ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1374/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Національного банку України, м. Київ
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Саландер", м. Харків , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "АКП-Трейдінг", м. Харків , 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Інвест", м. Харків , 4. Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Зміїв, Треті особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: - Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб директора-розпорядника Рекрут Світлани Валеріївни, м. Київ, - Товариство з обмеженою відповідальністю Мірро-Трейдінг, м. Харків, - Товариство з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Реконструкція", м. Харків, - Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлант-Харків", м. Краматорськ, - Товариство з обмеженою відповідальністю "КДС-ГРУП", м. Краматорськ, - Фізична особа ОСОБА_2 , м. Харків, - Фізична особа ОСОБА_3 , м. Шахтарськ, - Фізична особа ОСОБА_4 , м. Харків, - Фізична особа ОСОБА_5 , с. Скрипаї, - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ассісто", м. Київ.
про звернення стягнення на предмет іпотеки.
за участю представників:

позивача - Петроченко С.О., дов. від 02.10.2020;

третьої особи (Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ассісто") - Туруть З.О., адвокат.

інші учасники - не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України, м. Київ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Саландер", м. Харків, Товариства з обмеженою відповідальністю "АКП-Трейдінг", м. Харків, Товариства з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Інвест", м. Харків, Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Зміїв, в якому просить суд:

1. Визнати за Національним банком України (код за , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) право іпотеки на нежитлові приміщення першого поверху № 1-:-15 площею 850,9 кв.м. у літ. КМ-5, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю Саландер (код за , місцезнаходження: 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120).

2. В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 13.10.2014 № 43, укладеним між Національним банком України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) та Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк (код за , місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т) в загальній сумі заборгованості станом на 13.04.2646 (один мільярд двісті двадцять один мільйон сто дев`яносто тисяч шістсот сорок шість) гривень 21 копійок, яка складається з:

- заборгованості за кредитом - грн. 20 коп.,

- заборгованість за процентами - 24041095грн. 89 коп.,

- пеня за прострочення сплати процентів - 68144 грн. 12 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13.10.2014 укладеним між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк (код за , місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О. О., та зареєстрований в реєстрі за номером 1327, а саме на наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення першого поверху № 1-:-15 площею 850,9 кв.м у літ. КМ-5, розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать товариству з обмеженою відповідальністю Саландер (код за , місцезнаходження: 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120);

Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, за ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

3. Визнати за Національним банком України (код за , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) право іпотеки на нежитлові приміщення першого поверху №1-:-21 загальною площею 1110,6 кв.м., розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю АКП-Трейдінг (код за , місцезнаходження: 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120).

4. В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 13.10.2014 №43, укладеним між Національним банком України (код за , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) та Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк (код за , місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т) в загальній сумі заборгованості (станом на 13.04.2646 (один мільярд двісті двадцять один мільйон сто дев`яносто тисяч шістсот сорок шість) гривень 21 копійок, яка складається з:

- заборгованості за кредитом - грн. 20 коп.,

- заборгованість за процентами - 24041095грн. 89 коп.,

- пеня за прострочення сплати процентів - 68144 грн. 12 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13.10.2014 укладеним між Національним банком України та публічним акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк(код за , місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т), що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О. О., та зареєстрований в реєстрі за номером 1327, а саме на наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення першого поверху №1-:-21 загальною площею 1 110,6 кв.м, розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать товариству з обмеженою відповідальністю АКП-Трейдінг (код за , місцезнаходження: 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120);

Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, за ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

5. Визнати за Національним банком України (код за , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) право іпотеки на нежитлові приміщення 2-го поверху №9, 11-:-53, 84/100 частин приміщень № 1, 2, 8 (місця загального користування) загальною площею 1156,2 кв.м, в літ. "КЛ-6", розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Інвест" (код за , місцезнаходження: 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120).

6. В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 13.10.2014 № 43, укладеним між Національним банком України (код за , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" (код за , місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т) в загальній сумі заборгованості (станом на 13.04.2646 (один мільярд двісті двадцять один мільйон сто дев`яносто тисяч шістсот сорок шість) гривень 21 копійок, яка складається з:

- заборгованості за кредитом - грн. 20 коп.,

- заборгованість за процентами - 24041095грн. 89 коп.,

- пеня за прострочення сплати процентів - 68144 грн. 12 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13.10.2014 укладеним між Національним банком України та публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" (код за , місцезнаходження: 04119, : Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т), що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О. О., та зареєстрований в реєстрі за номером 1327, а саме на наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення 2-го поверху № 9, 11-:-53, 84/100 частин приміщень № 1, 2, 8 (місця загального користування) загальною площею 1 156,2 кв.м, в літ. "КЛ-6", розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Інвест" (код за , місцезнаходження: 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120);

Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

7. Визнати за Національним банком України (код за , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) право іпотеки на нежитлові приміщення 2-го поверху № 3, 4, 5, 6, 7, 10, 16/100 частин приміщень № 1, 2, 8 (місця загального користування) загальною площею 212,8 кв.м., в літ. "КЛ-6", розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Грибинюку Олексію Євгеновичу (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).

8. В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 13.10.2014 № 43, укладеним між Національним банком України (код за , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" (код за , місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т) в загальній сумі заборгованості (станом на 13.04.2646 (один мільярд двісті двадцять один мільйон сто дев`яносто тисяч шістсот сорок шість) гривень 21 копійок, яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 1196 981406 грн. 20 коп.,

- заборгованість за процентами - 24041095 грн. 89 коп.,

- пеня за прострочення сплати процентів - 168144 грн. 12 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13.10.2014 укладеним між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк" (код за , місцезнаходження: 04119, і Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т), що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О. О., та зареєстрований в реєстрі за номером 1327, а саме на наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення 2-го поверху № 3, 4, 5, 6, 7, 10, 16/100 частин приміщень № 1. 2, 8 (місця загального користування) загальною площею 212,8 кв.м, в літ. "КЛ-6", розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що належать ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 )

Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

9. Визнати за Національним банком України (код за , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) право іпотеки на нежитлові приміщення 3-го поверху №3, 4-го поверху № 3, 5-го поверху № 3, 6-го поверху № 3,8 в літ. КЛ-6 загальною площею 53,8 кв. м, розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Інвест" (код за , місцезнаходження: 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120).

10. В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 13.10.2014 № 43, укладеним між Національним банком України (код за , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" (код за , місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т) в загальній сумі заборгованості (станом на 13.04.2646 (один мільярд двісті двадцять один мільйон сто дев`яносто тисяч шістсот сорок шість) гривень 21 копійок, яка складається з:

- заборгованості за кредитом - грн. 20 коп.,

- заборгованість за процентами - 24041095 грн. 89 коп.,

- пеня за прострочення сплати процентів - 168 144 грн. 12 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13.10.2014 укладений між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" (код ЄДРПОУ: за 19017842, місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т), що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О. О., та зареєстрований в реєстрі за номером 1327, а саме на наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення 3-го поверху № 3, 4-го поверху № 3, 5-го поверху № 3, 6-го поверху № 3,8 в літ. КЛ-6 загальною площею 53,8 кв. м, розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Інвест" (код за , місцезнаходження: 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120);

Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за піною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

11. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Саландер" (код за , місцезнаходження: 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120), Товариства з обмеженою відповідальністю "АКП-Трейдінг" (код за , місцезнаходження: 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120), Товариства з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Інвест" (код за , місцезнаходження: 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Національного банку України (код за , 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) судовий збір у розмірі 746210,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 01.06.2020 призначено справу № 922/1374/20 до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 23.06.2020 об 11:00 год. Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб директора-розпорядника Рекрут Світлани Валеріївни, м. Київ.

