698 від 03.11.2017 на суму 1 333 107,72 грн, № 6762 від 03.11.2017 на суму 1 551 195,12 грн, № 3439 від 20.06.2018 на суму 839 509,58 грн, № 4949 від 28.08.2018 на суму 495 867,13 грн, № 5620 від 28.09.2018 на суму 735 877,61 грн, № 5825 від 09.10.2018 на суму 536 609,74 грн, № 6487 від 725 158,33 грн, № 3968 від 25.07.2019 на суму 5 391,01 грн, № 6232 від 01.11.2018 на суму 373 509,27 грн, № 6286 від 01.11.2018 на суму 568 231,00 грн, № 6318 від 02.11.2018 на суму 495 393,11 грн, № 6401 від 05.11.2018 на суму 705 463,84 грн, № 6444 від 07.11.2018 на суму 597 492,40 грн, № 6522 від 09.11.2018 на суму 645 796,81 грн, № 6846 від 16.11.2018 на суму 493 547,95 грн, № 7113 від 27.11.2018 на суму 677 544,37 грн, № 7338 від 06.12.2018 на суму 558 610,64 грн. Загальна вартість поставленого товару складає за зазначеними накладними 11 338 305,63 грн.

У той же час, відповідач у поясненнях зазначає, що ним видаткові накладні надані вибірково, це є невичерпний перелік видаткових накладних на поставку автошин за 2017-2019 роки.

При дослідженні вищевказаних накладних судом встановлено, що в реквізитах останніх зазначено договір № 393 від 26.06.2017.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що перелічені накладні оформлені належним чином. У відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», мають всі необхідні реквізити, підписи повноважених представників, скріплені печатками сторін. Зауваження та заперечення відсутні.

Відповідно до платіжних доручень, наданих відповідачем на підтвердження здійснення оплати позивачем за отриманий товар, в призначенні платежу ТОВ «АТЛ-Автосервіс» зазначало дати та номера накладних.

Таким чином, зазначені обставини підтверджують існування між ТОВ «АТЛ-Автосервіс» та ТОВ «УТД «Белшина» правовідносин по поставці та оплаті товару.

Разом з тим, представник позивача у судовому засіданні 21.12.2020 змінив свою позицію, викладену у судовому засіданні 07.12.2020 стосовно відсутності будь-яких правовідносин між сторонами.

При цьому наголосив, що зобов`язання за накладними, які виникли у позивача щодо оплати поставленого товару виконані, в доказ чого надав платіжні доручення за період з 2017 по 2019 роки.

Отже, здійснення позивачем оплат, наявність в матеріалах справи оригіналів видаткових накладних (а.с.146-162) підтверджують наявність між сторонами зобов`язальних правовідносин (правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі за №338/180/17).

Судом враховано, що в матеріалах справи відсутній такий первинний документ, як видаткова накладна № 7022 від 23.11.2018.

Разом з тим, відповідачем до відзиву на позов надано заяву про вчинення кримінального правопорушення № 589 від 06.09.2019, відповідно до якої ТОВ «УТД «Белшина» просило розпочати кримінальне провадження за фактами, зазначеними в цій заяві на предмет наявності в діяннях колишнього керівника Товариства ОСОБА_1 та колишнього головного бухгалтера Товариства ОСОБА_2 ознак злочину, передбачених ст. 361, 362, 364, 3641 КК України.

В заяві, зокрема, зазначено, що в Товаристві виявлено відсутність регістрів бухгалтерського обліку про наявність і рух запасів та грошових коштів, іншого майна, регістрів про наявність та рух грошових коштів за відкритими рахунками в банках, документів з актуальною інформацією про стан розрахунків з покупцями і постачальниками Товариства.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000422 (дата реєстрації 06.09.2019).

Крім того, відповідач зазначає, що 30.11.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Український торгівельний дім «Белшина» зареєструвало податкову накладну № 820 від 23.11.2018 на суму 499 740,59 грн (постачальник ТОВ «УТД «Белшина», отримувач ТОВ «АТЛ-Автосервіс»).

