ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"28" грудня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2650/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Кожухарь Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позовні вимоги Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітіес-Груп» (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, буд. 115, )

про стягнення 566430,93 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Пельо Н.Р., адвокат, довіреність №18-26 від 01.06.2020

від відповідача: Кокарєв А.П., адвокат, діє на підставі ордеру

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітіес-Груп» про стягнення 566430,93 грн. штрафних санкцій.

Позовні вимоги АТ «Запорізький завод феросплавів» обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору поставки №417 від 29.05.2018 в частині строків виконання зобов`язань з поставки товару.

Ухвалою суду від 15.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи №916/2650/20 у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 06.10.2020 о 12:30.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Бездолі Ю.С. на лікарняному з 05.10.2020, підготовче засідання 06.10.2020 о 12:30 не відбулось. Після виходу судді Бездолі Ю.С. з лікарняного, ухвалою суду від 26.10.2020 підготовче засідання призначено на 03.11.2020 о 16:00.

08.10.2020 за вх.№26866/20 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданому відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову та стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 64500 грн. У поданому відзиві відповідач посилається на наступне:

- як зазначає відповідач, жодних документів, зокрема письмових заявок на поставку товару, з конкретними даними: графік поставки, обсяг, термін поставки в межах строку, визначеного додатковими угодами, Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» не направляло;

- відповідач зазначає, що він самостійно ініціював повідомлення позивача про поставку товару, яким вказав на те, що товар готовий до відвантаження і буде поставлений на Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів», але жодної відповіді на вказане повідомлення АТ «Запорізький завод феросплавів» не надало. Оскільки, протягом тривалого часу постачальник очікував заявки (письмового повідомлення) від покупця - АТ «Запорізький завод феросплавів», то враховуючи мету укладання договору, з міркувань досягнення своєї комерційної вигоди, на власний ризик, ТОВ «Бітіес-Груп» вирішило здійснити поставку товару. Постачальником ТОВ «Бітіес-Груп» 23.06.2020 було поставлено товар покупцю - АТ «Запорізький завод феросплавів»;

- на думку відповідача відсутня вина відповідача, оскільки строки поставки не порушені та має місце прострочення кредитора AT «Запорізький завод феросплавів», яке полягає у невиконанні умов договору в частині направлення письмової заявки на поставку товару;

- відповідач зазначає, що умови договору №417 дають підстави стверджувати, що обсяги і строки поставок узгоджуються сторонами окремо, шляхом виставлення покупцем відповідних заявок та доведення до відома постачальника умов щодо обсягів і терміну поставки товару. Отже, на думку відповідача, позивачем не доведено виникнення у ТОВ «Бітіес-Груп» зобов`язання щодо поставки товару згідно з договором №417.

02.11.2020 за вх.№29148/20 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданій відповіді на відзив позивач зазначає наступне:

- всупереч умовам додаткової угоди №2 постачальник поставив товар лише 24.06.2020 з порушенням строку поставки у 247 календарних днів (кінцева дата поставки - 22.10.2019);

- умовами п.3.3 договору не передбачено обов`язковість направлення покупцем письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки); умовами договору передбачено такий обов`язок у разі необхідності; умовами додаткової угоди №2 сторони договору не передбачили необхідність направлення заявки покупцем, умовами додаткової угоди №2 визначено термін поставки, відрахування якого починається з певної події, а саме підписання додаткової угоди №2;

- вимоги щодо змісту заявки, викладені у пункті 3.3 договору, передбачені для поставки товару за такими договірними документами як, додаток (специфікація) і то лише у разі її необхідності;

- відповідно до вимог п.3.3 договору заявка направляється лише в межах терміну поставки, якщо ж заявка не була направлена покупцем у відповідний термін це є лише підтвердженням факту втрати господарського інтересу покупцем від господарської операції;

- сторонами договору не було затверджено зразок належним чином оформленої заявки, а отже її необхідність;

