У Х В А Л А

21 грудня 2020 року м. Чернігівсправа № 10/70
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Фесюри М.В., при секретарі судового засідання Скороход А.О., розглянувши матеріали заяви від 07.12.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс", вул. Велика Васильківська, 77А, м. Київ, 03150, (e-mail: ) про заміну стягувача та боржника у виконавчому документі та поновлення строку для повторного пред`явлення виконавчих документів у справі № 10/70

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк",

вул. Комсомольська, 28, м. Чернігів, 14000

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Легкобит Катерини Миколаївни,

АДРЕСА_1

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 39846,97 грн.

Представники сторін: в судове засідання не з`явились;

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Обставини справи.

11.12.20 на адресу Господарського суду Чернігівської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Паріс" (далі по тексту ТОВ "ФК "Паріс") надійшла заява від 07.12.20, відповідно до якої просить суд:

-замінити стягувача у справі №10/70 - Публічне акціонерне товариство "Банк "Демарк" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс", а саме - замінити у виконавчому документі - наказі від 18.07.11 про примусове виконання рішення, виданого на виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.07.11, сторону виконавчого провадження (стягувача) Публічне акціонерне товариство "Банк "Демарк" на правонаступника - ТОВ "ФК "Паріс";

-замінити боржника у справі №10/70 - Фізичну особу-підприємця Легкобит Катерину Миколаївну, код НОМЕР_1 , на правонаступника - фізичну особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 , а саме: замінити у виконавчому документі - наказі від 18.07.11 про примусове виконання рішення на виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.07.11 сторону виконавчого провадження (боржника) фізичну особу-підприємця на правонаступника - фізичну особу ОСОБА_1 ;

- поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" строк для повторного пред`явлення до виконання наказу від 18.07.2011 про примусове виконання рішення на виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.07.2011.

Заяву в частині заміни стягувача у виконавчому документі обґрунтовано укладенням між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" та ПАТ "Банк "Демарк" за результатами відкритих торгів Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №854 від 14.05.2019. В частині заміни боржника, заяву обґрунтовано проведенням 02.02.16 державним реєстратором державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Легкобит Катерини Миколаївни (номер запису: 3014152; підстава: власне бажання). Заява подана у відповідності до ч.5 ст. 334 ГПК України щодо заміни стягувача та боржника у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи для розгляду вказаної заяви 11.12.20 визначено суддю Фесюру М.В.

Ухвалою суду від 11.12.20 заяву б/н від 07.12.20 ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 21.12.20, про час та місце судового засідання повідомлено учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "Паріс" належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №146, однак представник в судове засідання не з`явився. У свою чергу, п.4 прохальної частини заяви б/н від 07.12.20, ТОВ "ФК "Паріс" виклало клопотання про розгляд заяви без участі представника останнього.

Суд клопотання в частині розгляду справи без участі представника заявника задовольнив.

Сторони (стягувач, боржник) в судове засідання не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили.

Ухвала суду від 11.12.20, направлена на адресу стягувача, повернулась з відміткою відділення зв`язку «нет такого банка». Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 23.01.2020р. була проведена державна реєстрація припинення юридичної особи - Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" (номер запису: 3001921; підстава: рішення щодо припинення).

Ухвала суду від 11.12.20, направлена на адресу боржника, повернулась до суду з відміткою відділення зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з ч. 2 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України, заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

За приписами ч. 5 статті 334 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. За приписами ч.3 ст. 334 ГПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З огляду на обмежені строки, встановлені ст. 329, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви у відкритому судовому засіданні за відсутності повноважних представників сторін та заявника.

Суд встановив.

Ухвалою суду від 11.05.11 порушено провадження в справі №10/70 за позовом Публічного акіонерного товариства "Банк "Демарк" до Фізичної особи-підприємця Легкобит Катерини Миколаївни про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 39846,97грн., з яких 22500,00 грн. сума простроченого кредиту, 15943,98 грн. заборгованість за відсотками за період з 01.03.09р. по 20.04.11р., 758,13 грн. сума пені за несвоєчасну сплату кредиту станом 20.04.11р., 644,89 грн. сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом станом на 20.04.11р.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 05.07.11 позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Легкобит Катерини Миколаївни ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" (14000, м. Чернігів, вул. Комсомольська 28, код 19357516) 22500,00 грн. простроченого кредиту, заборгованість за відсотками в сумі 15643,98 грн., пеню за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 758,13 грн., пеню за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в сумі 644,89 грн., 395,47 грн. державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.07.2011 у справі №10/70, 18.07.2011 видано наказ зі строком пред`явлення до виконання протягом одного року.