17.07.2020 четвертим відповідачем, через канцелярію суду, надано відзив на позов (вх. № 16421), в якому, заперечуючи проти позову, зазначив, що зазначений об`єкт нерухомості, а саме: нежитлові приміщення 2-го поверху №№ 3,4,5, 6, 7, 10, 16/100 частин приміщень № 1, 2, 8 (місця загального користування) загальною площею 212,8 кв.м., в літ. "КЛ-6", розташовані за адресою: 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), був набутий у власність на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, який був укладений 15.09.2018 між ТОВ "АКП Харків-Реконструкція (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) та зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер: 101). На дату укладення договору купівлі-продажу та реєстрації права власності на зазначений об`єкт нерухомості, а саме станом на 15 вересня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про права інших осіб на нерухоме майно або обтяження були відсутні. Тобто, відповідач зазначає, що він є добросовісним набувачем, а, отже, задоволення вимог заявника про звернення стягнення на майно, визначатиме захист порушеного права позивача за рахунок порушення права власності іншої особи, непропорційним втручанням в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Таким чином, вважає, що покладення цивільної відповідальності при вирішенні цього правового конфлікту на добросовісного набувача за винні дії іншої особи буде порушенням основних принципів (засад) цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності (cт. 3 ЦК України).

Ухвалою господарського суду від 30.09.2020 призначено справу № 922/1374/20 до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 12.10.2020 о 12:20 год.

12.10.2020 третім відповідачем, через канцелярію суду, надано відзив на позов (вх. № 23709), в якому заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що 11.02.2020, відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна (засвідченого приватним нотаріусом ХМНО Луценко В.С., номер за реєстром 480, 481) до статутного капіталу Товариства було передано у якості внеску наступні об`єкти нерухомого майна:

- нежитлові приміщення 2-го поверху № 9, 11-:-53, 84/100 частин приміщень № 1,2, 8 (місця загального користування) загальною площею 1156,2 кв.м, в літ. "КЛ-6", розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- нежитлові приміщення 3-го поверху № 3, 4-го поверху № 3, 5-го поверху № 3, 6-го поверху № 3,8 в літ. КЛ-6 загальною площею 53,8 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101). Вищевказаний факт підтверджується Витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно (надалі - ДРРПНР) про реєстрацію права власності від 14.02.2020 №№ , 200387470. Як вказує третій відповідач, на момент здійснення згаданого вище правочину ДРРПНР не містив жодних записів про обтяження стосовно об`єктів нерухомого майна, у тому числі відсутні були будь-які записи щодо іпотеки цих об`єктів нерухомого майна. Відповідач вважає, що доводи позивача щодо ототожнення предмету іпотеки та об`єктів нерухомості за якими він просить визнати право іпотеки та за рахунок яких він просить здійснити часткове погашення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими та помилковими.

Ухвалою господарського суду від 12.10.2020 залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю Мірро-Трейдінг, м. Харків, Товариство з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Реконструкція", м. Харків, Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлант-Харків", Донецька обл., м. Краматорськ, Товариство з обмеженою відповідальністю "КДС-ГРУП", Донецька обл., м. Краматорськ. Продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 27 листопада 2020 року.

23.10.2020 позивачем, через канцелярію суду, надано відповідь на відзив третього відповідача (вх. № 24698), в якій зазначив, що ТОВ АКП Харків-Інвест не враховує положень ч. І та 2 ст.23 Закону України «Про іпотеку», згідно яких у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Таким чином, особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

26.10.2020 позивачем, через канцелярію суду, надано відповідь на відзив четвертого відповідача (вх. № 24893), в якій зазначив, що відсутність в ДРРПНМ на момент купівлі ОСОБА_1 нерухомого майна записів про його обтяження та іпотеку Національного банку не впливає на розгляд даної справи, оскільки нерухоме майно є частиною предмету іпотеки. Поділ предмету іпотеки та скасування права власності ПАТ ВіЕйБі Банк на нього відбулося на підставі незаконних судових рішень Московського районного суду м. Харкова від 06.06.2016 у справі № 643/6032/16 та від 22.09.2016 у справі № 643/8914/16-ц, що в подальшому були скасовані судом апеляційної інстанції, рішення якого залишені без змін судом касаційної інстанції. Щодо посилання ОСОБА_1 на те що він ніби то є добросовісним набувачем майна, банк зазначив, що у даній справі Національний банк не витребовує нерухоме майно у відповідача, а звертає стягнення на частину предмету іпотеки. Позивач зауважив, що придбавши нерухоме майно, що є частиною предмету іпотеки, ОСОБА_1 став іпотекодавцем (майновим поручителем) за зобов`язанням ПАТ ВіЕйБі Банк перед Національним банком за Кредитним договором № 43 від 13.10.2014.

04.11.2020 першим відповідачем, через канцелярію суду, надано відзив на позов (вх. № 25690), в якому, заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що відповідно до Протоколу електронного аукціону №UA-EA-2020-02-05-000083-b від 26.02.2020, відбулися електронні торги з продажу активів AT ВТБ Банк, ПАТ ВіЕйБі Банк (номер лоту GL16N616802). Переможцем даних торгів визнано Товариство з обмеженою відповідальністю ФК АССІСТО, ід. код юр. особи 43426003. До складу лоту, зокрема, входили майнові права на нерухоме майно, які є відмінними від права власності, а саме нежитлова будівля літ. 2Б-6 загальною площею 6180,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту 01, інвентарний номер 1044441. Таким чином, на даний час, власником даного пулу активів є ТОВ ФК АССІСТО, якому ПАТ ВіЕйБі Банк продав всі майнові права на літ. 2Б-6, а отже Національним Банком України невірно визначено відповідача у даній справі, оскільки ПАТ ВіЕйБі Банк з електронних торгів продав пул активів, попередньо не отримавши згоду Національного Банку України на відчуження іпотечного об`єкту. Вважає, доведеним той факт, що станом на 02.12.2016 ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" знав про наявність обставин, что можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя - Національного Банку України. А враховуючи обов`язок ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» повідомити іпотекодержателя (НБУ) в силу cт. 10 ЗУ Про іпотеку, з урахуванням розумного часу, необхідного на складання та надсилання відповідної кореспонденції, вважаємо доведеним той факт, що позивач (НБУ) станом на 01.02.2017 міг дізнатися про порушення своїх прав. Таким чином, позовна заява Національним Банком України подана 05.05.2020 , а отже, трирічний строк позовної давності є пропущеним, що, на думку першого відповідача, є підставою для відмови у задоволенні заявлених НБУ позовних вимог.

Ухвалою господарського суду від 04.11.2020 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувані докази, зазначені у відповідному клопотанні.

09.11.2020 третьою особою - ТОВ "АКП Харків-Реконструкція" подані до суду письмові пояснення (вх. № 26079), в яких зазначено про необґрунтованість заявлених позовних вимог, з проханням відмовити в їх задоволенні.

13.11.2020 позивачем надано до суду відповідь на відзив першого відповідача (вх. № 26516), в якій зазначив, що позов у даній справі подано банком до належних відповідачів. Позивач також наголосив, що Національному банку стало відомо про порушення його прав як іпотекодержателя, у зв`язку з незаконним поділом предмету іпотеки лише 13.09.2017 з листа ПАТ ВіЕйБі Банк №22/2-24905, а, отже, зазначає, що строк позовної давності Національним банком не пропущений.

Ухвалою господарського суду від 18.11.2020 задоволено заяву Національного банку України (вх. № 26744 від 17.11.2020) про залучення третіх осіб. Залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ), Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ассісто" (03035, м. Київ, вул. Сурикова, 3, корп. 8Б).

Ухвалою господарського суду від 25.11.2020 задоволено клопотання представника позивача про повторне витребування доказів (вх. № 4709 від 23.11.2020). Закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/1374/20 до судового розгляду по суті на 02.12.2020 о 14:00 год.