- обов`язковість дотримання п.3.3 договору передбачено лише для таких договірних документів до договору, як додаток (специфікація), спірна ж поставка здійснювалась за умовами, викладеними у додатковій угоді №2;

- позивач вказує, що оскільки остачальник не є виробником товару, а виробник товару - Victory Machinery (Китай) - нерезидент України, 05.07.2019 позивач направив на електронну адресу відповідача (), яка зазначена у розділі 15 договору, лист-заявку за вих.№21-4987/1 від 05.07.2019, відповідно до якої AT «Запорізький завод феросплавів» просило ТОВ «Бітіес-Груп» розмістити заявку у виробника на виробництво насосу аксиально-поршневого A4VS0500DRG/30R-PPH25N00-SO580 у кількості 1 шт.

У підготовчому засіданні 03.11.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 10.11.2020 о 10:00.

09.11.2020 за вх.№29977/20 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданих запереченнях відповідач посилається, зокрема, на наступне:

- відповідач зазначає, що ані договором, ані законом не встановлено умови, за яких необхідність у письмовій заявці на поставку товару відсутня, хоча така заявка передбачена договором та є невід`ємною умовою поставки;

- на думку відповідача, позивачем не доведено у розумінні ст. 74 ГПК України факт виникнення у відповідача зобов`язання щодо поставки товару;

- як зазначає відповідач, в силу того, що файл, наданий позивачем, було сформовано ще до того, як сторони дійшли згоди щодо конкретного товару, та враховуючи, що у файлі відсутні обов`язкові положення, встановлені договором (а саме: графік поставки, який містить обсяги та терміни поставки товару в межах періоду поставки), а також в силу того, що файл було підписано невідомою та не уповноваженою особою, позивач дійшов помилкового висновку про те, що ним було надано письмове підтвердження (заявку) на виконання вимог договору;

- на думку відповідача, позивач усіма шляхами намагається недобросовісно уникнути свого обов`язку оплатити товар та фактично свідчить про намагання позивача отримати товар безкоштовно, оскільки АТ «Запорізький завод феросплавів» ухилився від виставлення заявки на поставку товару, подав позов про стягнення штрафних санкцій навіть без жодної спроби вирішити це питання у досудовому порядку, а, отже, має намір ухилитись від оплати товару шляхом нарахування ТОВ «Бітіес-Груп» безпідставних штрафних санкцій.

У підготовчому засіданні 10.11.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст.ст. 177, 185 ГПК України про продовження строку підготовчого провадження та закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.11.2020 об 11:30.

11.11.2020 за вх.№30266/20 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи (дані заперечення містять аналогічні доводи, які містяться в запереченнях за вх.№29977/20 від 09.11.2020). У поданих запереченнях відповідачем також зазначено, що відповідач заперечує проти усіх тверджень, які вказані позивачем у відповіді на відзив, оскільки вони зводяться лише до самостійного тлумачення ним норм договору, без посилання на будь-які норми права, суть господарських відносин, поведінку сторін.

20.11.2020 за вх.№31082/20 до суду від позивача надійшли письмові пояснення на заперечення на відповідь на відзив, в яких позивач зазначає наступне:

- позивач вважає, що сторони обумовили момент виникнення зобов`язання постачальника поставити товар із моменту укладання додаткової угоди №2 від 02.07.2019, тобто обов`язку відповідача поставити товар впродовж 112 календарних днів передує саме дата підписання додаткової угоди №2, з дати якої й обчислюється відповідний строк;

- підписавши договір поставки №417 від 29.05.2018 без протоколу розбіжностей до нього, відповідач погодився зі усіма умови та вимогами договору, які визначені в ньому та зобов`язувався їх виконувати у передбачені строки, а у разі порушення умов договору нести відповідальність, зокрема, і у разі порушення строку поставки товару у розмірі, передбаченому п.10.3 договору;

- відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а саме відповідно до вимог додаткової угоди №2 постачальник був зобов`язаний виконати своє зобов`язання з поставки товару у строк (термін) по 22.10.2019;

- позивач вважає, що відповідач пов`язував виникнення свого зобов`язання з поставки товару з направленням покупцем письмової заявки, не отримавши її по закінченню строку виконання свого зобов`язання (22.10.2019), і в межах періоду поставки (з 03.07.2019 по 22.10.2019 року) не звернувся з жодним листом/запитом до АТ «Запорізький завод феросплавів» з вимогою про направлення на його адресу такої заявки.

