ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Справа № 915/1264/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Степановій С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Міського комунального підприємства Миколаївводоканал, вул. Погранична, 161, м. Миколаїв, 54055 ()

до відповідача Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України, вул. Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017 ()

про стягнення коштів в сумі 102 652, 37 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Яновська В.А., довіреність №4/36 від 02.01.2020 року;

від відповідача: Залуцька Н.П., довіреність від 23.01.2020 року.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Міське комунальне підприємство Миколаївводоканал з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України заборгованість у сумі 102 652, 37 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 19.11.2020 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.11.2020 року відкладено розгляд справи в судовому засіданні на 16.12.2020 року.

В судовому засіданні 16.12.2020 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено, що між МКП Миколаївводоканал та Миколаївською митницею ДФС України укладено договір на централізоване водопостачання та водовідведення № Ю/592/2 від 09.01.2019 року. Позивач зазначає, що під час здійснення працівниками позивача зняття показань лічильника води та обстеження водопровідної мережі відповідача було виявлено порушення цілісності деталі пломбування обвідної лінії водомірного вузла, про що складено акт від 05.11.2019 року № 00024.

За результатами розгляду акту від 05.11.2019 комісією з розгляду актів про порушення вимог законодавства у сфері водопостачання та водовідведення 15.11.2019 року у відповідності до п. 3.3 та 3.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України здійснено розрахунок витрат води та витрат водовідведення. Крім того, у зв`язку з несплатою відповідачем коштів позивач нарахував відповідачу пеню, інфляційні втрати та 3 % річних.

Позивач повідомив, що 27.11.2019 року на сайті Міністерства юстиції України було викладено оголошення про те, що рішенням засновків (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті реорганізації Миколаївської митниці Державної фіскальної служби шляхом приєднання. Встановлено дату і строк заявлення вимог кредиторів 27.11.2019 року. 27.01.2020 року позивачем було надіслано та отримано відповідачем кредиторські вимоги про включення вимог позивача до реєстру кредиторських вимог. Відповідь відповідачем позивачу не надсилалась, внаслідок чого позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190, ст. 104, 526, 549, 611, 625, 629 ЦК України, ст. 193, 217, 218, 230, 232 ГК України та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

18.11.2020 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 14699/20).

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти всіх позовних вимог та вважає, що даний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Миколаївська митниця ДФС вважає Акт про порушення № 00024 від 05.11.2019 року нікчемним, оскільки складений з чисельними порушеннями, містить недостовірні відомості, та не створює жодних правових наслідків, крім тих, що прямо випливають з його нікчемності.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

09.01.2019 року між Міським комунальним підприємством Миколаївводоканал (виробник) та Миколаївською митницею ДФС України (споживач) укладено Договір на централізоване водопостачання та водовідведення № Ю/592/2 (арк. 17-21).

Відповідно до п. 8.1 Договору цей договір набирає чинності з дати його укладення та 01.01.2019 року по 31.12.2019 року.

До договору між сторонами укладено додаток № 1 Акт розмежування балансової належності водопровідно-каналізаційних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін, додаток № 2 Дислокація об`єктів, додаток № 3 Договірні (планові) обсяги споживання послуг, додаток № 3а Розрахунок споживання питної води та водовідведення на 2019 рік по адмінбудинку Миколаївської митниці ДФС, додаток № 4 щодо визначення відповідальної особи, додаток № 5 Перелік субспоживачів, додаток № 6 Порядок розрахунків, додаток № 7 щодо визначення форми звітності (арк. 22-26).

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору виробник зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - Послуги) в точках розподілу відповідно до умов цього Договору, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані Послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором. Дотримуватись Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р № 190 (далі за текстом - Правила користування), Тимчасовими правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в місті Миколаєві, затвердженими рішенням Миколаївської міської ради від 22.04.10 за № 45/10 (далі за текстом - Тимчасові правила), Правилами приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення м. Миколаєва, затверджених рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.10.2018 р № 1050 (далі за текстом - Місцеві правила приймання) та цим Договором, а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим Договором.

Сторони з усіх питань, що виникають з цього договору, зобов`язуються керуватися Законом України Про питну воду та питне водопостачання, Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Правилами користування, Тимчасовими правилами, Правилами приймання, Місцевими правилами приймання та іншими нормативними актами, на підставі яких здійснюється централізоване водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 3.2 Договору оплата послуг здійснюється споживачем у порядку та строки, передбачені порядком розрахунків (Додаток № 6 до цього Договору).

