РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020Справа № 910/11324/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І. при секретарі судового засідання Волковій Д. Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гонта-Сервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейрес Логістик"

про стягнення 725 574,00 грн.

за участю представників:

від позивача: Жигадло С. П., Кузнецов Р. В.

від відповідача: Галаган С. О.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Гонта-Сервіс" (далі - ТОВ "Гонта-Сервіс", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейрес Логістик" (далі - ТОВ "Дейрес Логістик", відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 725 574,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору про технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу № 15-03/1 від 15.03.2019 р. в частині повної та своєчасної сплати вартості наданих послуг у період березень-червень 2020 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість. У позові ТОВ "Гонта-Сервіс" просить стягнути з відповідача борг у сумі 725 574,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 р. за вказаним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.08.2020 р. у клопотанні ТОВ "Гонта-Сервіс" про забезпечення позову, поданим разом з позовом, було відмовлено з підстав, наведених у цій ухвалі.

Відповідач, у встановлений законом строк надав суду відзив на позов, у якому проти заявлених вимог заперечив, вказав про їх необґрунтованість та недоведеність належними доказами, зокрема, первинними документами, підписаними обома сторонами, при цьому послуг від позивача на заявлену суму він не отримував. Також зазначив, що починаючи з червня 2019 р., обслуговування автомобілів відповідач здійснював на інших станціях технічного обслуговування, тому акти наданих послуг за вересень-жовтень 2020 р. позивач не міг скласти, проте, такі акти долучені до позову.

До початку розгляду справи по суті позивач заявив клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, в обґрунтування якого зазначив, що під час розгляду даної справи відповідач здійснив часткову сплату боргу, проте, у задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 15.10.2020 р., оскільки зі змісту доданих до клопотання платіжних доручень вбачалось, що вони стосувались обставин оплати наданих послуг, що виникли до відкриття провадження у справі, а тому можуть мати своїм наслідком відмову в частині позовних вимог, а не закриття провадження.

Під час розгляду справи по суті від представника позивача (14.12.2020) надійшло клопотання про витребування доказів по справі, яке суд долучив до справи, але залишив без розгляду на підставі ст. 207 ГПК України як таке, що було подане із порушенням встановленого процесуального строку.

У судовому засіданні під час розгляду спору по суті представники позивача підтримали та обґрунтували позовні вимоги, просили їх задовольнити з урахуванням здійсненої відповідачем часткової сплати заборгованості.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши їх пояснення та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з урахуванням наступного.

Установлено, що 15.03.2019 р. між ТОВ "Гонта-Сервіс" (виконавець) та ТОВ "Дейрес Логістик" (замовник) був укладений договір про технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу № 15-03/1 (далі - договір). Відповідно до умов цього договору виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику послуги з технічного обслуговування та/або ремонту автомобільного транспортного засобу чи його складових частин з використанням матеріалів (запасних частин) виконавця за адресою: вул. Дмитра Янченка, 2, м. Бровари Київської області (п. 1.1). Строки виконання робіт узгоджуються в кожному конкретному випадку, в залежності від стану транспортного засобу і оформлюється заказ-нарядом (п. 1.2 договору).

Замовник бере на себе зобов`язання прийняти і оплатити ці послуги, а також вартість використаних матеріалів (запасних частин) виконавця в розмірі, строки та в порядку, що передбачені умовами цього договору (п. 1.3 договору). Перелік робіт з технічного обслуговування та/або ремонту, а також перелік матеріалів, що використовуються, вказуються в рахунку-фактурі, який є невід`ємною його частиною (п. 1.4 договору).

Вартість послуг погоджується сторонами щодо кожного виду робіт і вказується в рахунку-фактурі, який є невід`ємною частиною договору (п. 2.1 договору). Крім вартості послуг, зазначених у п. 2.1 договору, замовник сплачує виконавцю вартість матеріалів (запасних частин) виконавця, яка вказується в рахунку-фактурі (п. 2.2 договору).

У розділі 4 договору сторони погодили порядок прийняття-передання транспортного засобу. Зокрема, за змістом п. 4.1 договору прийняття транспортного засобу (його складових) на технічне обслуговування та/або ремонт здійснюється в присутності замовника (його представника), про що складається відповідний акт приймання-передачі транспортного засобу (його складових) для надання послуг з технічного обслуговування та ремонту.

Прийняття транспортного засобу (його складових) після надання послуг з технічного обслуговування замовником здійснюється у присутності представника виконавця, про що складається акт приймання-передачі транспортного засобу, його складових (п. 4.4 договору).