24.11.2020 за вх.№31462/20 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких відповідач посилається, зокрема, на наступне:

- відповідач зазначає, що додаткова угода до договору не може замінити собою договір, виключити його пункти, а також не може замінити заявку на поставку товару, оскільки таке суперечитиме умовам п.п. 3.2 та 3.3 договору, відповідно до яких поставка відбувається тільки після отримання письмової заявки покупця, що містить відомість про конкретний день поставки товару, та в результаті є підтвердженням готовності до прийому товару і виражає волю покупця на отримання товару;

- відповідач вказує, що п.3.3 договору встановлено, що у такому документі обов`язково мають бути вказані графік поставки, обсяги та терміни поставки товару в межах періоду поставки, тобто, сторони визначили для себе принципово важливі моменти, а саме, що необхідно вказувати у заявці;

- на думку відповідача, всі твердження позивача та відповідача зводяться до того, що сторони по-різному розуміють умови договору поставки щодо необхідності направлення заявки та визначення її як необхідної умови виконання договору. Виходячи із усіх документів, які були подані сторонами до суду, відповідач зазначає, що позивач категорично заперечує свій обов`язок направити заявку, спираючись на умови договору, в свою чергу відповідач категорично вважає направлення заявки прямим обов`язком позивача для належного виконання відповідачем поставки товару, при цьому також спираючись на умови договору. Відповідач вважає, що позивач повинен нести відповідальність та ризик, що пов`язаний із неясністю умов договору.

24.11.2020 за вх.№31463/20 до суду від позивача надійшли додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

24.11.2020 за вх.№31469/20 до суду від відповідача надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні 24.11.2020 судом у протокольній формі оголошено перерву до 16.12.2020 об 11:00.

14.12.2020 за вх.№33336/20 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) на 95% від вартості поставленого товару, а саме до 27903,02 грн. В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на наступне:

- у позивача відсутні будь-які збитки, що могли б бути пов`язані із обставинами, які позивач викладає у позовній заяві. На думку відповідача позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення штрафних санкцій з ТОВ «Бітіес-Груп» у неспівмірному та необґрунтованому розмірі, проте жодним чином не вказано на понесені збитки, не надано жодних розрахунків таких збитків, не долучено до матеріалів справи належних доказів. Вказане на думку відповідача свідчить про те, що позивач необґрунтовано заявляє про стягнення штрафні санкції у розмірі 566430,93 грн.;

- на думку відповідача, наявне значне перевищення розміру заявлених штрафних санкцій над ціною договору та його прибутковістю для відповідача. Ціна договору, укладеного між позивачем та відповідачем, становить 558060,56 грн, не враховуючи курсову різницю. Прибутковість за вказаним договором, за умови належного виконання позивачем свого основного зобов`язання становитиме значно меншу суму, ніж розмір заявлених штрафних санкцій (враховуючи і витрати, що пов`язані із наявністю цього судового спору та потенційного судового спору про стягнення заборгованості з АТ «Запорізький завод феросплавів» зі сплати вартості поставленого товару). Саме тому, за посиланнями відповідача, штрафні санкції є надмірно великими, оскільки становлять більше 100% вартості поставленого товару;

