ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
28.12.2020 Справа № 905/2213/20
Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши
заяву Споживчого товариства ЖБК Авантаж, м.Харків, б/н від 24.12.2020
про забезпечення позову у справі №905/2213/20
за позовом Споживчого товариства ЖБК Авантаж, м.Харків,
до відповідача:" Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕСТ БУД СЕРВІС, м.Дружківка Донецької області,
про стягнення 214 465,88грн,
Споживче товариство ЖБК Авантаж, м.Харків, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕСТ БУД СЕРВІС, м.Дружківка Донецької області, про стягнення 200'000,00грн безпідставно набутих грошових коштів, 3% річних у розмірі 6345,88грн, інфляційних витрат у розмірі 8120,00грн (всього 214 465,88грн).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором підряду №90 від 19.06.2019, внаслідок чого виникли підстави для звернення з даним позовом.
Одночасно з позовом до господарського суду Донецької області надійшла заява Споживчого товариства ЖБК Авантаж, м.Харків, б/н від 24.12.2020 про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:
- накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕСТ БУД СЕРВІС у межах суми позовних вимог 214 465,88грн, що містяться на банківських рахунках ТОВ ВЕСТ БУД СЕРВІС, в тому числі, але не виключно на відомому позивачу поточному рахунку № НОМЕР_1 , відкритого у філії Донецьке обласне УП АТ Ощадбанк, м.Краматорськ, МФО 335106.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на неодноразові звернення позивача з претензією до Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕСТ БУД СЕРВІС щодо повернення сплаченої за спірним договором передоплати у сумі 200 000,00грн та ігнорування їх на протязі більш ніж одного року; існування податкового боргу відповідача згідно з інформацією офіційного сайту ДПС та реєстру офіційних даних opendatabot.ua; а також на те, що розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕСТ БУД СЕРВІС складає 100,00грн, що є сумою занадто меншою ніж сума заборгованості перед позивачем.
Як стверджує заявник, заявлені заходи забезпечення сприятимуть уникненню можливого порушення у майбутньому прав та інтересів Споживчого товариства ЖБК Авантаж, а також уникнення будь-яких труднощів при виконанні рішення рішення суду у разі задоволення позову.
За твердженням заявника зазначені обставини є тими фактичними обставинами, які дають підстави вважати, що відповідач при отриманні позовної заяви буде здійснювати заходи щодо реалізації майна, блокування поточних рахунків, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо, що зробить неможливим виконання рішення суду.
Згідно з ч.3 та 4 ст.140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.
У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.
За наслідками дослідження вимог заяви, наведеного заявником обґрунтування вимог та доданих ним до заяви доказів, судом не встановлено підстав, які б вказували на необхідність виклику заявника та/або витребування від нього додаткових пояснень або додаткових доказів.
Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з наступних підстав.
За приписами ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Тобто, ключовим при з`ясуванні питання щодо необхідності вжиття тих чи інших заходів забезпечення позову є наявність підстав вважати, що невжиття таких заходів утруднить чи зробить неможливим виконання рішення у справі.
Положеннями ч.1 ст.137 ГПК України у чинній редакції визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами майнового характеру, судове рішення у разі задоволення вимагатиме примусового виконання, в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При цьому, в таких спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (висновки про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17).
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і ст. 137 ГПК України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч.2, 5, 6, 7 ст. 137 ГПК України).
Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
Суд звертає увагу також на те, що, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
У своїй заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на грошові кошти в сумі 214 465,88грн, які знаходяться на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕСТ БУД СЕРВІС.
При цьому, за змістом абз. 7 ч. 1 ст. 6 Господарського кодексу України одним із загальних принципів господарювання в Україні є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.
Отже, вимоги заявника щодо забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти в сумі 214 465,88грн., які знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕСТ БУД СЕРВІС не можуть бути задоволенні, оскільки вжиття таких заходів забезпечення позову, без належних обґрунтувань їх застосування, є втручанням у діяльність юридичної особи, що не входить до повноважень суду.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Тобто, у даному випадку саме на заявника - Споживче товариство ЖБК Авантаж, як на особу, яка посилається, що невжиття обраних ним заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, і покладається обов`язок доведення своїх посилань у заяві про забезпечення позову.
При вирішенні питання про забезпечення позову предметом доказування є обставини, які свідчать або можуть свідчити про те, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1, ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях.
У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним.
Тобто, у випадку необхідності стягнення з ТОВ ВЕСТ БУД СЕРВІС на користь СП ЖБК Авантаж присуджених судом коштів, виконавець зможе звернути стягнення не лише на кошти боржника, а й стягнути відповідні кошти за рахунок майна боржника, доказів відсутності якого заявником не надано.
Отже на даний час відсутня реальна загроза порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів заявника.
Суд дійшов до висновку, що наявність податкового боргу відповідача, розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕСТ БУД СЕРВІС не свідчать про намір товариства ухилятися від виконання рішення суду, яке буде прийнято за результатами розгляду позовної заяви Споживчого товариства ЖБК Авантаж до Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕСТ БУД СЕРВІС про стягнення 214 465,88грн.
Саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є підставою для задоволення відповідної заяви. Суд констатує, що пояснення та обставини, наведені в обґрунтування поданої заяви, зводяться лише до гіпотетичної можливості настання несприятливих наслідків для заявника, а не доведення наявності таких обставин на момент розгляду заяви.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 ГПК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.
У зв`язку з відмовою у задоволенні заяви сплачена позивачем сума судового збору за її подання відноситься на заявника та йому не відшкодовується.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.136, 137, 140, 232-235, 255 ГПК України, суд, -
У задоволенні заяви Споживчого товариства ЖБК Авантаж, м.Харків, б/н від 24.12.2020 про забезпечення позову у справі №905/2213/20 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 28.12.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (підпункт 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України) шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів в порядку, передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя Ю.В. Макарова