РІШЕННЯ

23 грудня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/614/20
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.

при секретарі судового засідання Качунь І.Є.

розглянув справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Дорожівського Михайла Юрійовича, АДРЕСА_1

до відповідача Комунального некомерційного підприємства "Скалатська комунальна районна лікарня " Скалатської міської ради, вул. Л. Курбаса, 36, м. Скалат, Підволочиський район, Тернопільська область, 47851

про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 111 500 грн.

за участі представників сторін:

позивача - Дорожівський М.Ю.

відповідача - Максимович Б.І.

Суть справи:

До Господарського суду Тернопільської області звернувся приватний підприємець Дорожівський Михайло Юрійович з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Скалатська комунальна районна лікарня" Скалатської міської ради про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 111 500 грн.

Ухвалою від 22.09.2020 судом відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

В подальшому ухвалою суду від 13.11.2020 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №921/614/20 за правилами загального позовного провадження, враховуючи необхідність встановлення обставин поставки товару та його отримання відповідачем.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що його контрагент не виконав належним чином умов договору №105 від 25.06.2019, прострочив термін оплати поставленого йому товару, зважаючи на що у відповідача виникла заборгованість, сума якої заявлена до стягнення у судовому порядку.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов. В той же час, представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору.

Розгляд даного спору здійснювався із технічною фіксацією судового процесу в порядку ст. 222 ГПК України.

Ухвалою суду від 09.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення та заперечення учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Із даною правовою нормою кореспондуються і положення статті 174 ГК України, за якою господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Як слідує із матеріалів справи, 25 червня 2019 року між Скалатською комунальною районною лікарнею, правонаступником якої, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є Комунальне некомерційне підприємство "Скалатська комунальна районна лікарня" Скалатської міської ради, (далі - Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Дорожівським М.Ю. (далі - Учасник) було укладено договір №105 на закупівлю товару, згідно з п.1.1 якого Учасник зобов`язався поставити Замовнику товар: двері та віконниці ренгенозахисні (ДК 021:2015-44420000-0-Будівельні товари), а Замовник зобов`язався прийняти і оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.

За змістом пункту 1.2. договору, найменування, номенклатура, кількість, ціна, загальна вартість товару зазначається у Специфікації (Додаток №1) до даного договору, яка є його невід`ємною частиною. Згідно із п.2.4. укладеного правочину, сума цього договору становить 111 500 грн.

Розрахунки за товар здійснюються у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Учасника протягом 30 банківських днів з моменту поставки товару (або окремої партії). Датою оплати товару вважається дата здійснення оплати Замовником. Розрахунки за наданий товар здійснюються за фактично поставлений товар згідно наданого оригінала рахунку та накладної на поставку товару (п.п.4.1., 4.3., 4.4. договору).

У розділі 4 договору сторони визначили, що доставка товару, навантажувально-розвантажувальні роботи здійснюються Учасником за свій рахунок у строк до 10-ти календарних днів з моменту отримання заявки від Замовника. Товар поставляється Замовнику за адресою: 47851, Тернопільська область, Підволочиський район, м. Скалат, вул. Курбаса, буд. 36.

За умовами укладеного правочину Замовник зобов`язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари (п.6.1.1.).

Згідно із п.10.1 договір набуває чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Сторонами також було підписано Додаток №1 до договору - Специфікація, згідно якого загальна вартість поставленого товару становить 111 500 грн.

На виконання своїх договірних зобов`язань підприємець поставив товар Замовнику на загальну суму 111 500 грн, що підтверджується видатковою накладною №29 від 25.07.2019 на суму 111 500 грн та рахунком на оплату №М000000065 від 25.07.2019.

Вказаний первинний документ підписаний лише зі сторони постачальника, але містить відтиск печатки обох сторін договору поставки.

Таким чином, позивач вказує, що він в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, однак відповідач, незважаючи на той факт, що сторони чітко погодили строки оплати за поставлений товар, заборгованість за отриманий товар на даний час не сплатив, що слугувало підставою для звернення ФОП Дорожівського М.Ю. до суду з відповідним позовом.