09.12.2020 представником третьої особи - ТОВ "Фінансова компанія "Ассісто" подано до суду клопотання про повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні (вх. № 28840).

09.12.2020 представником третьої особи - ТОВ "Фінансова компанія "Ассісто" подано до суду клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності (вх. № 28841).

15.12.2020 представником позивача надано до суду Заперечення на заяву ТОВ «ФК «Ассісто» про застосування наслідків спливу строку позовної давності (вх. № 5153), в яких позивача із посиланням на практику Верховного Суду, наголосив, що без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони. Позивач наголосив, що відповідно до п. 25 інформаційного листа Вищого господарського суду

України від 07.04.2008 № 01-8/211 «Про деякі питання практики застосування норм

Цивільного та Господарського кодексів України» заява про застосування позовної давності одного з відповідачів, не поширюється на позовні вимоги до інших відповідачів, в тому числі і при солідарній відповідальності. З огляду на все вищезазначене, позивач зазначив, що строк позовної давності Національним банком не пропущений.

Протокольними ухвалами, у судових засіданнях, під час розгляду справи по суті, оголошувалась перерва, в порядку ст. 216 ГПК України.

У судовому засіданні 23.12.2020 представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідачів у судове засідання не з`явились, про причину неявки суд не повідомили. Матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідачів про розгляд даної справи господарським судом Харківської області.

Представник третьої особи - ТОВ "Фінансова компанія "Ассісто" у судовому засіданні 23.12.2020 вирішення даного спору залишив на розсуд суду.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з`явились, про причину неявки суд не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Протокольною ухвалою від 23.12.2020 заявнику - ТОВ "Фінансова компанія "Ассісто" відмовлено у задоволенні клопотання про повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні. Також протокольною ухвалою від 23.12.2020 відмовлено представнику позивача у задоволенні клопотання про застосування заходів примусового впливу, передбачених ГПК України.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні учасники судового розгляду погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що неявка представників відповідачів та третіх осіб не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.12.2020, відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

у відповідності до пункту 3 статті 7, пункту 1 статті 25 Закону України "Про Національний банк України" 13.10.2014 між Національним банком України та ПАТ "ВіЕйБі Банк" було укладено кредитний договір № 43, відповідно до умов якого кредитором було надано позичальнику стабілізаційний кредит для підтримки ліквідності на суму ,00 грн. на строк з 13.10.2014 до 07.10.2016 включно.

З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору, 13.10.2014 між Національним банком та ПАТ "ВіЕйБі Банк" було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого ПАТ "ВіЕйБі Банк" передало в іпотеку Національному банку нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю літ. "2Б-6", загальною площею 6180,9кв.м., яка знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Павлова Академіка, 120.

Позивач зазначав, що ним було виконано умови кредитного договору, надавши кредитні кошти позичальнику, проте ПАТ "ВіЕйБі Банк" зобов`язання за кредитним договором виконано не було, внаслідок чого станом на 13.04.2020р. заборгованість за Кредитним договором становить ,21 грн., яка складається з:

- заборгованості за кредитом ,20 грн.,

- заборгованість за процентами - 24 041 095,89 грн.,

- пеня за прострочення сплати процентів 168144,12 грн.

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014р. № 733 "Про віднесення ПАТ "ВіЕйБі Банк" до категорії неплатоспроможних", запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "ВіЕйБії Банк", в подальшому, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк", розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк"

ПАТ "ВіЕйБі Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" листом №13/1-42 від 25.03.2016 повідомило позивача про акцептування вимог у загальному розмірі ,10 грн., з яких ,01грн.- заборгованість за кредитним договором.

Таким чином, ПАТ "ВіЕйБі Банк" визнало заборгованість перед Національним банком України за кредитним договором, та відповідно на думку позивача, він з огляду на положення іпотечного договору та чинного законодавства, внаслідок порушення боржником умов кредитного договору, а саме не повернення кредиту та процентів за користування ним, як іпотекодержатель має право на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, з метою часткового погашення наявної заборгованості.

Проте, як зазначав в позовній заяві позивач, в червні 2016 року предмет іпотеки було фактично подроблено на частини, право власності на які було зареєстровано за 4 фізичними особами. Протягом 2016-2020 років ці частини предмету іпотеки неодноразово відступались третім особам (в останнє це відбулось 11.02.2020р.), відбувався їх багаторазовий поділ та реконструкція, внаслідок чого змінювалась їх площа, а у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкривались нові розділи, щодо частини предмету іпотеки інформація взагалі відсутня, у зв`язку із чим позивач також просив суд визнати право іпотеки на майно, яке на думку останнього виникло внаслідок поділу предмету іпотеки.

Таким чином, предметом позову у даній справі є вимоги Національного банку України до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 13.10.2014 №43 укладеним між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк, шляхом визнання права іпотеки на нерухоме майно, а саме:

- на нежитлові приміщення першого поверху № 1-:-15 площею 850,9 кв.м. у літ. КМ-5, розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю Саландер;

- на нежитлові приміщення 2-го поверху №9, 11-:-53, 84/100 частин приміщень № 1, 2, 8 (місця загального користування) загальною площею 1156,2 кв.м, в літ. "КЛ-6", розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Інвест".

- право іпотеки на нежитлові приміщення 2-го поверху № 3, 4, 5, 6, 7, 10, 16/100 частин приміщень № 1, 2, 8 (місця загального користування) загальною площею 212,8 кв.м., в літ. "КЛ-6", розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Грибинюку Олексію Євгеновичу.

- право іпотеки на нежитлові приміщення 3-го поверху №3, 4-го поверху № 3, 5-го поверху № 3, 6-го поверху № 3,8 в літ. КЛ-6 загальною площею 53,8 кв. м, розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Інвест".

В обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог позивач посилався на те, що зазначені об`єкти нерухомого майна утворились в результаті поділу предмету іпотеки - нежитлової будівлі літ. "2Б-6", загальною площею 6 180,9 кв. м., яка знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Павлова Академіка, 120, за іпотечним договором від 13.10.2014.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.06.2016р. у справі №643/6032/16-ц предмет іпотеки було поділено на окремі об`єкти нерухомості та визнано право власності на нього за іншими особами, а саме:

- Славніковим С. В. право власності на нежитлові приміщення № 1-15 1-го поверху загальною площею 850,9 кв.м, нежитлові приміщення № 1-24 4-го поверху загальною площею 756,8 кв.м., що розташовані у нежитловій будівлі літ. КМ-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- Радіоновою Н. П. право власності на нежитлові приміщення № 1-21 1-го поверху загальною площею 1110,6 кв.м., та нежитлові приміщення № 1-19 2-го поверху загальною площею 322,7 кв.м., що розташовані у нежитловій будівлі літ. КЛ-6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- Шелудько І. Р. право власності на нежитлові приміщення 1-22 3-го поверху загальною площею 291,4 кв.м., нежитлові приміщення № 1-14 4-го поверху загальною площею 225,5 кв.м, нежитлові приміщення 1-17 5-го поверху загальною площею 223,7 кв.м, та нежитлові приміщення 1-10 6-го поверху загальною площею 196,0 кв.м, що розташовані у нежитловій будівлі КЛ-6, та нежитлові приміщення № 1-34 5-го поверху загальною площею 622,4 кв м., що розташовані у нежитловій будівлі літ. КМ-5, що знаходяться за адресою: м Харків, вул. Академіка Павлова, 120;

- Кадієвим Д. С. право власності на нежитлові приміщення № 1-12 2-го поверху загальною площею 823,0 кв.м, нежитлові приміщення № 1-9 3-го поверху загальною площею 757,9 кв.м., що розташовані у нежитловій будівлі літ. КМ-5, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120.