Постановою старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 20.02.2017р. (ВП №52579344) про повернення виконавчого документа стягувачу, повернуто стягувачу - ПАТ "Банк Демарк" виконавчий документ -наказ №10/70, виданий 18.07.2011р. Господарським судом Чернігівської області, на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; одночасно державним виконавцем зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання до 20.02.2020р.

Вказана вище постанова була направлена на адресу стягувача ПАТ "Банк Демарк" та отримана 28.03.17 вх.№488.

Згідно змісту заяви, ТОВ "ФК "Паріс" просить поновити строк для повторного пред`явлення наказу Господарського суду Чернігівської області від 18.07.11 у справі №10/70 до виконання, обґрунтовуючи наступним.

За результатами укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" та ПАТ "Банк "Демарк" Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №854 від 14.05.2019, за Актом приймання-передачі банк передав, а новий кредитор-прийняв відповідні документи: Кредитний договір №854 від 23.07.08, укладений між ПАТ "Банк "Демарк" та ФОП Легкобит К.М.; договір поруки №854/1 від 23.07.2008р., укладений між Банк "Демарк" та гр. ОСОБА_2 ; лист Банку від 14.05.19 щодо розміру права вимоги по кредитному договору №854 від 23.07.08; документи юридичної/кредитної справи; документи з претензійно-позовної роботи; виписки банку по позичкових рахунках та рахунках, відкритих для обліку нарахованих та прострочених процентів, штрафів, пені по кредитному договору №854 від 23.07.08.

У зазначеному переліку були відсутні документи виконавчого провадження з примусового виконання рішення у справі №10/70. Як вказує заявник, враховуючи, що на момент підписання Договору відступлення, планова ліквідація ПАТ „Банк „Демарк" мала відбутися 29 січня 2019 року, уповноважена особа ПАТ „Банк „Демарк" запевнив, що документи пов`язані з придбаним лотом, які будуть надходити на адресу Банку та виявлятися в процесі формування документів для передачі архівних документів неплатоспроможного банку на зберігання до Національного банку України, будуть передаватися новому кредитору до завершення ліквідації неплатоспроможного банку. Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ „Банк „Демарк" Паламарчук В.В. одночасно був уповноваженою особою Фонду на ліквідацію AT «Банк Золоті Ворота», ПАТ «Енергобанк», ПАТ «Реал Банк», AT Банк «Меркурій» та AT «Банк Богуслав», що зумовило певні труднощі з передачею всіх документів новому кредиторові - TOB «ФК «Паріс».

Постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 20.02.2017 року та оригінал наказу про примусове виконання рішення у справі № 10/70, які згідно з відміткою вхідного номеру ПАТ „Банк „Демарк" отримані 28.03.2017 року, був переданий Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ „Банк „Демарк" новому кредитору разом з іншими виконавчими документами, що стосувалися лоту, тільки в січні місяці 2020 року, перед внесенням до ЄДР запису про державну реєстрацію припинення ПАТ „Банк „Демарк". Як вказує заявник, на момент отримання ПАТ «Банк «Демарк» оригіналів виконавчих документів, Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 19 січня 2017 року № 167, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ „Банк „Демарк" на один рік до 29 січня 2018 року включно. Таким чином, заявник припускає, що працівники банку, який перебував на ліквідації, не здійснювали жодних дій щодо повторного пред`явлення виконавчого листа для виконання, знаючи, що до 29 січня 2018 року банк буде ліквідовано і це право перейде до правонаступника. У подальшому, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 18 січня 2018 року № 124 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ „Банк „Демарк" строком на один рік з 30 січня 2018 року до 29 січня 2019 року включно, а потім знову було прийнято рішення від 05 листопада 2018 року №2953 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ „Банк „Демарк" строком на один рік з 30 січня 2019 року до 29 січня 2020 року включно.