Оцінивши зібрані у справі докази суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, з наступних міркувань.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 ЦК України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Досліджені в ході розгляду справи письмові докази дають суду підстави для висновку про те, що між учасниками цього спору виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 54 Цивільного кодексу України (поставка, купівля-продаж).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст.265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 ГК України обумовлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір на закупівлю товару №105 від 25.06.2019 та Додаток №1 до нього . На виконання умов цього правочину , приватний підприємець поставив медичному закладу відповідний товар за видатковою накладною №29 від 25.07.2019 на суму 111 500 грн. Разом з тим, вище вказана видаткова накладна не містить підпису представника отримувача товару, тобто відповідача, а лише відтиск печатки юридичної особи.

Таким чином, для правильного вирішення спору у цій справі, підлягають встановленню обставини щодо фактичної поставки матеріальних цінностей за спірною видатковою накладною.

В ході їх дослідження судом встановлено, що видаткова накладна, на підставі якої ґрунтується позовна вимога, не містить підпису відповідальної особи покупця, яка брала участь в господарських операціях, тобто не відповідає вимогам первинних документів, визначених у статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні".

Згідно ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону, первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити, до яких віднесено, зокрема, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зазначений перелік обов`язкових реквізитів первинних документів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Отже, за загальним правилом, фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та відображають реальні господарські операції.

Матеріалами справи підтверджується, що договір №105 від 25.06.2019, Додаток №1 до нього, видаткова накладна №29 від 25.07.2019, скріплені відтиском печатки відповідача, що в розумінні ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є іншими даними, що дають змогу ідентифікувати відповідача, як юридичну особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, слід зазначити, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки. Фактів протиправності використання своєї печатки відповідачем не доведено. Доказів втрати печатки, викрадення або вибуття в інший спосіб з його володіння не надано. Службове розслідування з приводу використання печатки Комунального некомерційного підприємства "Скалатська комунальна районна лікарня" Скалатської міської ради невідомими особами не проводилось, до правоохоронюваних органів відповідач не звертався. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що печатка підприємства використовувалась проти волі відповідача.

У постанові від 20.12.2018 по справі № 910/19702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Разом з цим суд звертає увагу на те, що у разі дефектів первинних документів сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Такий факт повинен оцінюватися у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки вибіркова оцінка доказів не відповідає вимогам процесуального законодавства.

У зв`язку з цим необхідно враховувати, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справ, у яких необхідно досліджувати обставини поставки товару, слід з`ясовувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця, інші дані , які будуть переконливо підтверджувати реальний рух активів, свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару та які давали б змогу встановити реальність здійснених господарських операцій.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постановах від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18, від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Як стверджує приватний підприємець, відповідач отримав поставлений товар та на даний час його використовує.

Факт отримання поставлених ФОП Дорожівським М.Ю. матеріальних цінностей відповідно до укладеного договору №105 від 25.06.2019, підтверджується і у заяві Лікарні від 07.12.2020 року (вх. №9030).В свою чергу, монтаж цього товару, його фактичне використання за цільовим призначенням медичним закладом на час розгляду даної справи, підтвердив і керівник відповідача у судовому засіданні, що зафіксовано технічною фіксацію судового процесу .

З даного приводу, у статті 75 ГПК України зазначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Як наслідок, з огляду на зазначену вище правову норму, суд вважає доведеним факт постачання позивачем медичному закладу та отримання останнім товару за спірною видатковою накладною на загальну суму 111 500 грн.

Твердження відповідача щодо оплати ним поставленого товару Генеральному підряднику ТОВ "Агроіндустрія 11" жодним чином не спростовують погашення заборгованості перед приватним підприємцем за спірною поставкою, а відтак оцінюються судом критично.

Інших доказів, які б засвідчували погашення боргу Лікарнею за отримані нею матеріальні цінності, відповідачем не надано. За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Судові витрати, в силу ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 20, 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Скалатська комунальна районна лікарня " Скалатської міської ради (вул. Л. Курбаса, 36, м. Скалат, Підволочиський район, Тернопільська область, 47851, іден. код 02000961) на користь Фізичної особи - підприємця Дорожівського Михайла Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) - 111 500 (сто одинадцять тисяч п`ятсот) грн боргу за поставлений товар та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн в рахунок повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст. ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення складено 29.12.2020.

Суддя О.В. Руденко