Відповідно до п. 3.3 Договору якщо обчислювати витрати води за показаннями засобу обліку неможливо з причин, що не залежать від споживача (зняття засобу обліку представником виробника, запітніння скла, корозія циферблата, припинення нормальної роботи засобів обліку через несправності, що виникли в його механізмі тощо), кількість поставленої води визначається за середньодобовим споживанням споживача за попередні два розрахункові періоди. У разі тривалості роботи споживача менше двох місяців, кількість води визначається за середньодобовою витратою за період роботи засобу обліку не менше 15-ти днів.

Відповідно до п. 3.4 Договору кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу від споживача, визначається за показаннями засобів обліку стічних вод або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями засобів обліку води та/або іншими способами визначення обсягів стоків, погодженими виробником у відповідності до Правил користування та Місцевих правил приймання.

Відповідно до п. 3.8 Договору при виявленні витоку води в мережах споживача внаслідок їх пошкодження або нераціональне водокористування, втручання у роботу засобів обліку, зняття (порушення) з них пломб, та інше, розрахунок витрат води здійснюється відповідно до вимог Правил користування.

Відповідно до п. 3.9 Договору засоби обліку води підлягають періодичній повірці відповідно до чинного законодавства. Позитивні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією. У випадку тривалості повірки понад місяць об`єм води визначається за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу до дня установки повіреного засобу обліку.

Відповідно до п. 3.10 Договору за несвоєчасне внесення плати зі споживача стягується пеня у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 4.2 Договору споживач зобов`язаний:

- дотримуватися вимог нормативно-правових актів, які регулюють відносини за цим Договором (п.п. 4 п. 4.2 договору );

- забезпечувати цілісність засобів обліку води та не втручатися в їх роботу, а також забезпечувати цілісність пломб, встановлених виробником в місцях з`єднань та на засобах обліку води (п.п. 5 п. 4.2 договору);

- відповідати за цілісність та збереження засобу обліку води та стоків, цілісність пломб і деталей опломбування на засобах обліку, гідрантах, запірній арматурі та інших водопровідних і каналізаційних пристроях, які знаходяться на його балансі. Не демонтувати непрацюючий (пошкоджений) засіб обліку без дозволу Виробника (п.п. 17 п. 4.2 договору),

- забезпечувати за рахунок власних коштів належну експлуатацію та утримання, здійснювати профілактичний та аварійний ремонт водопровідних і каналізаційних мереж, санітарно-технічних приладів, водопровідних і каналізаційних приладів, водопровідних і каналізаційних вводів, запірної арматури, вузла обліку, засобу обліку стоків, підкачуючих приладів, які належать споживачу на праві власності, праві повного господарського відання, оперативного управління, тощо та виконувати вимоги виробника з цього приводу (п.п. 18 п. 4.2 договору).

Відповідно до п. 4.3 Договору виробник має право:

- вимагати від споживача дотримання нормативно-правових актів, які регулюють відносини за цим договором (п.п. 3 п. 4.3 договору)

- вимагати від споживача своєчасного усунення виявлених несправностей, пов`язаних з отриманням Послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості відповідних робіт (п.п. 4 . 4.3 договору);

- вимагати від споживача безперешкодного доступу представників виробника (за наявності належним чином оформленого посвідчення) до засобів обліку води і стоків, каналізаційних колодязів, водопровідних, каналізаційних мереж, санітарно-технічних пристроїв, в тому числі внутрішньобудинкових (п.п. 7 п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 4.7 Договору споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором, зокрема:

- недотримання вимог нормативно-правових актів, які регулюють відносини за цим договором;

- втручання у роботу засобів обліку води, в тому числі безоблікове водокористування.

Відповідно до п. 5.5 договору у разі виявлення представником виробника порушень вимог Правил користування та умов цього договору актом встановлюються терміни їх усунення. Акт оформлюється за підписами представника виробника та споживача. Якщо останній відмовляється підписати акт, він підписується представником виробника і в акті робиться відповідний запис про таку відмову. Споживач має право оскаржити такий акт протягом чотирьох календарних днів з моменту його складання шляхом направлення листа із зауваженнями, із посиланням на відповідні норми діючого законодавства України, та пропозиціями на ім`я керівника виробника.

У разі, якщо споживач не скористався своїм правом на оскарження акту, оформлений таким чином акт є обов`язковим для виконання у вказані в ньому строки, а також є підставою для розрахунків за водокористування згідно з Правилами користування.

Відповідно до п. 1 додатку № 6 розрахунковим вважається період з 21-го числа попереднього календарного місяця до такого ж числа поточного календарного місяця. Закінченням розрахункового періоду вважається місяць, у якому споживач зобов`язаний надати виробнику дані про обсяги спожитих послуг. Назва розрахункового періоду співпадає з назвою місяця, у якому цей період закінчується.