- на думку відповідача, існують передумови та причини виникнення спору між сторонами щодо стягнення штрафних санкцій, прострочення позивача (кредитора) та відсутня вина відповідача. Причини, у зв`язку з якими сторони не змогли досягти порозуміння в частині належності виконання зобов`язання з боку відповідача полягають у тому, що позивач здійснив прострочення свого зобов`язання в частині направлення заявки. На думку відповідача, позивач повинен нести відповідальність та ризик, що пов`язаний із неясністю умов договору. Отже, умови договору №417 від 29.05.2018 про направлення заявки на поставку «у разі необхідності» повинні тлумачитися проти АТ «Запорізький завод феросплавів» на користь постачальника - ТОВ «Бітіес-Груп». Відповідач стверджує, що позивач повинен був направити заявку відповідачу для належного виконання ТОВ «Бітіес-Груп» свого зобов`язання за договором з поставки товару, вказана бездіяльність є простроченням кредитора відповідно до чинного законодавства та тягне за собою відповідні наслідки;

- відповідачем вказано, що станом на день звернення позивача до суду з позовом зобов`язання відповідача з поставки товару були виконані в повному обсязі, що підтверджується первинними документами, що додані сторонами до матеріалів справи та не заперечується позивачем. Відповідач зазначає, що будь-яких належним чином оформлених претензій та зауважень до поставки товару позивач не надав (крім позову про стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання);

- відповідач посилається на складний майновий стан та значну кількість зобов`язань перед третіми особами, а саме: станом на грудень 2020 року кредиторська заборгованість відповідача перед третіми особами становить: 89274,18 євро (приблизно 3034840,04 грн.) - заборгованість за ЗЕД-контрактами; 752296,05 грн. - заборгованість за договорами лізингу; 56457,98 грн. - заборгованість за договорами оренди. Вказане підтверджується бухгалтерською довідкою, виданою головним бухгалтером ТОВ «Бітіес-Груп» 14.12.2020. Відповідач посилається на те, що він не отримав прибутку від договору з AT «Запорізький завод феросплавів». За посиланнями відповідача штрафні санкції справлять негативний вплив на його господарську діяльність;

- відповідач вказує, що позивач не звертався до відповідача з претензіями щодо стягнення неустойки, вирішення спору у досудовому порядку. За посиланнями відповідача позивач в порушення умов договору не здійснив оплату поставленого товару. Зокрема, позивач проігнорував обов`язок здійснити оплату товару через 15 (п`ятнадцять) календарних днів за фактом поставки товару, що визначений п.1 «Умови оплати» додаткової угоди №2 від 02.07.2019 до договору поставки №417 від 29.05.2018 та ігнорує всі подальші вимоги відповідача щодо необхідності оплатити поставлений товар, включаючи дві претензії, направлені відповідачем позивачу щодо оплати товару. Станом на 14.12.2020 кількість днів прострочення оплати поставленого товару з боку AT «Запорізький завод феросплавів» становить 173 дні;

- на думку відповідача стягнення штрафних санкцій з відповідача у розмірі, що перевищує ціну договору, є неспівмірним. Відповідач вважає таку поведінку позивача бажанням отримати додатковий прибуток або ж отримати товар безкоштовно за рахунок ТОВ «Бітіес-Груп».

15.12.2020 за вх.№33526/20 до суду від відповідача надійшло клопотання та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

16.12.2020 за вх.№33592/20 до суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач посилається на наступне:

- покупець і постачальник, вживаючи в тексті пункту 3.3 розділу 3 «Умови поставки товар» договору поставки слово «специфікація» (слово, що уточнює) у дужках після слова «додаток» (слово, яке уточняється) у сполученні слів «додаток (специфікація)», застосування цієї умови договору передбачили виключно для поставки товару за специфікацією;

- пункт 3.3 розділу 3 «Умови поставки товару» договору поставки на виконання додаткової угоди №2 не може бути розповсюджений;

- правових підстав для застосування сontra proferentem немає.