Крім того, рішенням Московського суду м. Харкова від 22.09.2016 у справі №643/8914/16-ц було задоволено позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до Науково-технічного приватного підприємства "Дінас" та ПАТ "ВіЕйБі Банк" про витребування предмету іпотеки з чужого незаконного володіння.

19.10.2016 на підставі рішення Московського суду м. Харкова від 22.09.2016 у справі №643/8914/16-ц державним реєстратором Калініною Л.М. скасовано в ДРРПНМ право власності ПАТ "ВіЕйБі Банк" на предмет іпотеки.

В подальшому, 03.07.2017 рішенням Апеляційного суду Харківської області у справі №643/8914/16-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 16.01.2019, рішення Московського суду м. Харкова від 22.09.2016 у справі №643/8914/16-ц скасовано, в позові відмовлено повністю.

14.12.2017 рішенням Апеляційного суду Харківської області у справі №643/6032/16-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 17.05.2018, рішення Московського суду м. Харкова від 06.06.2016 у справі № 643/6032/16-скасовано, у позові відмовлено повністю.

Яке вказує заявник, скасування права власності ПАТ ВіЕйБі Банк на предмет іпотеки, та також реєстрація частин предмету іпотеки за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 є незаконним.

На думку позивача, внаслідок скасування судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, оскільки відпала підстава виключення цього запису.

Позивач наголошує, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек, а, отже, іпотека Національного банку України, є дійсною, проте предмет іпотеки поділено на окремі об`єкти нерухомості, право власності на які зареєстровано за різними особами, щодо частини предмету іпотеки інформація взагалі відсутня.

Зазначені вище обставини і стали підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами ч. 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 345 ГК України кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до п. 3 ст.7, п.1 ст. 25 Закону України «Про Національний банк України» 13.10.2014 між Національним банком України (кредитором) та ПAT "Всеукраїнський акціонерний банк» ( позичальником, боржником) укладено кредитний договір № 43, відповідно до умов якого кредитором було надано позичальнику стабілізаційний кредит для підтримки ліквідності на суму ,00 грн. на строк до 13.10.2014р. до 07.10.2016р. включно.

На підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014 № 733 «Про внесення ПАТ «ВіЕіБі Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладників фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕіБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Фонду) на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕіБі Банк», дана інформація була розміщена на офіційному сайті Фонду.

Відповідно до Постанови Правління НБУ від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕіБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок ліквідації ПАТ «ВіЕіБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕіБі Банк».

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладників фізичних осіб» ( далі - Закон) Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з початку процедури ліквідації банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

П. 3 ч.2 ст.49 Закону протягом 90 днів з дня опублікування відомостей про ліквідацію банку, Фонд складає реєстр акцептованих вимог кредиторів, відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

ПАТ «ВіЕіБі Банк» листом № 13/1-42 від 25.03.2016 повідомило про акцептування вимог НБУ у загальному розмірі ,10 грн., з яких ,01 грн. - заборгованість за кредитним договором № 43.

Таким чином, ПАТ «ВіЕіБі Банк» (позичальником) визнано заборгованість за кредитним договором № 43 перед НБУ (кредитором).

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 193 ГК України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Ст. 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що позичальником було виконані умови кредитного договору, надавши кредитні кошти позичальнику, що підтверджується меморіальним ордером № 700021464 від 13.10.2014 та наявними у матеріалах справи виписками за кредитним договором, проте, позичальник - ПАТ «ВіЕйБі Банк» не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 13.10.2014 № 43, укладеним між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк", внаслідок чого у позичальника (ПАТ «ВіЕйБі Банк»), станом на 13.04.2020 наявна заборгованість за кредитом перед позивачем у розмірі ,00 грн., яка складається з ,20 грн. - кредиту, 24041095,89 грн. - за відсотками за користування кредитом, 168144,12 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, яка підтверджується листом ПАТ «ВіЕйБі Банк» № 13/1-42 від 25.03.2016 про акцептування вимог НБУ

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст.193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

За невиконання позичальником грошових зобов`язань нараховується пеня в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період прострочення виконання зобов`язання, базовою кількістю днів для нарахування пені становить фактична кількість днів у місяці/році (п.1.6,1.7 кредитного договору).

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В ч. 2 ст. 343 ГК України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

За несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором, позивач нарахував позичальнику пеню, яка за розрахунком позивача склала 168144,12 грн.

Отже, суд дійшов висновку, що наявна у позичальника заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 43 від 13.10.2014, яка складається з: ,20 грн. - заборгованості за кредитом, 24041095,89 грн. - заборгованості за відсотками, 168144,12 грн. - пені за прострочення сплати, визнана позичальником, а отже - є правомірна та обґрунтована.

Згідно з ч. 1 ст. 589 ЦК України, в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, одним з видів застави є іпотека нерухомого майна, яка, відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про іпотеку" є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким, іпотекодержатель має право, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору №43 від 13.10.2014 позивачем (НБУ) 31.10.2014 було укладено з ПАТ «ВіЕйБі Банк» (позичальником), нотаріально посвідчений іпотечний договір (іпотечний договір), відповідно до умов якого, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, Іпотекодавцем (ПАТ «ВіЕйБі Банк») надано в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно.

Предметом іпотеки є, серед іншого, нерухоме майно нежитлова будівля літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв.м., яка заходиться за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, будинок 120, ринковою вартістю 545000000,00 грн., що підтверджується висновком про вартість об`єкта незалежної оцінки станом на 08.10.2014, наданим ТОВ «Бізнес-Центр «Експертиза» (Сертифікат оціночної діяльності № 12589/11 від 28.10.2011, виданий ФДМУ).

Право власності на предмет іпотеки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності 24.07.2014 державним реєстратором реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Луценко П.Г., номер запису про право власності 6969675, реєстраційний номер об`єкту 01 (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 11.09.2014 № 26699227, виданий державним реєстратором реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Луценко П.Г.)

Предмет іпотеки під забороною (арештом) та в іпотеці, податковій заставі не перебуває (п. 5.3 іпотечного договору).

Станом на момент розгляду даного спору, іпотека Національного банку України є дійсною, проте в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існує низка записів 101,101,101), про об`єкти нерухомого майна, які є складовими частинами предмету іпотеки, щодо яких Національний банк України звернувся з відповідним позовом про звернення стягнення.

Так, предметом позову у даній справі є вимоги Національного банку України до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 13.10.2014 № 43 укладеним між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк", шляхом визнання права іпотеки на нерухоме майно, а саме:

- на нежитлові приміщення першого поверху № 1-:-15 площею 850,9 кв.м. у літ. "КМ-5", розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Саландер" (першому відповідачу у справі);

- на нежитлові приміщення першого поверху № 1-:21 загальною площею 1110,6 кв.м., розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «АКП-Трейдінг» (другому відповідачу у справі);

- на нежитлові приміщення 2-го поверху №9, 11-:-53, 84/100 частин приміщень № 1, 2, 8 (місця загального користування) загальною площею 1156,2 кв.м, в літ. "КЛ-6", розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Інвест" (третьому відповідачу у справі);

- на нежитлові приміщення 2-го поверху № 3, 4, 5, 6, 7, 10, 16/100 частин приміщень № 1, 2, 8 (місця загального користування) загальною площею 212,8 кв.м., в літ. "КЛ-6", розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать ОСОБА_1 ( четвертому відповідачу у справі);

- на нежитлові приміщення 3-го поверху №3, 4-го поверху № 3, 5-го поверху № 3, 6-го поверху № 3,8 в літ. КЛ-6 загальною площею 53,8 кв. м, розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Інвест" (третьому відповідачу у справі), та встановлення способу реалізації предмета іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», за ціною, встановленою на рівні, не нижчому на звичайні ціни на цей вид майна під час проведення виконавчих дій.