Що стосується здійснення платежу в сумі 68 604,64 грн на підставі платіжних доручень за № 60799 від 24.07.2020, № 60942 від 27.07.2020, № 61065 від 28.07.2020, № 63481 від 28.08.2020, № 63615 від 31.08.2020, де в призначенні платежу зазначено: оплата за шини згідно накл. № 7022 від 23.11.2018, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У свою чергу суд вважає за необхідне зазначити те, що п. 1. 30 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» визначає, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача. Згідно зі ст. 22 вказаного закону платіжне доручення є розрахунковим документом, за допомогою якого здійснюється ініціювання грошового переказу. Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті України, затверджена Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004, тлумачить розрахунковий документ як документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Тобто, платіжне доручення є документом, який підтверджує факт виконання банком вимоги клієнта по здійсненню перерахунку коштів з рахунку клієнта на рахунок отримувача.

При дослідженні платіжних доручень № 60799 від 24.07.2020, № 60942 від 27.07.2020, № 61065 від 28.07.2020, № 63481 від 28.08.2020, № 63615 від 31.08.2020 судом встановлено, що перерахування коштів позивачем здійснювалось на рахунок № НОМЕР_1 .

Рахунок № НОМЕР_1 визначений як рахунок щодо сплати заборгованості у розділі «Реквізити сторін» Додаткових угод від 11.01.2020 та від 07.02.2020.

Отже, враховуючи вказані вище обставини та з урахуванням доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що Позивачем не доведено, що кошти в сумі 68 604,64 перераховані Відповідачу за наявності рахункової помилки та утримуються Відповідачем, як недобросовісним набувачем.

При дослідженні наданих позивачем, як доказ виконання зобов`язань, платіжних доручень, судом встановлено, що доказів оплати товару поставленого, зокрема, за накладними № 6846 від 16.11.2018 на суму 493 547,95, № 7113 від 27.11.2018 на суму 677 544,37 грн, № 7338 від 06.12.2018 на суму 558 610,64 грн позивачем не надано, що в свою чергу, також може свідчити про наявність зобов`язальних відносин між сторонами.

Стосовно посилання позивача щодо обмежень повноважень керівника позивача ОСОБА_3 на підписання додаткових угод про розстрочку наявної заборгованості, суд зазначає, що додаткові угоди за своєю правовою природою не породжують нових зобов`язань Позивача перед Відповідачем, а фактично врегульовують порядок погашення вже існуючої заборгованості.

Разом з тим, відповідно до поданого позивачем витягу з ЄДРПОУ відомості щодо даних про наявність обмежень щодо представника юридичної особи відсутні.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Враховуючи вищезазначені принципи, оцінивши кожен окремий доказ, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення 68 604,64 грн.

Оскільки вимога про стягнення 118,41 грн 3% річних є похідною від вимоги про стягнення основного боргу, відмова у задоволенні позовних вимог щодо суми основного боргу має наслідком відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача заявленої позивачем суми 3% річних.

Щодо інших доводів і заперечень сторін суд зазначає наступне.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі Проніна проти України, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові- на позивача.

У відповідності до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

У відзиві на позов, відповідач на виконання п.8 ч.3 ст. 165 ГПК України повідомив суд, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складається з сум витрат на надання професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 10 000 грн.

23.11.2020 до Господарського суду Чернігівської області від відповідача надійшло клопотання № 404 від 23.11.2020 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

До матеріалів справи відповідачем додано Договір № 22-09/20 від 06.10.2020 про надання правової допомоги, укладений між Адвокатським бюро «Сергія Дедіченка» (далі- Бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «Белшина» (далі- Клієнт) (Далі Договір № 22-09/20).

Відповідно до п. 1.1. Договору № 22-09/20 Клієнт доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання за даним договором надавати Клієнту наступну правову допомогу: скласти позовну заяву та представляти інтереси Клієнта в суді першої інстанції по господарській справі за позовом Клієнта до товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ-Автосервіс» про стягнення заборгованості за договором поставки № 393 від 26.06.2017. У разі звернення до суду з позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ-Автосервіс» до Клієнта про стягнення суми заборгованості, скласти відзив на позовну заяву та представляти інтереси Клієнта в суді першої інстанції.

Для надання Клієнту правової допомоги за цим Договором, Бюро призначає адвоката Дедіченка Сергія Анатолійовича, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000042 від 28.08.2015, та який від імені Бюро здійснюватиме захист прав та законних інтересів Клієнта у господарській справі (п. 2.3. Договору № 22-09/20).