Відповідно до п. 4.5 договору після надання послуг з технічного обслуговування та ремонту складається акт приймання-передачі виконаних робіт у двох екземплярах. Протягом 10 робочих днів з дня отримання акта замовник зобов`язаний підписати його або в той же строк надати виконавцю мотивовану відмову у прийнятті робіт (п. 5.6 договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2019 р., з подальшою його пролонгацією (п. 8.1, 8.2, 8.4).

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ТОВ "Гонта-Сервіс" вказує, що на виконання договору № 15-03/1 від 15.03.2019 р. та на підставі виставлених рахунків-фактур № 47 від 26.04.2019 р., № 48 від 26.04.2019 р., № 54 від 13.05.2019 р., № 57 від 17.05.2019 р., № 58 від 20.05.2019 р., № 59 від 20.05.2019 р., № 60 від 22.05.2019 р., № 64 від 29.05.2019 р., № 66 від 03.06.2019 р., № 67 від 03.06.2019 р., № 68 від 03.06.2019 р., № 70 від 26.06.2019 р., позивач надав ТОВ "Дейрес Логістик" послуги з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів на загальну суму 725 574,00 грн., на підтвердження чого послався на акти приймання-передачі наданих послуг - № ГС00000075 від 17.09.2019 р., № ГС00000064 від 04.09.2019 р., № ГС00000065 від 05.09.2019 р., № ГС00000077 від 16.10.2019 р., № ГС00000076 від 18.09.2019 р., № ГС00000071 від 12.09.2019 р., № ГС00000066 від 06.09.2019 р., № ГС00000067 від 09.09.2019 р., № ГС00000068 від 10.09.2019 р., № ГС00000063 від 04.09.2019 р., видаткові накладні - № ГС00000069 від 10.09.2019 р., № ГС00000070 від 11.09.2019 р., податкові накладні - № 78 від 17.09.2019 р., № 67 від 04.09.2019 р., № 68 від 05.09.2019 р., № 79 від 16.10.2019 р., № 80 від 18.09.2019 р., № 74 від 12.09.2019 р., № 69 від 06.09.2019 р., № 70 від 09.09.2019 р., № 71 від 10.09.2019 р., № 72 від 10.09.2019 р., № 73 від 11.09.2019 р., № 66 від 04.09.2019 р. Однак, відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконав, а саме - вартість наданих послуг на вказану суму не сплатив та проти її наявності заперечує, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті та перевіряючи доводи сторін з дослідженням поданих ними доказів, господарський суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За змістом пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 (далі - Положення), первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Підпунктом 2.5 пункту 2 вказаного Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Тобто, письмовими доказами, що фіксують та підтверджують господарську операцію, є первинні бухгалтерські документи, які для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати, як обов`язкові реквізити, так і додаткові реквізити, в залежності від характеру операції, які засвідчуються підписом уповноваженої особи на здійснення відповідної господарських операцій.

Отже, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що акти приймання-надання послуг та видаткові накладні є первинними документами бухгалтерського обліку у разі, якщо вони містять усі необхідні реквізити.

Разом з тим, надані позивачем акти приймання-передачі наданих послуг № ГС00000075 від 17.09.2019 р., № ГС00000064 від 04.09.2019 р., № ГС00000065 від 05.09.2019 р., № ГС00000077 від 16.10.2019 р., № ГС00000076 від 18.09.2019 р., № ГС00000071 від 12.09.2019 р., № ГС00000066 від 06.09.2019 р., № ГС00000067 від 09.09.2019 р., № ГС00000068 від 10.09.2019 р., № ГС00000063 від 04.09.2019 р. та видаткові накладні № ГС00000069 від 10.09.2019 р., № ГС00000070 від 11.09.2019 р. на загальну суму 725 574,00 грн. не відповідають вимогам, що пред`являються законом до первинних документів, оскільки вони були складені ТОВ "Гонта-Сервіс" у односторонньому порядку та відповідачем не погоджені, не підписані, а також не скріплені печаткою підприємства.

При цьому суд враховує, що відповідно до п. 4.5 акт приймання-передачі виконаних робіт складається у двох екземплярах, один з яких виконавець надає замовнику (п. 4.5, 5.5 договору). Протягом 10 робочих днів з дня отримання акта замовник зобов`язаний підписати його або в той же строк надати виконавцю мотивовану відмову у прийнятті (п. 5.6 договору).

Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які докази передачі (надсилання) позивачем вказаних актів приймання-передачі виконаних робіт транспортного засобу для погодження з ТОВ "Дейрес Логістик", а відповідач категорично заперечує отримання таких актів.