Судом встановлено, що у 2003 році Науково-технічне приватне підприємство "Дінас", як забудовник земельної ділянки, загальної площею 1,4856 га, розташованої у м. Харкові, по вул. Академіка Павлова, 120, залучало до інвестування проекту з будівництва торговельного комплексу (далі - «Торговельний комплекс»), інвесторів.

Рішенням господарського суду Харківської області у справі № 11/177-07 від 15.01.2008, визнано за НТПП Дінас право власності на Торговельний центр, Торговельний центр - нежитлову будівлю літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 рішення господарського суду Харківської області у справі №11/177-07 від 15.01.2008 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову НТПП "Дінас" відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.07.2017 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" залишено без задоволення. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 у справі №11/177-07 залишено без змін.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 по справі №11/177-07 відмовлено у відкритті провадження за заявою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" про перегляд судового рішення Верховним Судом України.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 10.06.2015 у справі № 6-449цс15, від 24.06.2015 у справі №3-231гс15, від 02.09.2015 у справі № 6-639цс15, від 25.05.2016 у справі № 6-2858цс15, від 26.10.2016 у справі №6-1382цс16, якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків, з моменту його ухвалення.

Таким чином, оскільки рішення господарського суду Харківської області у справі №11/177-07 від 15.01.2008 скасовано, то воно не створювало жодних правових наслідків, а отже НТПП Дінас не набуло право власності літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується відповідними відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зокрема, з розширеної інформаційної довідки з ДРРПНМ, яка наявна у матеріалах справи, в червні 2016 року предмет іпотеки було фактично поділено на частини, право власності на які було зареєстровано за 4 фізичними особами: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,. ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .

Даний розподіл предмету іпотеки відбувся на підставі судового рішення.

Так, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.09.2016 у справі N 643/8914/16-ц позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 до Науково-технічного приватного підприємства «Дінас», ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", про витребування з чужого незаконного володіння - задоволено. Визнано незаконним володіння ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", нежитловою будівлею літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Витребувано з чужого незаконного володіння ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 нежитлову будівлю літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Скасовано рішення державного реєстратора № 15534964 від 3.09.2014, на підставі якого зареєстровано право власності ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" на нежитлову будівлю літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01). Скасовано рішення про державну реєстрацію від 29.01.2008, на підставі якого зареєстровано право власності НТПП «Дінас» на нежитлову будівлю літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 21931795).

В подальшому, 03.07.2017 рішенням Апеляційного суду Харківської області у справі № 643/8914/16-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 16.01.2019, рішення Московського суду м. Харкова від 22.09.2016 у справі №643/8914/16-ц скасовано, в позові відмовлено повністю.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.09.2016 у справі N 643/8914/16-ц від 13.11.2019 заяву про поворот виконання рішення задоволено. Допущено поворот виконання рішення суду, поновлено запис про право власності за ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 69696675, щодо нежитлового приміщення літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вчинений на підставі Іпотечного договору, серія та номер: 2060, виданого 13.08.2008 року, видавник: Приватний нотаріус ХМНО Дахно О.А.; Договір про зміни та доповнення до іпотечного договору, посв. п.н. ХМНО Дахно О.А. 13.08.2008 № 2060, серія та номер: 1086, виданий 30.06.2010 року, видавник: Приватний нотаріус ХМНО Дахно О.А.; Договір про зміни та доповнення до іпотечного договору, посв. п.н. ХМНО Дахно О.А. 13.08.2008 № 2060, серія та номер: 2626, виданий 28.12.2012, видавник: Приватний нотаріус ХМНО Дахно О.А. Договір про зміни та доповнення до іпотечного договору, посв. п.н. ХМНО Дахно О.А. 13.08.2008 № 2060, серія та номер: 59, виданий 19.01.2009, видавник: Приватний нотаріус ХМНО Дахно О.А.; Договір про зміни та доповнення до іпотечного договору, посв. п.н. ХМНО Дахно О.А. 13.08.2008 № 2060, серія та номер: 48, виданий 15.01.2009, видавник: Приватний нотаріус ХМНО Дахно О.А.; Іпотечний договір, серія та номер: 136, виданий 30.01.2009, видавник: Приватний нотаріус ХМНО Коляда Т.Г.; Договір про зміни та доповнення до іпотечного договору, посв. п.н. ХМНО Коляда Т.Г. 30.01.2009 № 135, серія та номер: 1857, виданий 01.10.2009, видавник: Приватний нотаріус ХМНО Коляда Т.Г.; Договір про зміни та доповнення до іпотечного договору, посв. п.н. ХМНО Коляда Т.Г. 30.01.2009 № 135, серія та номер: 970, виданий 30.06.2010, видавник: Приватний нотаріус ХМНО Коляда Т.Г.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26.02.2020 ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13.11.2019 скасовано, у задоволенні заяви ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відмовлено.

Постанова апеляційної інстанції обґрунтовано тим, що згідно зі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, станом на 23 листопада 2016 року зазначене нерухоме майно за правочинами належить на праві приватної власності зокрема, нежитлові приміщення:

- першого поверху №1-:-15 площею 850, 9 кв. м четвертого поверху №1-:-24 площею 756, 8 кв. м у літ. «КМ-5»- ТОВ «Атлант-Харків»,

- нежитлові приміщення: третього поверху № 1-:-22 площею 291, 4 кв. м, четвертого поверху №1-:-14 площею 225, 5 кв. м, п`ятого поверху №1-:-17 площею 223, 7 кв. м шостого поверху № 1-:-10 площею 196, 0 кв. м у літ. «КЛ-6; нежитлові приміщення: першого поверху № 1-:-21 загальною площею 1110, 6 кв. м, другого поверху №1-:-19 загальною площею 322, 7 кв. м у літ. «КЛ-6» - ТОВ «Мірро-Трейдинг»,

- нежитлові приміщення: другого поверху № 1-:-12 загальною площею 823, 0 кв. м, третього поверху № 1-:-9 загальною площею 757, 9 кв. м у літ. «КМ-5» - ТОВ «КДС-Груп».

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що поворот виконання рішення у даному випадку неможливий у вигляді поновлення реєстрації права власності, оскільки відповідно до вказаного зазначені нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 було розподілено та за правочинами належить на праві приватної власності зокрема, нежитлові приміщення ТОВ «КДС-Груп», ТОВ «Мірро-Трейдинг», ТОВ «Атлант-Харків», які не були учасником цієї справи.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей ЄДРСР на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.06.2016р. у справі №643/6032/16-ц предмет іпотеки було поділено на окремі об`єкти нерухомості та визнано право власності на нього за іншими особами, а саме:

-Славніковим С. В. право власності на нежитлові приміщення № 1-15 1-го поверху загальною площею 850,9 кв.м, нежитлові приміщення № 1-24 4-го поверху загальною площею 756,8 кв.м., що розташовані у нежитловій будівлі літ. КМ-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_4 право власності на нежитлові приміщення № 1-21 1-го поверху загальною площею 1110,6 кв.м., та нежитлові приміщення № 1-19 2-го поверху загальною площею 322,7 кв.м., що розташовані у нежитловій будівлі літ. КЛ-6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_5 право власності на нежитлові приміщення 1-22 3-го поверху загальною площею 291,4 кв.м., нежитлові приміщення № 1-14 4-го поверху загальною площею 225,5 кв.м, нежитлові приміщення 1-17 5-го поверху загальною площею 223,7 кв.м, та нежитлові приміщення 1-10 6-го поверху загальною площею 196,0 кв.м, що розташовані у нежитловій будівлі КЛ-6, та нежитлові приміщення № 1-34 5-го поверху загальною площею 622,4 кв м., що розташовані у нежитловій будівлі літ. КМ-5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_2 право власності на нежитлові приміщення № 1-12 2-го поверху загальною площею 823,0 кв.м, нежитлові приміщення № 1-9 3-го поверху загальною площею 757,9 кв.м., що розташовані у нежитловій будівлі літ. КМ-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, рішенням Московського суду м. Харкова від 22.09.2016 у справі №643/8914/16-ц було задоволено позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до Науково-технічного приватного підприємства "Дінас" та ПАТ "ВіЕйБі Банк" про витребування предмету іпотеки з чужого незаконного володіння.

