Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/944/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик",

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Стасишак Тетяни Ярославівни,

про стягнення заборгованості в сумі 30 010 грн 80 к.

без виклику представників сторін

установив: товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Стасишак Тетяни Ярославівни (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 30 010 грн 80 к.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки №А02/04/2019 року від 02.04.2019 року в частині здійснення оплати за отриманий товар.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 22.10.2020 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження та ухвалив здійснювати розгляд справи відповідно до приписів ст.252 ГПК України за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Позивач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі ухвалою суду від 22.10.2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (вх. № 17198/20 від 06.11.2020). Інших доказів на підтвердження своїх вимог, окрім наявних у матеріалах справи, на час розгляду справи по суті позивачем суду не надано.

Ухвалою суду від 22.10.2020 року відповідач теж повідомлений про відкриття провадження у справі, про що свідчить відмітка на зворотньому боці оригіналу вказаної ухвали, яка знаходиться в матеріалах справи. Однак, на адресу Господарського суду Івано-Франківської області 04.11.2020 року повернулась ухвала суду про відкриття провадження у справі з відміткою поштового зв`язку "за терміном зберігання".

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Крім того, за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі, а тому відповідач мав можливість ознайомитися з текстом цих ухвал.

Судом ухвалу від 22.10.2020 року про відкриття провадження у справі направлено відповідачу по справі за адресою, зазначеною у позовній заяві.Позовну заяву, надіслану позивачем, відповідачем отримано, про що свідчить відомості сайту "Укрпошти". Відправлення з трекномером 965 (позовна заява)одержано 15.11.2020.

Разом з тим, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Згідно ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Враховуючи вищевикладене приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

При розгляді даної справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

02 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (по договору - постачальник/по справі - позивач) та фізичною особою-підприємцем Стасишак Тетяною Ярославівною (по договору - покупець/по справі - відповідач) укладено Договір поставки № А02/04/2019 на поставку алкогольної продукції імпортного виробницва (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору позивач зобов`язався передати у власність відповідача алкогольні напої (далі - товар) за адресою місця торгівлі, що зазначена в ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, а відповідач в свою чергу зобов`язався прийняти і своєчасно оплатити товар в порядку, визначеному умовами Договору поставки. Найменування , кількість, ціна товару зазначені та погоджені позивачем та відповідачем у видаткових накладних, на підставі яких передавався товар.

Відповідно до п. 6.1 Договору поставки розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або в іншому узгодженому сторонами порядку та формі, що не суперечать чинному законодавству України, або за домовленістю сторін, шляхом попередньої оплати.

На виконання умов Договору поставки № А02/04/2019 від 02.04.2019 року позивач здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 234 532 грн 82 к.

Зокрема, згідно видаткових накладних №4333/3958 від 04.07.2019 року на суму 14 898 грн 12к., №4517/4145 від 13.07.2019 року на суму 11 526 грн 66 к., №4610/4222 від 18.07.2019 року на суму 10 697 грн 28 к., копії яких долучені до матеріалів справи, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 37 122 грн 06 к., по яких відповідач розрахувався частково.

Зокрема, по видатковій накладній №4333/3958 від 04.07.2019 року на суму 14 898 грн 12к. відповідач провів часткову оплату на загальну суму 5 124 грн 90 к., про що свідчать долучені до матеріалів справи копії прибуткових касових ордерів.

Разом з тим, 17 лютого 2020 року відповідач по справі здійснив часткове повернення товару позивачу на суму 1986 грн 36 к., про що свідчать долучені до матеріалів справи копії накладної на повернення від покупця.

Однак, решта сума боргу в розмірі 30 010 грн 80к. залишилась не погашеною відповідачем.

Претензійними листами за вих. № 36/2020 від 18.06.2020 року та № 22/2020 від 22.09.2020 року позивач звертавсь до відповідача із вимогою про погашення заборгованості в сумі 30 010 грн 80 к., яка виникла по Договору поставки № А02/04/2019 від 02.04.2019 року.

Однак, відповідач на зазначені вищі претензії не відреагував (відповіді не надав), суму заборгованості не сплатив. Вказана обставина спонукала позивача звернутись з даним позовом до суду.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

В силу приписів ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір поставки № А02/04/2019 від 02.04.2019 року, укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом, а доказів визнання їх судом недійсними, суду не подано (ст.204 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Укладений між сторонами у справі Договір поставки № А02/04/2019 від 02.04.2019 року, за своєю правовою природою є договором поставки, відтак до нього застосовуються відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Наведена правова норма кореспондується з і ст.712 Цивільного кодексу України, згідно якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продаж.

З урахуванням умов Договору поставки № А02/04/2019 від 02.04.2019 року, відповідач по справі зобов`язався здійснити оплату за поставлений товар за цінами і на умовах, передбачених у цьому Договорі і у відповідності до видаткових накладних.

Проте відповідач умови договору щодо оплати за поставлений товар в повному обсязі не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 30 010 грн 80 к.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Станом на день винесення судом рішення, відповідач доказів погашення заборгованості на суму30 010 грн 80 к. не надав, доводи позивача не спростував.

Судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо оплати отриманого товару по Договору поставки № А02/04/2019 від 02.04.2019 року, тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості на суму 30 010 грн 80к. на користь позивача по справі обґрунтована та підлягає задоволенню.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов`язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Розподіл обов`язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин справи покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що cуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем доведено та документально підтверджено факт набуття у нього права вимоги стягнення з відповідача заборгованості в сумі 30 010 грн 80 к. у відповідності до Договору поставки № А02/04/2019 від 02.04.2019 року.

З аналізу наведеного вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та таких, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.124, ст.129 Конституції України, ст. 11, 202, 509, 525, 526, 530, 546, 610, 611, 612,614 Цивільного кодексу України, ст. 265, 712 Господарського кодексу України, ст. 13, 129, 176, 202, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" до Фізичної особи - підприємця Стасишак Тетяни Ярославівни про стягнення заборгованості в сумі 30 010 грн 80 к. - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Стасишак Тетяни Ярославівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (вул. Євгенія Харченка, 42, м. Київ, код 35871504) - 30 010 грн 80 к. (тридцять тисяч десять гривень вісімдесят копійки) заборгованості та 2 102 грн 00к. (дві тисячі сто дві гривні) - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Фанда О. М.