ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

22.12.2020 м.Дніпро Справа № 876/73/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі судді Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

відповідач-2: Савчук О.В.,

від відповідача-2: Савонюк І.І., адвокат;

інші учасники процесу не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" від 04.07.2019 у третейській справі №60/2019

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП", м. Рівне

відповідача-2: ОСОБА_1 , м. Славута Хмельницької області

про стягнення 116050,57 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", м. Київ (далі позивач) звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" (далі Третейський суд) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП", м. Рівне (відповідач-1) та ОСОБА_1 , м. Славута Хмельницької області (далі відповідач-2) про стягнення 116050,57 грн.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" від 04.07.2019 у справі № 60/2019 позов Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП", м. Рівне, відповідача-2: ОСОБА_1 , м. Славута Хмельницької області про стягнення 116 050,57 грн, задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП", м. Рівне, та ОСОБА_1 , м. Славута Хмельницької області на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ заборгованість за договором б/н від 09.11.2015 в розмірі 116 050,57 грн, з яких 100 000 грн. заборгованість за кредитом, 6066,59 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 9983,98 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП", м. Рівне, та ОСОБА_1 , м. Славута Хмельницької області на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" 4000,00 грн третейського збору за подання позовної заяви.

30.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" від 04.07.2019 у третейській справі №60/2019.

При цьому, одночасно у змісті заяви викладено клопотання про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування рішення третейського суду, яке обґрунтовано тим, що заявник не отримував жодного документу від третейського суду під час розгляду справи у третейському суді, оскільки перебував за кордоном, на підтвердження чого надав засвідчену копію закордонного паспорту з відповідними відмітками; про існування рішення дізнався після повідомлення державного виконавця Славутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про наявність на його виконанні виконавчого листа Дніпровського апеляційного суду, виданого на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" від 04.07.2019 у третейській справі №60/2019. Вказане рішення третейського суду отримано відповідачем-2 на запит 06.10.2020.

Заяву мотивовано тим, що у підписаному між ОСОБА_1 та АТ КБ "Приватбанк" договору поруки відсутнє третейське застереження, а умови зазначеного договору поруки не містять угоди сторін про передачу спору на вирішення третейським судом; окремої третейської угоди чи застереження між заявником та Банком не укладалось. Пункти договору поруки містять умови про те, що Поручитель відповідає за виконання боржником зобов"язань за угодами-приєднаннями до розділу 3.2.1 "Кредитний ліміт" Умов та правил надання банківських послуг (Угода1), до розділу 3.2.2 "Кредит за послугою "Гарантовані платежі" Умов та правил надання банківських послуг (Угода2) та ознайомлений з умовами "Угоди1" та "Угоди2". Разом з тим, пункти договору поруки не містять умов про те, що Умови та правила надання банківських послуг (в яких наявне третейське застереження у розділі 1.1.7 "Додаткові положення") є складовою частиною договору поруки від 12.12.2017 №Р479479327.

З огляду на те, що угода між заявником та Банком про передачу спору на вирішення третейського суду відсутня, справа в частині вимог до ОСОБА_1 , як поручителя, не підвідомча третейському суду, а судове рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Вказує, що аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №876/42/19 (постанова від 03.12.2019). Також зазначає, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може бути належним доказом наявності договору-приєднання, оскільки не може підтвердити, що на час укладення, зокрема договору поруки діяли саме ці умови, а не інші (такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №342/180/17).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2020 для розгляду справи № 876/73/20 визначено головуючого суддю ОСОБА_2 .

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2020 заяву ОСОБА_1 залишено без руху з надання останньому строку на усунення недоліків заяви.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.11.2020 заявнику відновлено строк подачі для звернення із заявою про скасування рішення третейського суду; заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду; судове засідання з розгляду заяви призначено на 22.12.2020; витребувано у Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" справу № 60/2019 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП", м. Рівне відповідача-2: ОСОБА_1 , м. Славута Хмельницької області про стягнення 116050,57 грн. Задоволено клопотання заявника про витребування доказів; витребувано від Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" доказ: договір б/н від 09.11.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП" та Акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк"; договір поруки №P479479327 від 12.12.2017, укладений між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 .

Вказані докази позивачем не надано.