19.10.2016 на підставі рішення Московського суду м. Харкова від 22.09.2016 у справі № 643/8914/16-ц державним реєстратором Калініною Л. М. скасовано в ДРРПНМ право власності ПАТ "ВіЕйБі Банк" на предмет іпотеки.

14.12.2017 рішенням Апеляційного суду Харківської області у справі № 643/6032/16-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 17.05.2018, рішення Московського суду м. Харкова від 06.06.2016 у справі № 643/6032/16-скасовано, у позові відмовлено повністю.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.04.2019 закрито провадження по справі № 922/3659/18. Ухвала господарського суду мотивована тим, що даний спір має публічно-правовий характер, відсутній спір про право та те, що спірні відносини, які виникли між сторонами є результатом реалізації відповідачем відповідних державно-владних повноважень визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а отже, дана справа не відноситься до спорів, які розглядаються за правилами господарського судочинства.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2019 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Матвійчука Олексія Юрійовича на ухвалу господарського суду Харківської області від 22.04.2019 у справі №922/3659/18 залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду Харківської області від 22.04.2019 у справі № 922/3659/18 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 18.12.2019 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Матвійчука Олексія Юрійовича на ухвалу господарського суду Харківської області від 22.04.2019 та Постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2019 у справі № 922/3659/18 залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду Харківської області від 22.04.2019, Постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2019 у справі № 922/3659/18 залишено без змін.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін, одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

Так, протягом 2016-2020 років частини предмету іпотеки неодноразово відступались третім особам (в останнє це відбулось 11.02.2020), відбувався їх багаторазовий поділ та реконструкція, внаслідок чого змінювалась їх площа, а у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкривались нові розділи, щодо частини предмету іпотеки інформація взагалі відсутня.

Так, з аналізу матеріалів справи вбачається, що на час розгляду даного спору, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існує низка записів 101,101,101), про об`єкти нерухомого майна, які є складовими частинами предмету іпотеки, щодо яких Національний банк України звернувся з відповідним позовом про звернення стягнення, в яких, зокрема, визначені, юридичні та фізичні особи, яких позивач визначив в якості відповідачів у справі та на яких зареєстровано частини предмету іпотеки.

Дані відповідні відомості до ДРРПНМ щодо здійснення поділу, реконструкції, тощо, щодо предмету іпотеки внесені державними реєстраторами внаслідок набуття чинності судового рішення, яке згодом було скасовано.

Зазначені об`єкти нерухомого майна утворились в результаті поділу предмету іпотеки - нежитлової будівлі літ. "2Б-6", загальною площею 6 180,9 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за іпотечним договором від 13.10.2014, укладеним в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 13.10.2014 № 43, укладеним між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк".

Щодо набуття прав власності на спірне майно відповідачами, судом встановлено наступне.

Між ТОВ «Атлант-Харків» та ТОВ «Саландер» 09.06.2017 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салига Н.А., запис №873, за яким ТОВ «Саландер» набуло право власності на спірне майно, а саме об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 101 нежитлові приміщення першого поверху №1-15, площею 850,9 кв.м. у літ. «КМ-5», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20852511.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про первинну реєстрацію права власності на вказане майно за ОСОБА_3 та відсутні відомості про перехід права власності на спірне майно до проміжних чи кінцевого власників від ПАТ «ВіейБі Банк» за відплатним договором відчуження.

Між ТОВ «Мірро-Трейдінг`та ТОВ «АКП-Трейдінг» 29.08.2017 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А., запис №4252, за яким ТОВ «АКП Трейдінг» набуло право власності на спірне майно, а саме об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 101 нежитлові приміщення першого поверху №1-21, площею 1110,6 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22069808.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про первинну реєстрацію права власності на вказане майно за ОСОБА_4 та відсутні відомості про перехід права власності на спірне майно до проміжних чи кінцевого власників від ПАТ «ВіейБі Банк» за відплатним договором відчуження.

На підставі актів приймання-передачі нерухомого майна від 11.02.2020, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С., серія, номер: 480, 481, право власності на нерухоме майно реєстраційний номер 101 (нежитлові приміщення 2-го поверху №9,11-53, 84/100 частин приміщення №1,2,8 (місця загального користування) загальною площею 1156,2 кв.м., в літ. «КЛ-6»), розташоване по АДРЕСА_1 перейшло від ТОВ «АКП Харків-Реконструкція» у власність ТОВ «АКП Харків-Інвест», номер запису про право власності 35498020.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про первинну реєстрацію права власності на вказане майно із відкриттям розділу за ТОВ «АКП Харків-Реконструкція» на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ХК 19 та відсутні відомості про перехід права власності на спірне майно до проміжних чи кінцевого власників від ПАТ «ВіЕйБі Банк» за відплатним договором відчуження.

На підставі актів приймання-передачі нерухомого майна від 11.02.2020, посвідченого приватним нотарісом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С., серія, номер: 480, 481, право власності на нерухоме майно реєстраційний номер 101 (нежитлові приміщення 3-го поверху №3, 4-го поверху № 3, 5-го поверху № 3, 6-го поверху № 3,8 в літ. КЛ-6 загальною площею 53,8 кв.м.) по АДРЕСА_1 перейшло від ТОВ «АКП Харків-Реконструкція» у власність ТОВ «АКП Харків-Інвест», номер запису про право власності 35499063.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про первинну реєстрацію права власності на вказане майно за ОСОБА_5 та відсутні відомості про перехід права власності на спірне майно до проміжних чи кінцевого власників від ПАТ «ВіЕйБі Банк» за відплатним договором відчуження.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про первинну реєстрацію права власності на вказане майно із відкриттям розділу за ТОВ «АКП Харків-Реконструкція» на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ХК 19, та відсутні відомості про перехід права власності на спірне майно до проміжних чи кінцевого власників від ПАТ «ВіЕйБі Банк» за відплатним договором відчуження.

Між ТОВ «АКП Харків-Реконстуркція» та фізичною особою ОСОБА_1 15.09.2018 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського місьского нотаріального округу Луценко В.С., запис №3862, за яким фізична особа ОСОБА_1 набув право власності на спірне майно реєстраційний номер 101, а саме об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 101 нежитлові приміщення другого поверху №3, 4, 5, 6, 7, 10, 16/100 частин приміщення №1, 2, 8 (місяця загального користування) загальною площею 212,8 кв.м.в літ КЛ-6,, площею 1110,6 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27935871.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про первинну реєстрацію права власності на вказане майно за ТОВ «АКП Харків-Реконструкція», та відсутні відомості про перехід права власності на спірне майно до проміжних чи кінцевого власників від ПАТ «ВіЕйБі Банк» за відплатним договором відчуження.

Спір у справі стосується питання звернення стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки від 13.10.2014, набуте у власність ПАТ «ВіЕйБі Банк» за договором Іпотеки від 13.08.2008, відтак суд повинен перевірити та надати відповідну оцінку прав позивача, як стягувача на спірне майно.

Позовні вимоги не стосуються витребування спірного майна від добросовісних набувачів чи витребування майна з чужого незаконного володіння, тому суд не надає оцінку правомірності підстав для набуття відповідачами прав власності на спірне майно.

Так, правовою підставою відчуження частин предмету іпотеки слугувало, насамперед, рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.09.2016 у справі N 643/8914/16-ц, яке було скасовано апеляційною та касаційною інстанціями.

Водночас, згідно із ч.ч. 1 та 4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Разом з тим, суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (надалі Закон).