У судовому засіданні 16.12.2020 судом у протокольній формі оголошено перерву до 23.12.2020 о 10:00.

22.12.2020 за вх.№34321/20 до суду від відповідача надійшли додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 23.12.2020 судом оголошено перерву до 23.12.2020 о 14:00 у зв`язку з технічними збоями, про що складено акт Господарського суду Одеської області. У судовому засіданні 23.12.2020 судом у протокольній формі оголошено перерву до 28.12.2020 о 12:30.

28.12.2020 за вх.№34771/20 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про зменшення штрафних санкцій, в якому позивач посилається на наступне:

- позивач вказує, що відповідно до укладеного між сторонами договору поставки №417 від 29.05.2018 сторони передбачили відповідальність постачальника у разі порушення зобов`язання з поставки товару у передбачені строки, а саме у пункті 10.3 договору;

- позивачем при зверненні з позовом вже було зменшено розмір штрафних санкцій, фактичний розмір штрафних санкцій становить 745010,85 грн;

- позивач зазначає, що відповідач не надав жодного достовірного, достатнього та належного доказу на підтвердження винятковості випадку, ступеня виконання зобов`язання, сумлінності виконання, не надав належні допустимі та достовірні докази на підтвердження свого майнового стану;

- надана відповідачем бухгалтерська довідка від 14.12.2020 на думку позивача не може слугувати належним, достовірним та допустимим доказом, для того щоб оцінити фінансовий (майновий) стан відповідача відповідно до судової практики представник мав би надати фінансовий звіт, зареєстрований Державною податковою службою України та надати докази на підтвердження викладеного у бухгалтерській довідці.

Справа №916/2650/20 розглядалась судом в період оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, під час якого законодавцем змінювався порядок обчислення процесуальних строків при розгляді господарської справи.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином, та про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

Керуючись головною метою внесених законодавцем змін до господарського процесуального законодавства у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином, господарський суд при розгляді даної справи та інших справ, які перебували та перебувають в провадженні суду в період дії загальнодержавного карантину - керується головними завданнями господарського судочинства та водночас важливістю не формального дотримання процесуальних строків розгляду справи, обчислення яких в період карантину законодавцем змінювалось із визначенням критеріїв оцінки - забезпечення учасникам справ можливості отримати повний та справедливий розгляд господарських справ по суті виниклих між сторонами спірних правовідносин. Господарський суд зі свого боку забезпечив учасникам справи можливість вчинити процесуальні дії повної мірою задля забезпечення гарантованого Конституцією України та Європейською конвенцією права на справедливий суд, а також забезпечення учасникам справ процесуальних гарантій на отримання справедливого, незалежного та неупередженого судочинства.

У судовому засіданні 28.12.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 28.12.2020 просив суд відмовити у задоволенні позову, а у разі прийняття судом рішення про задоволення позову - зменшити розмір штрафних санкцій на 95% до 27903,02 грн.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

29.05.2018 між Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» (покупець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бітіес-Груп» (постачальник, відповідач у справі) укладено договір поставки №417, відповідно до якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених договором, поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію (товар), в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Згідно з п.2.1 договору детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару містяться в додатках (специфікаціях) та додаткових угодах до нього.

У відповідності до п.2.2 договору у додатку (специфікації) та додаткових угодах до договору зазначаються такі відомості про товар: а) повне найменування товару; б) виробник, країна походження товару; в) одиниця виміру товару; г) кількість кожного найменування (сорту, виду) товару; д) загальна кількість товару; е) якісні характеристики товару (посилання ГОСТ, ТУ, ДСТУ, тощо); є) технічні характеристики товару (посилання ГОСТ, ТУ, ДСТУ, тощо); ж) ціна кожного найменування (сорту, виду) товару; з) загальна вартість товару; и) комплектність, фасування товару (при необхідності); і) позначення змісту і способу нанесення маркування на товар; ї) порядок оплати та форма розрахунку; й) умови поставки товару; к) код УКТЗЕД товару. За згодою сторін в додатку (специфікації) до договору можуть бути вказані також інші відомості про Товар.