Крім того, суд звертає увагу на те, що прийняття транспортного засобу (його складових) на технічне обслуговування та/або ремонт, а також його повернення, здійснюється у присутності замовника або його уповноваженого представника, про що складається відповідний акт приймання-передачі виконаних робіт транспортного засобу. Вказаний акт підписується замовником та особою, відповідальною за прийняття на ремонт, скріплюється печаткою виконавця (п.п. 4.1, 4.2 договору). Після прийняття транспортного засобу і його складових на технічне обслуговування та/або ремонт замовнику видається один екземпляр акта приймання-передачі виконаних робіт (п. 4.3 договору). Строки виконання робіт узгоджуються в кожному конкретному випадку, в залежності від стану транспортного засобу і оформляється заказ-нарядом (п. 1.2 договору).

Зі змісту наданих позивачем актів приймання-надання послуг № ГС00000075 від 17.09.2019 р., № ГС00000064 від 04.09.2019 р., № ГС00000065 від 05.09.2019 р., № ГС00000077 від 16.10.2019 р., № ГС00000076 від 18.09.2019 р., № ГС00000071 від 12.09.2019 р., № ГС00000066 від 06.09.2019 р., № ГС00000067 від 09.09.2019 р., № ГС00000068 від 10.09.2019 р., № ГС00000063 від 04.09.2019 р., вбачається, що на ремонті у позивача перебували транспортні засоби: "Wielton NW33АВ", реєстраційний номер НОМЕР_1 ; "DAF XF 105.460", реєстраційний номер НОМЕР_2 ; "DAF" реєстраційний номер НОМЕР_3 ; "DAF XF 105.460", реєстраційний номер НОМЕР_4 ; "REISCH", реєстраційний номер НОМЕР_5 ; "Mieller MHKS 41-3S", реєстраційний номер НОМЕР_6 ; "DAF XF 95.430", реєстраційний номер НОМЕР_7 ; "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_3 ; "Berger N-31SK, реєстраційний номер НОМЕР_8 .

Однак, матеріали справи не містять доказів передачі відповідачем указаних транспортних засобів для ремонту позивачу та їх повернення, а саме - актів приймання-передачі транспортних засобів для (після) надання послуг з технічного обслуговування або ремонту, підписаних обома сторонами, а також заказів-нарядів про погодження сторонами строків виконання робіт, складених на виконання п. 1.2, 4.1, 4.3 договору. При цьому, як зазначив відповідач, у позивача на обслуговуванні перебував лише автомобіль "DAF", реєстраційний номер НОМЕР_3 , який у актах наданих послуг не значиться.

Крім того, судом встановлено, що з червня 2019 р. обслуговування транспортних засобів ТОВ "Дейрес Логістик" здійснювала інша особа - ТОВ "Тракфорт" відповідно до наданого відповідачем договору на виконання ремонтних робіт № 31/05-19 від 31.05.2019 р., що також підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт за червень 2019 р. та платіжними дорученнями про оплату послуг відповідачем з липня по жовтень 2019 р., наявними в матеріалах справи. У той же час, усі акти щодо наданих послуг за договором № 15-03/1 від 15.03.2019 р. були складені позивачем у вересні 2019 р., тобто на час обслуговування відповідача іншою особою.

Отже, акти приймання-надання послуг № ГС00000075 від 17.09.2019 р., № ГС00000064 від 04.09.2019 р., № ГС00000065 від 05.09.2019 р., № ГС00000077 від 16.10.2019 р., № ГС00000076 від 18.09.2019 р., № ГС00000071 від 12.09.2019 р., № ГС00000066 від 06.09.2019 р., № ГС00000067 від 09.09.2019 р., № ГС00000068 від 10.09.2019 р., № ГС00000063 від 04.09.2019 р., а також видаткові накладні № ГС00000069 від 10.09.2019 р., № ГС00000070 від 11.09.2019 р., якими позивач обґрунтовує наявність заборгованості відповідача, суд не приймає в якості належних, допустимих та вірогідних доказів у розумінні ст. 74, 77, 78 ГПК України, оскільки вони не містять ознак первинних бухгалтерських документів та не свідчать про вчинення господарських операцій з надання відповідачу послуг на суму 725 574,00 грн.

Щодо наданих позивачем податкових накладних № 78 від 17.09.2019 р., № 67 від 04.09.2019 р., № 68 від 05.09.2019 р., № 79 від 16.10.2019 р., № 80 від 18.09.2019 р., № 74 від 12.09.2019 р., № 69 від 06.09.2019 р., № 70 від 09.09.2019 р., № 71 від 10.09.2019 р., № 72 від 10.09.2019 р., № 73 від 11.09.2019 р., № 66 від 04.09.2019 р., у яких ТОВ "Гонта-Сервіс" відобразило спірні господарські операції, то суд зазначає, що такі податкові накладні можуть оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте, не можуть бути єдиними доказами, на підставі яких суд встановлює факт надання послуг замовнику та їх прийняття. Оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі суд повинен враховувати положення Податкового кодексу України та фактичні дії як виконавця, так і замовника, щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку надання послуг. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01.06.2020 р. у справі № 906/355/19.