Ст. 1 Закону визначено, що його дія поширюється на відносини, які виникають у сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень цих прав.

Відповідно до п.п.1, 2 ч. 2 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно. Державний реєстр прав на нерухоме майно (Державний реєстр) це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єкти таких прав.

Згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 3 Закону загальними засадами державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах і в порядку, визначеному цим Законом.

В частині другій цієї ж статті закріплено норму, згідно з якою речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За приписами п. 1 ч.1. ст.4 Закону право власності підлягає державній реєстрації права.

В ч.1 ст.5 Закону передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові прав та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства, як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Сукупний правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно, є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи.

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Отже, за наявності державної реєстрації права власності за певною особою, державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно.

Разом з тим, рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.09.2016 у справі N 643/8914/16-ц, яке в подальшому було скасовано апеляційною та касаційною інстанцією, та на підставі якого було розподілено та відчужено предмет іпотеки третім особам, в тому числі і відповідачам у справі, не є підставою для державної реєстрації права власності на майно за відповідачами чи іншими особами (ст. 27 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.09.2016 у справі N 643/8914/16-ц, яке в подальшому було скасовано апеляційною та касаційною інстанцією не створює жодних юридичних наслідків, а тому не є підставою правомірності набуття права власності та не може порушити будь-чиїх прав.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 911/3594/17.

За приписами ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Ііпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов`язанням.

Ст. 9 вказаного Закону передбачено володіння, користування і розпорядження предметом іпотеки та встановлено, що іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Способи звернення стягнення на предмет іпотеки встановлено ст.ст. 36 - 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку", іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення правила застави визначені ст. 593 ЦК України, а іпотеки, як окремого виду застави, також і ст. 17 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється у разі:

- припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

- набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

- визнання іпотечного договору недійсним;

- знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Загальні умови припинення господарських зобов`язань, визначені в ст. 202 ГК України, відповідно до якої господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 593 ЦК України, яка в силу вимог ст. 575 ЦК України розповсюджується на правовідносини щодо іпотеки, право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При укладанні іпотечного договору боржник розраховував на погашення боргу, у випадку порушення зобов`язання щодо повернення кредиту, за рахунок предмету іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору, 13.10.2014 між Національним банком та ПАТ "ВіЕйБі Банк" було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О. О., та зареєстрований в реєстрі за номером 1327, відповідно до пункту 5.3. якого ПАТ "ВіЕйБі Банк" передало в іпотеку Національному банку України нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю літ. "2Б-6", загальною площею 6180,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Павлова Академіка, 120 (предмет іпотеки).

У разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується з положенням ст. 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

З матеріалів справи вбачається та не спростовано позивачем у справі, в Державному реєстрі іпотек наявна запис про обтяження на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю літ. "2Б-6", загальною площею 6180,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Павлова Академіка, 120 (предмет іпотеки в цілому), а отже позовні вимоги позивача, щодо визнання за ним право іпотеки на окремі її частини - є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо вимог до першого, другого, третього та четвертого відповідачів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України « Про іпотеку» (в редакції, чинній станом на момент укладення договору від 13.10.2014) Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону україни «Про іпотеку» частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі володіють окремими частинами нерухомого майна, розташованого по вул. Павлова Академіка, 120, яке було виділено в натурі, чим підтверджується можливість такого виділення.

Разом з тим, як вже було зазначено, відповідно до пункту 5.3. Іпотечного договору від 13.10.2014 ПАТ "ВіЕйБі Банк" передало в іпотеку Національного банку України нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю літ. «2Б-6», загальною площею 6 180,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Павлова Академіка, 120, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Пунктом 5.3. договору не дає змогу визначити кількість поверхів нежитлової будівлі, кількість та характеристики приміщень, чи визначити будь-які інші характеристики для ідентифікація вказаного приміщення.

Таким чином, предметом іпотеки за договором від 13.10.2014 є будівля літ. 2Б-6 по вул. Павлова Академіка, 120 в місті Харкові, в цілому.

Оскільки окремі приміщення, звернення стягнення на які - є предметом позову по даній справі, які на думку позивача є частинами предмета іпотеки нежитлової будівлі літ. 2Б-6, не були самостійним предметом іпотеки, тому позивач не вправі реалізувати свої права іпотекодержателя, шляхом примусового звернення стягнення на окремі приміщення у встановленому законом порядку незалежно від інших приміщень та споруд у будівлі, бо такі приміщення, як окрема частина об`єкта нерухомого майна не було самостійним предметом іпотеки, а може бути визначено, як частка будівлі літ. 2Б-6, який є предметом іпотеки.

За викладених обставин, неможливо звернути стягнення на окремі приміщення, як на частину об`єкта нерухомого майна (частину предмета іпотеки) в разі визначення предметом іпотеки за договором іпотеки будівлі у цілому, а не окремих приміщень.

Такий правовий висновок також узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палата від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2019 року у справі № 643/10533/13-ц.

Відповідно до п.5 статті 5 Закону України «Про іпотеку», у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Положеннями ст. 23 Закону «Про іпотеку» встановлено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

З огляду на зазначені правові норми та аналізу матеріалів справи, суд вважає за необхідне зазначити те, що в результаті судового вирішення справи N 643/8914/16-ц не на користь осіб, які в подальшому відчужили предмет іпотеки третім особам та яких позивач визначив в якості відповідачів у справі, відбувається відновлення суб`єктивного речового права на майно в певної особи, у зв`язку із чим останні не можуть вважатися його власниками.

А отже, не може бути застосовано положення ст. 23 Закону «Про іпотеку», оскільки відповідачі у справі не є власниками майна, переданого в іпотеку. Зазначеної позиції дотримуються ВГСУ у рішення N 19979614.

Водночас, слід зазначити, що відповідно до ст.ст. 387, 388 ЦК України можливість віндикації майна в особи, яка володіє майном, у тому числі й майна, переданого в іпотеку, залежить від того, чи є володілець добросовісним набувачем. Якщо іпотекодавець (новий власник майна) є недобросовісним набувачем, то власник має право витребувати своє майно у іпотекодавця (наступного власника майна) в будь-якому випадку. Подібно до цього власник має право витребувати своє майно, якщо іпотекодавець хоча і є добросовісним набувачем, але це майно було набуте ним безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати. Коли ж іпотекодавець (наступний власник майна) є добросовісним набувачем майна, переданого в іпотеку, і майно придбане ним за відплатним договором, власник має право витребувати це майно в іпотекодавця у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Під час розгляду справи позивач, в порушення статті ст. 74 ГПК України, не надав жодних доказів на підтвердження того, що таке порушення його права чи охоронюваного законом інтересу відбулось. При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що неодмінною ознакою порушення права або охоронюваного законом інтересу, є настання негативних наслідків для суб`єкта порушеного права. Як свідчать матеріали справи та пояснення представника позивача, надані в судовому засіданні, такі негативні наслідки, як на момент розгляду справи відсутні, а отже безпідставним є посилання позивача на порушення його права або охоронюваного законом інтересу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача не порушено відповідачами, а тому вимоги Національного банку України до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 13.10.2014 № 43 укладеним між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк", шляхом визнання права іпотеки на нерухоме майно, а саме:

- на нежитлові приміщення першого поверху № 1-:-15 площею 850,9 кв.м. у літ. "КМ-5", розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Саландер" (першому відповідачу у справі);

- на нежитлові приміщення першого поверху № 1-:21 загальною площею 1110,6 кв.м., розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «АКП-Трейдінг» (другому відповідачу у справі);

- на нежитлові приміщення 2-го поверху №9, 11-:-53, 84/100 частин приміщень № 1, 2, 8 (місця загального користування) загальною площею 1156,2 кв.м, в літ. "КЛ-6", розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Інвест" (третьому відповідачу у справі);