За п.3.1 договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар на умовах та у спосіб, визначеними у додатку (специфікації) до цього договору. Умови поставки визначаються згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС 2010) (Правила Інкотермс).

Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 договору постачальник зобов`язується поставити товар покупцеві у строки, визначені п.3.3 цього договору. Поставка товару здійснюється постачальником згідно п.3.1 даного договору після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) покупця (у разі необхідності). У письмовому підтвердженні (заявці) покупець вказує графік поставки, який містить обсяги та терміни поставки товару в межах періоду поставки, який сторони вказують у додатку (специфікації) до цього договору. Дострокова поставка товару постачальником допускається тільки за письмовою згодою покупця.

Згідно з п.4.1 договору постачальник зобов`язаний, зокрема, своєчасно поставити товар відповідної якості.

У відповідності до п.5.1 договору ціна кожного найменування товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару на узгоджений обсяг та період поставки вказується в додатку (специфікацій) та додаткових угодах до цього договору.

За п.6.8 договору у разі поставки товару з порушенням термінів, визначених відповідно до п.3.2 даного договору, покупець має право відмовитися від товару, при цьому постачальник зобов`язаний своїми силами і за свій рахунок забрати неприйнятий покупцем товар протягом 3 (трьох) днів з моменту його повідомлення покупцем про відмову прийняти товар. Якщо постачальник в цей строк не розпорядиться товаром, покупець має право на свій розсуд або зберігати неприйнятий товар до передачі його постачальнику, або реалізувати неприйнятий товар третім особам. Витрати покупця, пов`язані зі зберіганням товару, його реалізацією або передачею і доставкою постачальнику підлягають відшкодуванню постачальником.

Відповідно до п.10.1 договору особливою підставою укладання даного договору є усвідомлена переконаність сторін у сумлінному виконанні обох сторін прийнятих на себе зобов`язань за даним договором, сформована на високій оцінці ділової репутації обох сторін, особистих і професійних якостях його посадових осіб та осіб, що діють від його імені і в його інтересах.

За п.10.3 договору у разі порушення строків поставки товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 0,5% від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожний день прострочення; у разі продовження такого прострочення більше 10 календарних днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 10% від суми недопоставленого товару.

Згідно з п.12.1 договору строк дії договору - 31.12.2019, але не раніше повного виконання зобов`язань обома сторонами.

02.07.2019 сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору поставки №417 від 29.05.2018, відповідно до якої постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар у строки та за номенклатурою згідно переліку: Насос A4ASО500DRG/30R-PPH25N00-SO580, код УКТЗЕД - ; кількість - 1 шт., на загальну суму 558060,56 грн. з ПДВ. Загальна сума договору поставки №417 від 29.05.2018 змінюється на суму вищевказаного переліку і становить 867915 грн. з ПДВ. Кінцева редакція кодів УКТ ЗЕД визначається в податковій накладній. Термін поставки: протягом 112 календарних днів с дати укладання даної додаткової угоди. Умови поставки: DDP м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, склад покупця (Інкотермс 2010). Виробник товару: Victory Machinery (Китай). Постачальник гарантує надання покупцю завірені копії митної декларації ІЬ-40 АА або ІМ-40 ДР або ІМ-40 ДТ або ІМ-40 ДЕ, оформленої постачальником на товар, що постачається, в день поставки товару.

На виконання умов договору поставки №417 від 29.05.2018 відповідачем поставлено позивачу товар, що підтверджується видатковою накладною №321 від 23.06.2020 на суму 558060,56 грн., товаро-транспортною накладною №Р321 від 23.06.2020. Поставлений відповідачем товар на час розгляду справи позивачем не оплачено.

