ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

18 грудня 2020 року м.Херсон Справа № 923/1804/14 (923/743/20)

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г.

дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення за вх. № 2740/20 від 15.12.2020 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДС УКРСПЕЦТЕХНІКА" (01133,м.Київ,вул.Генерала Алмазова,18/7,кімната417,) до Відповідача : Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (73011, м.Херсон вул.Адмірала Макарова,203, ідентифікаційний код юридичної особи ) (73011, м.Херсон вул.Адмірала Макарова,203, ідентифікаційний код юридичної особи )

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу

в межах справи про банкрутство за заявою Кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю "Метизний завод "Шплінт.УА" (місцезнаходження - м. Кам`янське (раніше Дніпродзержинськ), 3-й Баглійський провулок, буд.1-Ж, ) до Боржника: Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (місцезнаходження - м. Херсон, вул. Адмірала Макарова, 203, )

Без виклику сторін

в с т а н о в и в:

03.12.2020р. Господарським судом Херсонської області ухвалено рішення по справі № 923/1804/14 (923/743/20), яким позовні вимоги задоволено частково.

Суд стягнув з Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (73011, м.Херсон вул.Адмірала Макарова,203, ідентифікаційний код юридичної особи ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДС УКРСПЕЦТЕХНІКА" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, кімната 417, ) за договором купівлі-продажу №УС 2076 від 13.03.2019р. заборгованість у розмірі 148480 ( Сто сорок вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень 73 копійки, пеню у розмірі 21617 (Двадцять одну тисячу шістсот сімнадцять) гривень 74 копійки, штраф у розмірі 8895 (Вісім тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 88 копійок, 3637 (три тисячі шістсот тридцять сім) гривень 88 копійок інфляційні нарахування, 3671 (Три тисячі шістсот сімдесят одна) гривня 90 копійок - 3% річних, 2794 (Дві тисячі сімсот дев`яносто чотири) гривні 56 копійок - судового збору, 9315 (Дев`ять тисяч триста п`ятнадцять) гривень 21 копійка - витрат на професійну правничу допомогу.

15.12.2020 до канцелярії суду надійшла заява (вх.№ 2740/20 від 15.12.2020) від позивача, товариства з обмеженою відповідальністю "ТДС УКРСПЕЦТЕХНІКА", про ухвалення додаткового рішення стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 74 910,33 грн.

Заява позивача обгрунтована тим, що до закінчення судових дебатів позивач об`єктивно не міг подати доказ в підтвердження прийому-передачі послуги з участі свого представника, адвоката Варшамяна Т. Г., у всіх судових засіданнях, включаючи те, що було призначене на 03.12.2020, яке закінчилось ухваленням рішення по справі. Про неможливість подання доказу (акту прийому-передачі №3 та платіжного доручення) було заявлено під час згаданого судового засідання після вступного слова (оскільки судові дебати не проводились). Витрати, понесені у зв`язку із вказаним, впливають на формування остаточного розміру витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження прийому-передачі послуги з участі адвоката Варшамяна Т. Г. у судових засіданнях, що відбулись 26.08.2020, 05.10.2020, 02.11.2020, 17.11.2020 та 03.12.2020

Заявником надано до суду засвідчену копію акту прийому-передачі №3 наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 04.12.2020 до договору професійної правничої допомоги №13/07 від 13.07.2020 на суму 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок. Оплата позивачем отриманих послуг підтверджується засвідченою копією платіжного доручення № 4039 від 08.12.2020 на суму 15 000, 00 гривень.

Отже, загальна вартість отриманої позивачем професійної правничої допомоги за актами прийому-передачі №№ 1,2, 3 (вцілому по даній справі ) складає 74 910, 33 гривень.

Таким чином, керуючись ст. 221, п. З ч. 1 ст. 244, ч. 8 ст. 129 ГПК України, позивач просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з акціонерного товариства «ТАВРІЙСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» (ідентифікаційний код 32702078; місцезнаходження: 73011, місто Херсон, вулиця Адмірала Макарова, будинок 203) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТДС УКРСПЕЦТЕХНІКА» (ідентифікаційний код 37001696; місцезнаходження: 01133, місто Київ, вулиця Генерала Алмазова, будинок 18/7, офіс 417) суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 74 910 (сімдесят чотири тисячі дев`ятсот десять) гривень 33 копійки, забезпечити можливість участі представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення Господарського суду Херсонської області, доручити забезпечення участі представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду Броварському міськрайонному суді Київської області.

Також позивачем надано заперечення на клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката за вих.№ 368/07 від 13.44.2020. Заявник вважає, що висновки, що їх робить сторона відповідача, при посиланні як у зазначеному клопотанні, так і у відзиві на позовну заяву на рішення ЄСПЛ є хибними.