- на нежитлові приміщення 2-го поверху № 3, 4, 5, 6, 7, 10, 16/100 частин приміщень № 1, 2, 8 (місця загального користування) загальною площею 212,8 кв.м., в літ. "КЛ-6", розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать ОСОБА_1 ( четвертому відповідачу у справі);

- на нежитлові приміщення 3-го поверху №3, 4-го поверху № 3, 5-го поверху № 3, 6-го поверху № 3,8 в літ. КЛ-6 загальною площею 53,8 кв. м, розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Павлова Академіка, 120 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Інвест" (третьому відповідачу у справі)

та встановлення способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», за ціною, встановленою на рівні, не нижчому на звичайні ціни на цей вид майна під час проведення виконавчих дій, слід відмовити.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до Протоколу електронного аукціону №UA-EA-2020-02-05-000083-b від 26.02.2020, відбулися електронні торги з продажу активів AT ВТБ Банк, ПАТ ВіЕйБі Банк (номер лоту GL16N616802). Переможцем даних торгів визнано Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Ассісто, ід. код юр. особи 43426003. До складу лоту, зокрема, входили майнові права на нерухоме майно, які є відмінними від права власності, а саме нежитлова будівля літ. 2Б-6 загальною площею 6180,9 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120, реєстраційний номер об`єкту 01, інвентарний номер 1044441.

26.03.2019 між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк, колишнє найменування Відкрите акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк) та ТОВ «Фінансова компанія «Ассісто» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна, які є відмінними від права власності, предметом якого є власність майнові права щодо нерухомого майна, а саме, нежитлова будівля літ. 2Б-6 загальною площею 6180,9 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120, реєстраційний номер об`єкту 01, інвентарний номер 1044441, право власності на яке виникло у продавця (ПАТ «ВіЕйБі Банк) на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дахно О.А. 13.08.2008 за реєстраційним № 2060, шляхом звернення стягнення продавцем на нерухоме майно та було припинено на підставі Постанови Харківського апеляційного господарського суду у справі № 11/177-07, які є відмінними від права власності та які виникли та/або можуть виникнути в майбутньому, зокрема, визнання права власності на нерухоме майно, інші майнові права, які пов`язані із виникненням та припиненням права власності продавця на нерухоме майно, зокрема, але не виключно, набуття у власність нерухомого майна, а також інші права, що випливають з майнових прав щодо нерухомого майна, у тому числі ті, які виникнуть в майбутньому, у зв`язку з встановленням обставин непереборності припинення права власності продавця на нерухоме майно, або скасування рішень судів, інші права, що пов`язані або випливають із правочинів, пред`явлення позову про визнання права власності покупця, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, з подальшою реєстрацію права власності за покупцем (майнові права).

Ст. 177 ЦК України серед об`єктів цивільних прав називає майнові права. Вони ж визначаються речовими правами згідно з ч.2 ст. 190 ЦК України. Але визначення майновим правам Цивільний кодекс не дає.

В ст. 3 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Так, затверджений постановою КМУ Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в останній редакції на момент написання матеріалу) ст. 78 встановлює, що: «Для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, власником такого майна подаються: документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об`єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо. У разі придбання майнових прав на об`єкт нерухомості документом, що підтверджує набуття у власність закріпленого за особою об`єкта будівництва, є договір купівлі-продажу майнових прав».

Згідно зі ст. 656 ЦК України майнові права можуть бути предметом договору купівлі-продажу. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав. А нормою ст. 658 ЦК України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Тобто, за договором купівлі-продажу майнових прав покупець отримує у власність не індивідуально визначене нерухоме майно з усіма притаманними йому властивостями, а майнові права на ще не існуюче майно, яке може стати таким при сукупності всіх передбачених будівельною документацією обставин. Законодавець не обмежує власника майнових прав на нерухоме майно в здійсненні будь-яких не заборонених законом операцій щодо цих прав, в тому числі щодо уступки права вимоги (цесії) за такими договорами.

Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод охоплює поняття «правомірні очікування» тобто законні сподівання вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу. («Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії).

Слід також зазначити, що затверджений постановою КМУ Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в останній редакції на момент написання матеріалу) ст. 78 встановлює, що: «Для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, власником такого майна подаються: документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об`єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо. У разі придбання майнових прав на об`єкт нерухомості документом, що підтверджує набуття у власність закріпленого за особою об`єкта будівництва, є договір купівлі-продажу майнових прав».

Отже, судом встановлено, що на момент розгляду даного спору, власником даного пулу активів є ТОВ ФК Ассісто, якому ПАТ ВіЕйБі Банк продав всі майнові права на літ. 2Б-6.

Надаючи оцінку заявам відповідача ТОВ «Саландер» та третьої особи ТОВ «Фінансова команія «Ассісто» про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ст. 252 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом п. 5 ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Нормами ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відтак, третя особа не є суб`єктом, якому надано право на звернення до суду із відповідною заявою.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

13.10.2014 між Національним банком України, як кредитором, та Публічним акціонерним товариство "Всеукраїнський акціонерний банк", як позичальником, було укладено кредитний договір №43, відповідно до п.1.1. якого кредитор надає позичальнику стабілізований кредит для підтримки ліквідності на суму , 00 грн. на строк з 13.10.2014 до 07.10.2016 включно.

Відповідно до п.14.18.1 Іпотечного договору від 13.10.2014 іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов`язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані.

П. 24 Іпотечного договору вбачається, що термін дії договору до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, визначених в п.1. договору та всіма додатковими договорами до них.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, необхідно з`ясувати та зазначити чи порушене право або охоронюваний законом інтерес сторони, за захистом якого той звернувся до суду.

Проте, судом встановлено, що зобов`язання за кредитним договором, на час розгляду даного спору не виконані, а отже, строк позовної давності не сплив, тому суд відмовляє у задоволені заяви про сплив позовної давності, натомість відмовляє в задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю та необгрунтованістю.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволені позову в повному обсязі, у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Ст. 1 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п.1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання позову) ставка судового збору, що справляється з позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати; з позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

При зверненні до господарського суду з даним позовом, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 746210,00 грн.

Таким чином, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 81, 86, 123, 129, 177, 183, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач - Національний банк України (вул. Інститутська, 9, м. Київ, 01601, );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Саландер" (вул. Ак. Павлова 120, м. Харків, 61054, );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "АКП-Трейдінг" (вул. Ак. Павлова, 120, м. Харків, 61054, );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Інвест" (вул. Ак. Павлова, 120, м. Харків, 61054, );

Відповідач - Фізична особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , ІПН НОМЕР_1 );

Третя особа - Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк", в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб директора-розпорядника Рекрут Світлани Валеріївни (вул. Дегтярівська, 27-Т, м. Київ, 04119; вул. Січових Стрільців, 15, м. Київ, 04053);

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю Мірро-Трейдінг" (вул. Ак. Павлова, 120, м. Харків, 61054);

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "АКП Харків-Реконструкція" (вул. Ак. Павлова, 120, м. Харків, 61054);

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлант-Харків" (вул. Ювілейна, 70, м. Краматорськ, Донецька обл., 84323);

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "КДС-ГРУП" (вул. Ювілейна, 70, м. Краматорськ, Донецька обл., 84323);

Третя особа - ФО Кадієв Данілбег Сіражудинович ( АДРЕСА_8 );

Третя особа - ФО Славніков Сергій Вікторович ( АДРЕСА_9 );

Третя особа - ФО Радіонова Ніна Петрівна ( АДРЕСА_10 );

Третя особа - ФО Шелудько Іван Романович ( АДРЕСА_11 );

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ассісто" (вул. Сурикова, 3, корп. 8Б, м. Київ, 03035).

Повне рішення складено 24.12.2020.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/1374/20