Відповідно до п. 4 додатку № 6 договору рахунки за фактично спожиті послуги мають бути оплаченими споживачем на поточний рахунок виробника протягом 5-и банківських (операційних) днів з дня їх отримання.

Відповідно до п. 6 додатку № 6 у разі несвоєчасного виконання споживачем своїх грошових зобов`язань, обумовлених цим договором, виробник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який здійснюється нарахування, на суму простроченого грошового зобов`язання;

- 3% річних на суму простроченого грошового зобов`язання.

При цьому сума простроченого грошового зобов`язання за послуги повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Пеню, 3 % річних та інфляційні нарахування споживач зобов`язаний сплатити на поточний рахунок виробника протягом 5 банківських (операційних) днів з дня отримання рахунків.

Судом встановлено, що 06.11.2015 року за заявою відповідача Миколаївської митниці ДФС України було опломбовано лічильник № 404422 та обвідна лінія, які знаходяться на його балансі, про що було складено відповідний акт про пломбування № Ц2281 від 06.11.2015 року (арк. 28), в якому, зокрема, зазначено, що представником споживача було прийнято на відповідальне зберігання цілісні пломби (індикатори), перелічені у акті у кількості 6 одиниць.

Акт підписано представником споживача ОСОБА_1 та МКП Миколаївводоканал.

05.11.2019 року при здійсненні працівниками позивача КП Миколаївводоканал зняття показань лічильника води та обстеженні водопровідної мережі відповідача, у підвальному приміщенні за адресою: м. Миколаїв, по вул. Московська, 57А було виявлено порушення п. 5.18, п. 7.3 Правил користування, а саме: порушення цілісності деталі пломбування (пломбувального тросу) на обвідной лінії водомірного вузла, про що складено Акт про порушення вимог законодавства у сфері питного водопостачання від 05.11.2019 року № 00024 (арк. 29).

Відповідно до п. 7 Акту комісія з розгляду акта буде проводити засідання 08.11.2019 року о 9:00 годині за адресою: м. Миколаїв, вул. Погранична, 161, каб. № 12.

Акт підписано представниками МКП Миколаївводоканал та представником споживача Сєдовим Ю.Ю.

Відповідно до довідки № 08/11/19-2 від 08.11.2019 року, виданої ТзОВ «Еталон-АСП», останнє повідомило, що 24.10.2020 року представником ТзОВ Еталон-АСП була проведена повірка лічильника води зав. № 404422, КВ-1,5 (протокол повірки № 120/10) за адресою: м. Миколаїв, вул. Московська, 57-А. При проведенні повірки було знято 2 антимагнітні контрольні пломби з корпусу лічильника та передані до МКП Миколаївводоканал, а також представником митниці порушено контрольний пломбувальний дріт на електричному приводі обвідної засувки пожежного гідранту.

У довідці зазначено, що порушення цілісності пломбувального дроту було вимушеним заходом при підключенні лічильника до системи водопостачання для проведення повірки, так як не було впевненості у повному закритті пожежної засувки та наявності не врахованих втрат (арк. 30).

06.11.2019 року відповідачем направлено на адресу позивача лист № 5621/10/14-70-03-21, в якому відповідач зазначив, що порушення цілісності пломбувального дроту було вимушеним заходом і враховуючи те, що Миколаївська митниця ДФС є державною установою, яка фінансується за рахунок Державного бюджету, просить до факту порушення не застосовувати штрафні санкції (арк. 31).

15.11.2019 року відбулось засідання комісії МКП Миколаївводоканал з розгляду акту № 00024 від 05.11.2019, на якому був присутній представник відповідача Сєдов Ю.Ю. У своїх поясненнях до протоколу представник відповідача зазначив, що неможливо було здійснити повірку лічильника води у зв`язку з тим, що засувка пожежного гідранту не була повністю закрита та мало місце наявність не врахованих витрат води. Таким чином, на протязі тривалого часу відповідач отримував у свої мережі воду без належного обліку через лічильник. Факт порушення визнано.

Рішенням комісії, оформленим протоколом № 124 від 15.11.2019 року (арк. 32), вирішено у зв`язку з порушенням Миколаївською митницею п. 5.18 Правил користування здійснити нарахування відповідно п.п. 3.3, 3.4 Правил користування за період з 24.10.2019 по 04.11.2019 та за результатом такого нарахування визначено, що відшкодуванню відповідачем підлягає сума 89 526, 06 грн.

З рішенням комісії представник відповідача ознайомлений, копію протоколу засідання комісії та рахунок отримав, про що зазначено в самому протоколі.