У відзиві на заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду, АТ КБ "Приватбанк" проти її задоволення заперечило, зазначило, що заяву ОСОБА_1 помилково прийнято до розгляду, оскільки за нормою ч.3 ст. 346 ГПК України заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, повертається. Вказує, що нормами процесуального закону не передбачено можливості поновлення судом строку на подання саме учаснику третейського розгляду заяви про скасування рішення третейського суду. Строк, встановлений ч.2 ст. 346 ГІІК України, є преклюзивним та поновленню не підлягає, а його закінчення є безумовною підставою для повернення заяви. Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові по справі №774/61/18, провадження №61-35251ав18. Отже, оскільки ОСОБА_1 був стороною третейської справи в прийнятті його заяви слід було відмовити.

Зазначає, що Законом України "Про третейські суди" не виключені з підвідомчості третейського суду спори за позовами банку.

Вказує, що рішення не повинно суперечити принципу правової визначеності та остаточності, посилаючись на позицію Верховного Суду у справі№6-1422цс17 від 06.09.2017, відповідно до якої можливість оскарження рішення третейського суду є обмеженою. Вказує, що за приписами ч.2 ст.261 ГПК України суд мав відмовити у прийнятті заяви, позаяк з дня винесення рішення третейським судом пройшло більше року.

Вважає, що скасування рішення третейського суду буде суперечити принципу визначеності та остаточності судового рішення.

Вказує на те, що рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою та суд не виходив за межі третейської угоди.

Звертає увагу, що позичальник, звернувшись в Банк із анкетою-заявою, погодився на те, що ця анкета-заява, Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи банку разом складають договір про надання банківських послуг; за своєю правовою природою такий договір є договором приєднання, який укладається шляхом приєднання другої сторони до запропонованою договору в цілому без можливості запропонувати свої умови договору. Укладений договір про надання банківських послуг не визнаний недійсним і його правомірність презюмується, тому твердження заявника про те, що даний договір не містить усіх істотних для кредитною договору умов, тобто зміст кредитного зобов`язання сторонами не узгоджений, є помилковими (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 по справі №208/9772/14 (провадження № 61- 16995св18)).

Ухвалою від 14.12.2020 задоволено клопотання заявника та розгляд справи призначено в режимі відеоконференції з Господарським судом Рівненської області.

18.12.2020 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали третейської справи №60/2019.

В судовому засіданні 22.12.2020 відповідач-2 ОСОБА_1 , підтримав доводи заяви про скасування частково рішення третейського суду та просив її задовольнити, з підстав, зазначених у заяві.

Представник позивача АТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з"явився; будь-яких клопотань з цього приводу суду не надав; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач-1 ТОВ "РАО ГРУП" відзив на заяву не надав, в судове засідання не з"явився; про судове засідання повідомлявся через офіційний сайт Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч.2 ст.349 ГПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні 22.12.2020 оголошено вступну та резолютивну частину ухвали Центрального апеляційного господарського суду.

Оцінивши матеріали заяви та додані до неї документи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заява ОСОБА_1 щодо скасування рішення третейського суду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 24 Господарського процесуального кодексу України справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.

Згідно із частиною 3 статті 349 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

Згідно з частинами 2, 3 ст.51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

- справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

- рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які входять за межі третейської угоди;

- третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

- склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

- третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні приписи містяться і у ст.350 ГПК України, відповідно до частини 1 якої рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Частиною 2 статті 350 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Перевіривши вищезазначені обставини, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про третейські суди" третейський суд - це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин. У свою чергу, третейський суддя - це фізична особа, призначена чи обрана сторонами у погодженому сторонами порядку або призначена чи обрана відповідно до цього Закону для вирішення спорів у третейському суді.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; справ, у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб; справ, пов`язаних з державною таємницею; справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; справ у спорах, що виникають з трудових відносин; справ що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України.; справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та іншими суб`єктами під час здійснення ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Таким чином, стаття 6 Закону України "Про третейські суди" містить вичерпний перелік справ (спорів), які не підвідомчі третейським судам.

Частиною 1 статті 22 ГПК України передбачено, що спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди.

За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження.

Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Як вбачається з матеріалів третейської справи № 60/2019, 09.11.2015 Товариством з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП" було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно Заяви ТОВ "РАО ГРУП" приєдналось до Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені на сайті privatbank.ua, які разом із Заявою складаються Договір банківського обслуговування № б/н від 09.11.2015.