Так, у силу положень податкового законодавства, підставою для формування фінансової та податкової звітності підприємства є саме первинні документи (зокрема, акти наданих послуг, видаткові накладні), а не навпаки. Тому за відсутності первинних документів щодо вчинення господарських операцій, що було встановлено під час вирішення даного спору, податкові накладні № 78 від 17.09.2019 р., № 67 від 04.09.2019 р., № 68 від 05.09.2019 р., № 79 від 16.10.2019 р., № 80 від 18.09.2019 р., № 74 від 12.09.2019 р., № 69 від 06.09.2019 р., № 70 від 09.09.2019 р., № 71 від 10.09.2019 р., № 72 від 10.09.2019 р., № 73 від 11.09.2019 р., № 66 від 04.09.2019 р. на суму 725 574,00 грн. не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів на підтвердження факту надання позивачем послуг з обслуговування транспортних засобів відповідача та свідчити про отримання цих послуг ТОВ "Дейрес Логістик".

Крім того, суд дослідив надані позивачем під час розгляду справи платіжні доручення № 3958 від 04.08.2020 р., № 4001 від 07.08.2020 р., № 4014 від 12.08.2020 р., № 4037 від 17.08.2020 р., № 4085 від 25.08.2020 р., № 4110 від 28.08.2020 р. (на підтвердження обставин часткової сплати заборгованості) на загальну суму 14 074,00 грн. та встановив, що у призначенні платежу вказаних доручень міститься лише посилання на договір № 15-03/1 від 15.03.2019 р., без зазначення актів виконаних робіт, рахунків-фактур чи хоча б періоду, за який здійснювалась оплата, тому такі платіжні доручення не свідчать про погашення відповідачем саме заявленої заборгованості.

Посилання позивача на листи № 14/07-1 від 14.07.2020 р., № 10/11-1 від 10.11.2020 р., в яких він повідомляв відповідача про зарахування коштів на вказану суму в якості часткової оплати за актами № ГС00000071 від 12.09.2019 р. (рахунок № 57 від 17.05.2019 р.), № ГС00000077 від 16.10.2019 р. (рахунок № 58 від 20.05.2019 р.), що розглядаються в межах даної справи, суд не приймає, оскільки вказані листи не впливають на правильне вирішення спору з огляду на зроблені вище судом висновки про недоведеність позивачем обставин надання послуг на заявлену суму. До того ж встановлено, що лист № 10/11-1 від 10.11.2020 р. про зарахування коштів був складений позивачем вже під час розгляду даної справи, а лист № 14/07-1 від 14.07.2020 р. із доказами його направлення ТОВ "Дейрес Логістик" на дослідження суду зовсім не наданий, що підтверджується наявним у справі описом направлених суду документів.

Стосовно долученого позивачем до матеріалів справи акту звірки взаєморозрахунків між ТОВ "Гонта-Сервіс" та ТОВ "Дейрес Логістик" у період з 01.01.2019 р. по 10.11.2020 р. суд зазначає, що вказаний акт звірки був підписаний лише з боку ТОВ "Гонта-Сервіс", а відповідачем він не підписаний. Крім того, суд повторно звертає увагу на те, що відповідно до приписів чинного законодавства України наявність чи відсутність будь-яких зобов`язань сторін підтверджується первинними документами (договором, рахунками, накладною, платіжними дорученнями, тощо). Первинні документи повинні містити дату здійснення господарської операції, суму платежу, зміст та обсяг господарської операції, інші реквізити. Саме такі первинні документи, а не складені на їх підставі акти звірки взаємних розрахунків, виступають належними доказами на підтвердження проведення тієї чи іншої господарської операції, здійснення тих чи інших дій, виконання прав та обов`язків сторонами (позиція Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 р. по справі № 905/1141/16). За таких обставин наведений акт звірки також є неналежним доказом у даній справі.

Відповідно до ст. 73, 74, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Указані норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України, згідно з якою судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем не надані належні, допустимі та вірогідні докази того факту, що ним надавались відповідачу послуги на виконання договору № 15-03/1 від 15.03.2019 р. на суму 725 574,00 грн., а тому підстав для стягнення вказаних коштів з ТОВ "Дейрес Логістик" немає.

За таких обставин позовні вимоги ТОВ "Гонта-Сервіс" задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі відмови у задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Гонта-Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейрес Логістик" про стягнення заборгованості у сумі 725 574,00 грн.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошені його вступна та резолютивна частини в судовому засіданні у присутності представників сторін 14 грудня 2020 року.

Повний текст рішення складений 24 грудня 2020 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.