На виконання вищевказаного рішення комісії відповідачу виставлено відповідний рахунок № Ш-8036/0138-11.2019/15 від 15.11.2019 року на суму 89 526, 06 грн (арк. 32 на звороті), який відповідач отримав на засіданні комісії МКП Миколаївводоканал 15.11.2019 року, про що зазначено в протоколі № 124 від 15.11.2019 року.

05.12.2019 року відповідачем направлено позивачу претензію № 6154/10/14-70-10-27, в якій відповідач вимагав скасувати Акт № 00024 від 05.11.2019 року Про порушення вимог законодавства у сфері питного водопостачання та протокол № 124 від 15.11.2019 року через їх нікчемність та повідомив, що вони не створюють жодних правових наслідків для споживача, а також визнати недійсним рахунок № Ш-8036/0138-11.2019/15 від 15.11.2019 як такий, що був сформований на підставі нікчемного протоколу № 124 від 15.11.2019 року (арк. 35-36).

Позивач листами від 12.12.2019 № 2505/36 та від 13.12.2019 №2509/36 повідомляв відповідача про те, що засідання комісії з перегляду рішення комісії від 15.11.2019 року відбудеться 13.12.2019 о 10:00 та 18.12.2019 о 9:00 відповідно (арк. 37).

Суду не подано доказів перегляду рішення комісії.

Суду також не подано доказів оскарження відповідачем в судовому порядку рішення комісії, оформлене протоколом № 124 від 15.11.2019 року.

З 27.11.2019 Миколаївська митниця Державної фіскальної служби перебуває в стані припинення (в результаті її реорганізації) (арк. 43-44).

24.01.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою № 48/юр про включення МКП «Миколаївводоканал» кредиторських вимог до реєстру кредиторів по справі про ліквідацію (реорганізацію) Миколаївської митниці Державної фіскальної служби (арк. 39-40).

Позивач зазначає, що рахунок № Ш-8036/0138-11.2019/15 від 15.11.2019 відповідачем не оплачено, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

1. Щодо вимоги про стягнення суми заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини між сторонами регулюються договором, відповідними нормативно-правовими актами, у тому числі Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 27.06.2008 № 190, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за № 936/15627.

Відповідно до п. 1 Правил користування ці Правила є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до п. 3.1 Правил користування розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Відповідно до п. 3.2 Правил користування водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Відповідно до п. 3.3 Правил користування у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Відповідно до п. 3.4 Правил користування розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Відповідно до п. 5.1 Правил користування облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Відповідно до п. 5.13 Правил користування споживач забезпечує захист приміщень, де розташовані вузли обліку, від ґрунтових, талих і дощових вод та інших шкідливих впливів, утримує зазначені приміщення в належному стані; не допускає доступу сторонніх осіб і забезпечує доступ представників виробника за службовими посвідченнями до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання.

Правил користування п. 5.14 Правил користування передбачено усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією. У випадку тривалості повірки понад місяць об`єм води визначається відповідно до пункту 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку.

Відповідно до п. 5.18 Правил користування визначено, що споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з`єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування. Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника. У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих Правил.

Відповідно до п. 5.22 Правил користування у разі зняття показів засобів обліку представник виробника зобов`язаний перевіряти цілісність пломб на засобах обліку, гідрантах, запірній арматурі та інших водопровідних пристроях, що перебувають у віданні споживача, а також пересвідчитись у відсутності витоку води у мережі споживача.

Відповідно до п. 7.3 Правил користування у разі наявності у вузлі обліку споживача обвідної лінії запірна арматура на ній пломбується представником виробника у закритому стані. За цілісність пломби відповідає споживач.

Аналізуючи положення Правил користування, укладеного між сторонами договору та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що Актом № 00024 від 05.11.2019 року про порушення вимог законодавства у сфері питного водопостачання по об`єкту за адресою: Московська. 57-А, м. Миколаїв, виявлено порушення цілісності деталі пломбування (пломбувального тросу) на обвідній лінії водомірного вузла, що є порушенням п. 7.3, 5.18 Правил користування та є підставою для нарахування споживачу відповідних послуг витрат води згідно з пунктами 3.3, 3.4 Правил.

Як встановлено судом вище, 15.11.2019 року відбулось засідання комісії МКП Миколаївводоканал з розгляду акту № 00024 від 05.11.2019, на якому був присутній представник відповідача Сєдов Ю.Ю.

