ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2020м. ДніпроСправа № 904/1531/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" (02660, м. Київ, вул. Колекторна, 42-А; ідентифікаційний код 32376626)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (53600, смт. Покровське Дніпропетровської області, вул. 40 років Жовтня, 17; ідентифікаційний код 30699186)

про стягнення 68 965 грн. 99 коп.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Дочірнє підприємство "Автомаз-Україна" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№1334/20 від 18.03.2020р.), в якій просить стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" 68 965 грн. 99 коп., що складає 66 837 грн. 74 коп. - основного грошового зобов`язання, яке виникло за товар, поставлений відповідно до умов Договору поставки від 07.05.2019 №7/5/19/4, 964 грн. 07 коп. - інфляційних втрат, 1 164 грн. 18 коп. - річних.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтями 162, 172 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2020р. про залишення позовної заяви без руху позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У подальшому, позивачем подано заяву (вх.№29212/20 від 01.07.2020) відповідно до якої було усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2020р.

Як вбачається ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2020р. про залишення позовної заяви без руху не було відправлено позивачу через відсутність фінансування.

Враховуючи вищевикладене, позивач усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2020р. про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013р. №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 242 Господарського процесуального кодексу України (а.с.30).

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Таким чином, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Справа згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку у зв`язку із вжитими в Україні карантинними заходами.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається 07.05.2019 між позивачем - Дочірнім підприємством "Автомаз-Україна", як постачальником, та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Відродження", як покупцем укладено договір поставки №7/5/19/4, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити оплату його вартості на умовах даного договору. Відповідно до п.2.1 договору, предметом постачання є автомобільні запасні частини, мастила, інші комплектуючі для транспортних засобів, що надалі іменується-товар, найменування, асортимент та кількість якого зазначаються в Заявці покупця, яка узгоджується між сторонами за допомогою факсимільного зв`язку або електронної пошти.

Підтвердженням факту узгодження сторонами асортименту, кількості і ціни товару є прийняття покупцем товару по видатковій накладній постачальника, яка після підписання її обома сторонами має юридичну силу специфікації і є невід`ємною частиною цього договору (п.1.3 договору).

Найменування, асортимент, марка товару, одиниця виміру, кількість та ціна за одиницю товару, вказуються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору (п.2.1 договору).

Ціна на товар у постачальника встановлюється у гривнях і фіксується в рахунку фактурі на дату виставлення рахунку - фактури на кожну окрему партію товару (п.3.1 договору).

Відповідно до п.4.3 договору моментом поставки вважається момент підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної на товар.

На виконання умов Договору, позивачем було виставлено відповідачу рахунки № 011-001550 від 07.06.2019 року на суму 12 829,08 грн.; № 011-001641 від 19.06.2019 року на суму 42 599,83 грн.; № 011-001693 від 24.06.2019 року на суму 11 408,83 грн. та поставлено товар про що свідчать видаткові накладні: № 011-001071 від 14 червня 2019 року на суму 12 829,08 грн.; № 011-001134 від 24 червня 2019 року на суму 42 599,83 грн.; № 011-001135 від 24 червня 2019 року на суму 11 408,83 грн. на загальну суму 66 837 грн. 74коп.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи; для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи; первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: - назву документа (форми); - дату складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг; неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо; інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку; права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку; підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку; відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи; копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами; обов`язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством; вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством (стаття 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Отже, судом встановлено, що надані видаткові накладні № 011-001071 від 14 червня 2019 року на суму 12 829,08 грн.; № 011-001134 від 24 червня 2019 року на суму 42 599,83 грн.; № 011-001135 від 24 червня 2019 року на суму 11 408,83 грн. складені між позивачем та відповідачем та містять всі обов`язкові реквізити, передбачені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", і в розумінні вказаного Закону є первинними й такими, що підтверджують здійснення господарської операції по постачанню позивачем відповідачу товару.

Відповідно до п. 3.4 договору оплата товару покупцем проводиться в національній валюті України в наступному порядку:

-100% суми, наведеною у рахунку - фактурі, сплачуються протягом 30 банківських днів з моменту поставки товару, який визначаються видатковою накладною, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, строк оплати за виконані підрядником роботи є таким, що настав:

за видатковою накладною № 011-001071 від 14.06. 2019 - 27.07.2020;

за видатковою накладною № 011-001134 від 24.06.2019 - 06.08.2020;

за видатковою накладною № 011-001135 від 24.06.2019- 06.08.2020.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач за отриманий товар не розрахувався.

Заборгованість відповідача перед позивачем становить 66 837 грн. 74 коп.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

30.03.2020 позивач на адресу відповідача направив претензійну вимогу вих.131 від 30.03.2020 про оплату отриманого товару. Відповідач отримав вимогу 02.04.2020, однак відповіді на претензію на надав. (а.с12-13).

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 3% річних у сумі 1 164грн. 18 коп. за період з 27.07.2019 по 02.03.2020 від суми 12 89грн.08коп. та за період з 06.08.2019 по 02.03.2020 від суми 54 008грн.66коп.

Розрахунок позивача є обґрунтований, вірний, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 964 грн.07коп. за загальний період з серпня 2019 по січень 2020.

Після перевірки розрахунку суд встановив, що розрахунок є вірним, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 102 грн. 00 коп.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" (02660, м. Київ, вул. Колекторна, 42-А; ідентифікаційний код 32376626) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (53600, смт. Покровське Дніпропетровської області, вул. 40 років Жовтня, 17; ідентифікаційний код 30699186) про стягнення 68 965 грн. 99 коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (53600, смт. Покровське Дніпропетровської області, вул. 40 років Жовтня, 17; ідентифікаційний код 30699186) на користь Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" (02660, м. Київ, вул. Колекторна, 42-А; ідентифікаційний код 32376626) 66 837 (шістдесят шість тисяч вісімсот тридцять сім) грн. 74 коп. основного боргу, 964 (дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 07 коп. - інфляційних нарахувань, 1 164 (одна тисяча сто шістдесят чотири) грн.18 коп. - річних та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України

30.12.2020.