Відповідно до Договору для ТОВ "РАО ГРУП" було встановлено кредитний ліміт у розмірі 100 000,00 грн. на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку. Кредит у розумінні п. 3.2.1.4.1.4 Умов погашено не було.

В матеріалах третейської справи наявний витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" (а.с. 13-29 трет. справи).

Відповідно до п.3.2.1.1.16 Умов - при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом першого підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1 Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов - кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

Відповідно до 3.2.1.1.8 Умов - Проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі).

Відповідно до п. 3.2.1.1.6 Умов зазначає, що Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання, інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши Відповідачу-1 кредитний ліміт в розмірі 100000,00 грн.

Відповідно до п. 3.2.1.4.1.4 Умов під непогашенням кредиту мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закриття банківського дня.

Відповідно до п. 3.2.1.5.1 Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди, Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у п. 3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до 3.2.1.5.4 Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, здійснюється Протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано Клієнтом.

Пунктом 3.2.1.6.1 Умов зазначено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та / або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної Ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов`язань сторонами.

Пунктом 1.1.7.29 "Умов та правил надання банківських послуг" передбачено, що сторони домовилися, що всі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з даного договору та інших договорів між Банком та Клієнтом або у зв`язку з ними, в тому числі такі, що стосуються їх виконання, порушення, припинення або визнання дійсними, підлягають вирішенню в одному із зазначених судів (за вибором сторони, яка ініціює звернення до суду):

- Постійно діючий Третейський суд при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" (адреса суду: 49000, м. Дніпропетровськ, пр.. К.Маркса, 60; спір розглядається одноособово призначеним Головою Третейського суду суддею);

- Постійно діючий третейський суд при Асоціації "Юридичні компанії України" (адреса суду: 49000, м. Дніпропетровськ, пр.. ім.. Газети "Правда", буд.29, оф.413; спір розглядається одноособово призначеним Головою Третейського суду суддею);

- суд загальної юрисдикції.

Сторони домовились, що усі спори стосовно визнання даного договору та інших договорів між Банком та Клієнтом недійсними підлягають вирішенню в одному із зазначених судів (за вибором сторони, яка ініціює звернення до суду):

- Постійно діючий Третейський суд при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" (адреса суду: 49000, м. Дніпропетровськ, пр.. К.Маркса, 60; спір розглядається одноособово призначеним Головою Третейського суду суддею);

- Постійно діючий третейський суд При Асоціації "Юридичні компанії України" (адреса суду: 49000, м. Дніпропетровськ, пр. ім. Газети "Правда", буд. 29, оф.413; спір розглядається одноособово призначеним Головою Третейського суду суддею);

- суд загальної юрисдикції.

Посилаючись саме на цей пункт "Умов та Правил надання банківських послуг" щодо наявності третейського застереження, заявник і звернувся з відповідним позовом до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз".

Крім того, між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено договір поруки від 12.12.2017 № Р989181215, унаслідок чого ОСОБА_1 несе солідарну відповідальність перед Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" за виконання зобов`язань ТОВ "РАО ГРУП" за Договором.

Таким чином, і зазначення третейським судом у рішенні, і заявником у заяві про скасування рішення третейського суду номеру договору поруки від 12.12.2017 № Р479479327 слід вважати помилковим, оскільки самим позивачем у третейській справі наданий саме договір поруки №Р989181215; доказів, що між сторонами існували інші договори поруки ні матеріали третейської справи, ні матеріали цієї справи із заявою про скасування рішення третейського суду не містять, сторонами не надавались.

Відповідно до п.1.1 договору поруки № Р989181215, укладеного 12.12.2017 між ОСОБА_1 та АТ КБ Приватбанк, ОСОБА_1 надає поруку Поручителя перед Кредитором за виконання ТОВ "РАО ГРУП" зобов`язань за угодами приєднання до:

Відповідно до п.1.1.1 розділу 3.2.1 Кредитний ліміт Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода1 по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно п.3.2.1.4.1.2 Угоди1 -21% річних для договорів забезпечених порукою; 34% річних для договорів незабезпечених порукою;

- за період користування кредитом згідно п.3.2.1.4.1.3 Угоди1 - 42% річних для договорів забезпечених порукою, 68% річних для договорів не забезпечених порукою;

б) комісійної винагороди згідно п.3.2.1.1.17 Угоди1 в розмірі 3% від суми перерахувань;

в) винагороди за використання ліміту відповідно до 3.2.1.4.4 Угоди1 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,5% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць.