Рішенням комісії, оформленим протоколом № 124 від 15.11.2019 року (арк. 32) вирішено у зв`язку з порушенням Миколаївською митницею п. 5.18 Правил користування здійснити нарахування відповідно п.п. 3.3, 3.4 Правил користування за період 24.10.2019 по 04.11.2019 та за результатом такого нарахування визначено, що відшкодуванню відповідачем підлягає сума 89 526, 06 грн.

Факт порушення відповідачем визнано, про що зазначено в самому протоколі.

На виконання вищевказаного рішення комісії відповідачу виставлено відповідний рахунок № Ш-8036/0138-11.2019/15 від 15.11.2019 року на суму 89 526, 06 грн (арк. 32 на звороті), який відповідач отримав на засіданні комісії МКП Миколаївводоканал 15.11.2019 року, про що зазначено в протоколі № 124 від 15.11.2019 року.

Комісією здійснено розрахунок заборгованості відповідача з витрат води за період з 24.10.2019 по 04.11.2019 на суму 89 526, 06 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає його правильним та таким, що відповідає вимогам п.п. 3.3, 3.4 Правил користування системами комунального водопостачання і водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008.

Щодо заперечень відповідача, зазначених у відзиві на позовну заяву, то суд зазначає, що відповідачем рішення комісії МКП Миколаївводоканал, яке оформлене протоколом 124 від 15.11.2019 року, в судовому порядку оскаржено не було. Дослідження вказаних обставин не входить безпосередньо у предмет доказування у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість, підставність та задоволення позовної вимоги в цій частині позову.

2. Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних та індексу інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Відповідно до п. 6 додатку № 6 у разі несвоєчасного виконання споживачем своїх грошових зобов`язань, обумовлених цим договором, виробник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який здійснюється нарахування, на суму простроченого грошового зобов`язання;

- 3% річних на суму простроченого грошового зобов`язання.

При цьому сума простроченого грошового зобов`язання за послуги повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Пеню, 3 % річних та інфляційні нарахування споживач зобов`язаний сплатити на поточний рахунок виробника протягом 5 банківських (операційних) днів з дня отримання рахунків.

Позивачем нараховано відповідачу 2 025, 34 грн. - 3 % річних від суми заборгованості за період з 23.11.2019 року по 02.10.2020 року.

Розрахунок суми 3 % річних у сумі 2 025, 34 грн. є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Розгорнутий розрахунок трьох відсотків річних наявний в матеріалах справи (арк. 9).

Позивачем також нараховано відповідачу 890, 82 грн. індексу інфляції за прострочення виконання грошових зобов`язань, за період з грудня 2019 року по серпень 2020 року. Перевіривши нарахування індексу інфляції, судом встановлено, що позивачем правильно застосовано індекси інфляції, період визначено правильно, нарахування здійснено відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, детальний розрахунок наявний в матеріалах справи (арк. 9).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність вимоги про стягнення індексу інфляції в розмірі 890, 82 грн. та 3 % річних у сумі 2 025, 34 грн. В цій частині позов підлягає задоволенню.

3. Щодо вимоги про стягнення пені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Відповідно до п. 3.10 Договору за несвоєчасне внесення плати зі споживача стягується пеня у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 6 додатку № 6 у разі несвоєчасного виконання споживачем своїх грошових зобов`язань, обумовлених цим договором, виробник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який здійснюється нарахування, на суму простроченого грошового зобов`язання;

- 3% річних на суму простроченого грошового зобов`язання.

При цьому сума простроченого грошового зобов`язання за послуги повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Пеню, 3 % річних та інфляційні нарахування споживач зобов`язаний сплатити на поточний рахунок виробника протягом 5 банківських (операційних) днів з дня отримання рахунків.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені за прострочення виконання грошового на суму 10 210, 15 грн. Нарахування пені здійснено позивачем за період з 23.11.2019 року по 22.05.2020 року. Розрахунок пені здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Період нарахування визначено позивачем правильно. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (арк. 8). Отже, нарахування пені в сумі 10 210, 15 грн. є обґрунтованим та підставним. В цій частині позов підлягає задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Судовий збір в розмірі 2 102, 00 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України, вул. Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017 () на користь позивача Міського комунального підприємства Миколаївводоканал, вул. Погранична, 161, м. Миколаїв, 54055 ():

- 89 526, 06 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот двадцять шість грн. 06 коп.) заборгованості;

- 890, 82 грн. (вісімсот дев`яносто грн. 82 коп.) - інфляційних втрат;

- 2 025, 34 грн. (дві тисячі двадцять п`ять грн. 34 коп.) - 3 % річних;

- 10 210, 15 грн. (десять тисяч двісті десять грн. 15 коп.) пені;

- 2 102, 00 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 24.12.2020 року.

Суддя Е.М. Олейняш