Відповідно до п. 4.1. Договору отримання винагороди Бюро за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар сплачується Клієнтом у безготівковій формі на банківський рахунок Бюро. Гонорар сплачується у строки, погоджені сторонами, але до початку виконання доручення Адвокатом за даним Договором.

За надання правової допомоги, відповідно до даного Договору, Клієнт сплачує Бюро гонорар у розмірі, встановленому додатковою угодою Сторін (п. 4.3. Договору № 22-09/20).

Даний договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами і діє до закінчення судового провадження в суді першої інстанції по господарській справі за позовом Клієнта до товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ-Автосервіс» про стягнення заборгованості за договором поставки № 393 від 26.06.2017, а у разі звернення до суду з позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ-Автосервіс» до Клієнта про стягнення суми заборгованості- до закінчення судового провадження в суді першої інстанції (п. 6.1. Договору № 22-09/20).

06.10.2020 між Бюро та Клієнтом укладено Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги №22-09/20 від 06.10.2020, відповідно до якої, зокрема, сторони передбачили, що відповідно до п. 4.3. Договору про надання правової допомоги № 22-09/20 від 06.10.2020 гонорар Бюро за надання правових послуг становить: 10 000 грн. Клієнт сплачує Бюро за вивчення позовної заяви про стягнення суми заборгованості та додатних до неї документів, складення відзиву на позовну заяву та здійснення представництва прав та законних інтересів Клієнта в суді першої інстанції за умови пред`явлення до суду такої позовної заяви товариством з обмеженою відповідальністю «АТЛ-Автосервіс» до Клієнта та відкриття провадження в суді першої інстанції.

Оплата за надання правової допомоги здійснюється наступним чином: за вивчення позовної заяви про стягнення суми заборгованості та доданих до неї документів, складення відзиву на позовну заяву та здійснення представництва прав та законних інтересів Клієнта в суді першої інстанції протягом 10 календарних днів з дня отримання позовної заяви, але не пізніше ніж за 3 календарні дні до призначеної дати розгляду у суді.

Відповідно до поданого Розрахунку витрат на правову допомогу згідно Додаткової угоди від 06.10.2020 до Договору про надання правової допомоги № 22-09/20 від 06.10.2020 сторони обумовили, що за договором про надання правової допомоги № 22-09/20 від 06.10.2020 сторони дійшли згоди про те, що розмір гонорару за одну годину роботи адвоката, призначеного Адвокатським Бюро «Сергія Дедіченка», визначається в сумі 1000 грн.

Бюро надано такі послуги: вивчення позовної заяви про стягнення суми заборгованості та доданих до неї документів, кількість годин 1, сума 1 000 грн; складання та оформлення відзиву на позовну заяву, кількість годин 4, сума 4 000 грн.

За здійснення представництва прав та законних інтересів Клієнта в господарському суді Чернігівської області по господарській справі № 927/921/20 незалежно від кількості судових засідань сторони погодили суму гонорару в розмірі 5 000 грн.

Загальна сума витрат на правову допомогу становить 10 000 грн.

Платіжним дорученням № 5549 від 20.11.2020 Клієнт перерахував на рахунок Бюро 10 000 грн оплата за надання правової допомоги згідно договору № 22-09/20 від 06.10.2020.

У відповідності до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ч.1 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Частиною 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до приписів ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.126 ГПК України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Позивач заяв з запереченнями та клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не надав.

Відповідачем доведено та матеріалами справи підтверджені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000 грн відповідно до обсягу наданої правової допомоги згідно з Договором № 22-09/20.

Крім того, витрати на професійну правничу допомогу співмірні з розміром позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог ТОВ «АТЛ-Автосервіс» відмовлено повністю, судовий збір в сумі 2 102 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн покладаються на позивача.

Керуючись ст.129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ-АВТОСЕРВІС», код 39696432 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торгівельний дім «Белшина», код 35237656 про стягнення 68 723,05 грн відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ-АВТОСЕРВІС», вул. Симиренка, буд.36, м. Київ, 03134, код 39696432 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Український торгівельний дім Белшина, вул. Магістрацька,буд.19А, оф.3, м. Чернігів, 14010, код 35237656, 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.12.2020.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя М.П. Ноувен