Таким чином, враховуючи неодноразове перенесення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб строків ліквідації ПАТ „Банк „Демарк", оригінали виконавчих листів були забуті і передані новому кредиторові лише перед внесенням запису про державну реєстрацію припинення ПАТ „Банк „Демарк". Враховуючи викладене вище, TOB «ФК «Паріс» міг уникнути негативних наслідків, якби виконавчі листи ПАТ „Банк „Демарк", які отримав ще 28.03.2017 року, передав в термін, обумовлений Договором - 14 травня 2019 року.

З урахуванням викладеного, заявник вважає причини пропуску строку пред`явлення до виконання поважними та просить у відповідності до приписів ст. 2, 326, 329 ГПК України, ст. 1, 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 129 Конституції України, поновити строк для пред`явлення наказу від 18.07.11 по справі №10/70 до виконання.

Суд відмовляє у відновленні пропущеного строку з огляду на наступне.

Відповідно до статті 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Наведена норма пов`язує можливість поновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Крім того, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

З правової конструкції вказаної частини статті 329 Господарського процесуального кодексу України слідує, що пропущений строк для пред`явлення наказу до виконання може бути відновлено з причин, визнаних господарським судом поважними.

Вказана норма пов`язує можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред`явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування заяви про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

В той же час, поновлення процесуального строку являє собою визнання судом дійсним права вчинити певну процесуальну дію, втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами. Якщо поновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України. Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

За таких обставин, господарський суд поновлює процесуальний строк, якщо визнає причини пропуску строку поважними. При цьому ж, причини поважності пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

Звертаючись із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання заявник належними засобами доказування не довів факт отримання ним постанови від 20.02.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачу та оригіналу наказу, виданого 18.07.2011р. на примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області у справі №10/70, в січні 2020 року; крім того, заявник не довів, що ним вживались заходи, спрямовані на вирішення питання отримання вказаних вище документів від Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк".

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Отже, при розгляді заяви про поновлення пропущеного строку заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку з поданням відповідних доказів.

В даному випадку, за висновком суду, винні дії посадових осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у процедурі ліквідації ПАТ „Банк „Демарк", не є об`єктивними причинами для поновлення строку.

За приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Однак, жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску заявником строку для пред`явлення наказу до виконання, матеріали справи не містять.

Суд розглянув заяву в частині заміни стягувача/боржника на правонаступника у виконавчому документі та встановив.

Згідно з частинами 1 та 5 статті 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною 2 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 N 1404-VIII (аналогічні положення були закріплені у частині 2 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року N 606-XIV) стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Отже, юридична особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

Заміна сторони (стягувача) виконавчого провадження неможлива, якщо заява була подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом.

Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (тобто, протягом невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто, таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 N 1404-VIII (аналогічні положення були закріплені у статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-XIV) виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє добровільно або під примусом дії на виконання рішення суду.

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, пункт 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-XIV). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість "штучно" збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

В порядку «obiter dictum» суд вважає за необхідне зазначити також про те, що навіть підтвердження факту видачі виконавчого листа (без наявності виконавчого документа/його дублікату) саме по собі не може бути підставою для задоволення заяви згідно положень частини 5 статті 334 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням хоча б того, що така заміна неможлива, якщо заяву, наприклад, було подано після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання і такий строк не був поновлений судом.

Відповідні висновки викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2019р. у справі № 910/10031/13 та від 30.07.2019р. у справі № 5/128.

За змістом ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи відповідні висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, а також те, що у поновленні строку для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання суд відмовив, відсутні підстави для заміни сторін (кредитора та боржника) у виконавчому документі.

Крім того, щодо можливості заміни боржника - фізичної особи - підприємця на його правонаступника - фізичну особу, суд зазначає таке.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 Цивільного кодексу України, в якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус фізичної особи - підприємця сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх. Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно із частиною восьмою статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном як фізична особа.

Така правова позиція відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 920/50/19 (провадження № 12-129гс19).

Таким чином зміна правового статусу однієї і тієї ж фізичної особи не зумовлює необхідність її заміни у виконавчому документі.

Керуючись статтями 52, 233-235, 334, 338 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" про заміну стягувача та боржника у виконавчому документі та поновлення строку для повторного пред`явлення виконавчих документів у справі №10/70 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку статті 256 ГПК України та підпункту 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 28 грудня 2020 року.

Суддя М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/