г) кредиту в розмірі 30000,00 грн.(тридцять тисяч).

Якщо під час виконання Угоди1 зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя, Поручитель при укладенні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за Угодою1 в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з Поручителем не потрібні.

Відповідно до п.1.1.2 до розділу 3.2.2 Кредит на послугою Гарантовані платежі Умов та правил надання банківських послуг Угода2 по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно п.3.2.2.2. Угоди2 - 64 % річних;

б) винагород, штрафів, пені та інші платежі, відшкодувати збитки у відповідності, порядку та строки, зазначені у Угоді2

в) кредиту в розмірі 1000,00 грн.

Якщо під час виконання Угоди2 зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя, Поручитель при укладенні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за Угодою2 в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з Поручителем не потрібні.

Відповідно до п.1.1.2, Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за Угодою 1 та Угодою 2 в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту Поручитель відповідає перед Кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Як вбачається з матеріалів третейської справи, оскаржуване рішення прийнято у спорі, що виник з підстав невиконання відповідачем-1 своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та підтвердженої заборгованості за кредитом. Отже, Позовні вимоги Позивач обґрунтовував наявністю укладеного Договору банківського обслуговування № б/н від 09.11.2015, факту виконання Позивачем зобов`язань за Договором у вигляді надання кредитного ліміту у розмірі 100000,00 грн., непогашення кредиту з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП", а також наявністю договору поруки із ОСОБА_1 від 12.12.2017 № Р989181215.

Як на підставу для скасування оскаржуваного рішення Третейського суду в частині солідарного обов"язку ОСОБА_1 , ОСОБА_1 посилався на те, що предметом спору у справі №60/2019 виступали різні самостійні договірні відносини - між кредитором і боржником та між кредитором і поручителем - за різними самостійними основними договорами. При цьому умови договору поруки не містять третейського застереження. Відтак, в оскаржуваному рішенні третейського суду вирішено питання, яке виходить з межі третейської угоди між АТ КБ Приватбанк та ТОВ "РАО ГРУП", що є безумовною підставою для скасування даного рішення.

Предметом позову у справі 60/2019 було стягнення заборгованості з підстав неналежного виконання боржником (відповідачем-1) своїх зобов`язань за Договором банківського обслуговування № б/н від 09.11.2015.

Так, 12.12.2017 між ОСОБА_1 та АТ КБ Приватбанк укладено Договір поруки № Р989181215, умовами якого є надання поруки Відповідачем-2- ОСОБА_1 за виконання зобов`язань Відповідачем-1 Товариством з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП".

Як вбачається з тексту договору поруки, останній не містить третейського застереження. З огляду на вказане, враховуючи вимоги чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновку, що спір між банком і поручителем про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування, не підвідомчий третейському суду, отже, рішення третейського суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог до відповідача-2.

Аналогічного висновку, як правильно вказав заявник, дійшов Верховний Суд у постанові від 03.12.2019 по справі №876/42/19, які виникли з аналогічних відносин.

В той же час, за приписами частини 4 ст.349 ГПК України суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 350 цього Кодексу.

Вище вже зазначалось, що посилаючись саме на пункт 1.1.7.29 "Умов та Правил надання банківських послуг" щодо наявності третейського застереження, заявник і звернувся з відповідним позовом до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз".

Водночас, матеріали третейської справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач-1 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку (а.с. 12 трет. справи), а також те, що вказаний документ взагалі містив умови, зокрема, й щодо третейського застереження.

Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила надання банківських послуг, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 у справі №6-16цс15 та постановах Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №704/1023/16-ц, від 02.10.2019 у справі №322/1220/16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Також у даному випадку неможливо застосувати до спірних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово ним змінювалися, тобто, позивач міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у будь-якій редакції, яка найбільш сприятлива для задоволення позову.