Порушення відповідачем строку поставки товару стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом про стягнення штрафних санкцій.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору поставки та №417 від 29.05.2018 та додаткової угоди №2 до нього, господарський суд дійшов висновку, що підписавши додаткову угоду №2, відповідач взяв на себе зобов`язання поставити обумовлений додатковою угодою №2 товар в строк, визначений додатковою угодою №2 до договору поставки №417 від 29.05.2018.

При цьому господарським судом не приймаються до уваги доводи відповідача, що строк виконання ним зобов`язань з поставки товару не настав у зв`язку з невиставленням позивачем відповідної заявки, оскільки факт відсутності окремої заявки не нівелює ці зобов`язання, які відповідач добровільно взяв на себе внаслідок підписання додаткової угоди №2 до договору поставки №417 від 29.05.2018, на викладених в ній умовах.

Таким чином, проаналізувавши умови взятих на себе сторонами даної справи зобов`язань, господарський суд дійшов висновку про наявність факту прострочення відповідачем строку поставки товару за договором поставки №417 від 29.05.2018 з урахуванням додаткової угоди №2 до нього, що є підставою для застосування до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітіес-Груп» передбаченої п.10.3 договору №417 від 29.05.2018 відповідальності у вигляді нарахування штрафних санкцій.

Натомість, проаналізувавши матеріали справи, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітіес-Груп» про зменшення штрафних санкцій на 95% від вартості поставленого товару, а саме до 27903,02 грн., господарський суд зазначає наступне.

За приписами ч.1 ст. 230 ГК України, п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідач на підставі ст. 233 ГК України звернувся до місцевого господарського суду з клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених позивачем до стягнення, а саме: просить зменшити розмір заявленого до стягнення штрафу до 27903,02 грн. В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на відсутність збитків у позивача, наявність значного перевищення розміру заявлених штрафних санкцій над ціною договору та його прибутковістю для відповідача, наявність прострочення кредитора, ступінь виконання основного зобов`язання зі сторони відповідача, важкий майновий стан відповідача, неналежна та недобросовісна поведінка позивача, спотворення з боку позивача правової природи пені для отримання невиправданих додаткових прибутків, невиконання з боку позивача свого основного зобов`язання за договором, загальні засади цивільного законодавства, встановлені ст. 3 ЦК України, а саме, справедливість, добросовісність та розумність

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч.3 ст. 551 ЦК України.

Аналіз приписів ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №904/4685/18, від 21.11.2019 у справі №916/553/19, від 22.11.2019 у справі №922/937/19).

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши обставини справи та заслухавши пояснення представників сторін, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів спричинення позивачу збитків у зв`язку з простроченням поставки товару, прийнявши до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, ступінь виконання позивачем зобов`язання з оплати товару, перевищення розміру заявленого штрафу над ціною договору, принципи господарської діяльності та майновий стан відповідача, доведений з його боку бухгалтерською довідкою, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованих відповідачу штрафних санкцій до 25% від суми заявлених, що склало 141607,73 грн.

При цьому господарський суд зазначає, що зменшення розміру штрафу до 141607,73 грн. відповідає принципу пропорційності у господарському судочинстві і не суперечить нормам чинного законодавства України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 04.11.2015 у справі №6-1120цс15 та Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 12.12.2018 у справі №703/1181/16-ц та від 20.03.2019 у справі №761/26293/16-ц.

Водночас слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні обставини справи та позиції сторін, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій та часткове задоволення позову на суму 141607,73 штрафу, в решті позовних вимог судом відмовляється.

Іншого сторонами не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладені висновки суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітіес-Груп» (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, буд. 115, ) на користь Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ) 141607 /сто сорок одну тисячу шістсот сім/ 73 коп. штрафних санкцій та 8496 /вісім тисяч чотириста дев`яносто шість/ грн. 46 коп. судового збору.

3.В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 30 грудня 2020 р.

Суддя Ю.С. Бездоля