Натомість до викладеного зауважує та посилається на рішення Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у Правовій позиції згідно з Додатковою Постановою від 06.03.2019 у справі 922/1163/18 «Щодо підтвердження розміру витрат на професійну правову допомогу» дійшов висновку про те, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

З тексту постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 904/3583/19 вбачається, що Верховний Суд скасував рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення витрат на правову допомогу з огляду на наступне. Суди попередніх інстанцій, зменшуючи витрати на правничу допомогу, керувалися критеріями розумності, необхідності та співмірності понесених витрат на правничу допомогу, враховуючи заперечення відповідача щодо їх розміру заявленого до відшкодування. Проте суди попередніх інстанцій жодним чином не обгрунтували зменшення судових витрат із зазначенням, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, не навели мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Натомість судами попередніх інстанцій визначено лише суму для стягнення без обгрунтування підстав для суми, що стягується. Верховний Суд також наголосив на тому, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст.126 ГПК суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, проте він може зробити це виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі обґрунтування нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Верховний суд також зазначає, що суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, судами попередніх інстанцій не враховано, що для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 6 ст. 126 ГПК, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог ч. 4 ст. 126 ГПК була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами. Судами попередніх інстанцій хоча і взято до уваги заперечення відповідача проти заявлених витрат позивача на професійну правничу допомогу, але ними не мотивовано, виходячи з яких конкретних обставин та доказів він дійшов висновку про наявність підстав для зменшення витрат.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 26, ст. 1, ч.З ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", глави 63, ст.903, глави 52, ст.632 ЦК України, Верховий суд резюмує, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті ЗО Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Суд також зазначає, що аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19. Верховний Суд зазначає, що з огляду на те, що ціна наданих адвокатом послуг була узгоджена між сторонами шляхом внесення відповідних пунктів в умови договору, зазначене залишилося без належної правової оцінки зі сторони судів попередніх інстанцій.

Таким чином, оскільки позивачем надано до суду докази отримання професійної правничої допомоги (копії договору, протоколу погодження гонорару, актів прийому-передачі наданих послуг, платіжних доручень, тобто належних допустимих достовірних доказів), оскільки ці докази обґрунтовують факт надання послуг та їх оплату і тут мова не йде про відшкодування «гонорару успіху», як у вказаному вище рішенні ЄСПЛ, оскільки в цих доказах міститься порядок обчислення таких витрат, оскільки в цих доказах зазначено конкретні суми, що розбиті на пункти, і вони і є тими необхідними документами на підтвердження отриманих послуг, оскільки існує прямий зв`язок між наданими послугами та справою, що розглядається, оскільки відповідач жодним чином не обґрунтував прохання про зменшення витрат із зазначенням, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, не навів мотивацію такого прохання та його правові підстави, не надав докази невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, а лише просить зменшити витрати на правничу допомогу до необгрунтованих 3000 гривень, то вважаємо вимоги щодо стягнення з відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованими.

Крім викладеного вище, контраргументи на прохання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу позивачем були викладені у відповіді на відзив. У клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката за вих. №368/07 від 13.11.2020 відповідач частково повторює викладені ним раніше твердження, тому у даному запереченні ми не вважаємо за доцільне повторюватись та вдруге викладати ті ж самі заперечення.

Виходячи з наведеного, позивач просить відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката за вих. №368/07 від 13.11.2020.

В силу статті 221 (частини 1-3) ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною 2 статті 221 ГПК, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 ГПК.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно норми частини 3 статті 244 ГПК, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За таких обставин, для розгляду вищезазначеної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДС УКРСПЕЦТЕХНІКА" та ухвалення додаткового рішення у справі необхідно призначити судове засідання.

Суд зазначає, що дата судового засідання визначена з урахуванням технічної можливості для проведення судового засідання у режимі відеоконференції одночасно у Господарському суді Херсонської області та Броварському міськрайонному суді Київської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.42,120,129,221,232-235,244 ГПК України,суд

у х в а л и в:

1. Призначити судове засідання для розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішенняна 29 грудня 2020 року на о 10:00 яке відбудеться в залі судових засідань № 325 Господарського суду (м. Херсон, вул. Театральна, 18).

2. Призначити участь представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДС УКРСПЕЦТЕХНІКА" у судовому засіданні 29.12.2020 о 10 год. 00 хв. в режимі відеоконференції.

3. Доручити проведення відеоконференції Броварському міскрайсуду м.Бровари Київської області.

4. Копію даної ухвали-повідомлення надіслати учасникам справи та Броварському міскрайсуду м.Бровари Київської області (7400, м. Бровари, Грушевського, 2).

За приписами ст.ст.235, 255 ГПК України ухвала набрала

законної сили 18.12.2020р. та не підлягає оскарженню.

Суддя Т.Г. Пінтеліна