У такий спосіб та за відсутності підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу-1 Умови та правила банківських послуг (наявність), останні не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до правовідносин між сторонами, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, слід наголосити, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який міститься у матеріалах третейської справи не містить підпису відповідача-1, тому його не можна розцінювати як частину договору про відкриття поточного рахунку, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-приєднання, а відтак, відсутні підстави стверджувати, що сторони погодили у письмовому вигляді третейське застереження в порядку передбаченому Законом України "Про третейські суди", що, за змістом частини першої статті 5 цього Закону, є обов`язковою умовою для передачі на розгляд третейського суду спору, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та постановах Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №591/4633/16-ц та від 18.12.2019 у справі №205/2825/18.

Вищевикладене надає можливість зробити висновок, що дана справа не підвідомча третейському суду.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.08.2020 у справі №876/68/19, від 18.11.2020 у справі №876/51/20.

З огляду на викладене, Рішення Постійно діючого регіонального Третейського суду України при Асоціації Дніпровський Банківський Союз від 04.07.2019 у справі №60/2019 підлягає повному скасуванню на підставі положень ст.350 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням наявності більш пізніх за часом постанов Верховного Суду (Великої Палати Верховного Суду) з цього питання не приймаються посилання відзиву на заяву на постанову Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №208/9772/14 (провадження №61-16995св18).

Посилання позивача у відзиві на заяву про скасування рішення третейського суду щодо необхідності повернення заяви з підстав пропуску заявником строку на подачу заяви, що імперативно викладено у ч.3 ст.346 ГПК України та посилання на висновки Верховного Суду, викладені у постанові по справі №774/61/18 (провадження 61-35251ав18), відхиляються судом, оскільки висновок, наведений у цій постанові стосується норм Цивільного процесуального кодексу України, норми якого дійсно не передбачають можливості для відновлення строку на подачу заяви про скасування рішення третейського суду. Натомість норми Господарського процесуального кодексу України, зокрема тієї ж ч.3 ст.346 ГПК України містять умови щодо можливості відновлення строку для подачі заяви про скасування рішення третейського суду, якщо суд визнає такі причини поважними.

Заявником доведено, що під час розгляду справи третейським судом останній довготривалий термін не перебував в Україні, а відтак, не отримував жодної кореспонденції від третейського суду, отже, з наявною третейською справою обізнаний не був, що свідчить про поважність підстав для відновлення строку подання заяви та прийняття такої заяви до розгляду.

Доводи позивача, наведені у відзиві на заяву, що у разі скасування третейського рішення вказане буде суперечити принципу визначеності та остаточності судового рішення, відхиляються судом, оскільки вказаний принцип стосується неможливості перегляду остаточного судового рішення, тобто, по-перше, ухваленого компетентним судом (державною інституцією судової гілки влади), по-друге, остаточним судом, тобто судом касаційної інстанції (за можливості касаційного оскарження рішення).

Третейське ж рішення ухвалено третейським судом, тобто недержавним незалежним органом, що визначено ч.1 ст.2 Закону України "Про третейські суди".

Крім того, норми розділу VІІ Господарського процесуального кодексу України не містить бланкетних (відсильних) норм до ст.261 ГПК України, а відтак, доводи відзиву стосовно необхідності відмови у прийнятті заяви ОСОБА_1 , як поданої зі спливом одного року з моменту ухвалення рішення третейським судом, Центральний апеляційний господарський суд також відхиляє.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що у даному випадку наявні підставі не тільки для повного задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" від 04.07.2019 (у складі третейського судді: Згоніка С.В.) у справі №60/2019, а й слід вийти за межі заяви ОСОБА_1 , оскільки наявні підстави за ст. 350 ГПК України щодо скасування рішення третейського суду у повному обсязі, як ухваленого у справі непідвідомчій третейському суду.

Судовий збір, сплачений заявником при поданні заяви про скасування рішення третейського суду, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з позивача.

Керуючись ст. 129, 256, 346-351 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" від 04.07.2019 у третейській справі №60/2019 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП", м. Рівне відповідача-2: ОСОБА_1 , м. Славута Хмельницької області про стягнення 116050,57 грн, - задовольнити.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" від 04.07.2019 у третейській справі №60/2019 скасувати.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ на користь ОСОБА_1 , м.Славута Хмельницткої області 1051,00 грн судового збору за подачу заяви. Видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішення законної сили.

Ухвала Центрального апеляційного господарського суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Ухвала на підставі ч. 3 ст. 351 та ч. 2 ст. 253 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 24.12.2020.

Суддя О.Г. Іванов