Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Від "23" грудня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/311/20

Господарський суд Житомирської області у складі судді Костриці О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства "Укрсиббанк" від 07.10.2020 за № 24-1-01/922 з вимогами до боржника у межах справи № 906/311/20 за заявою фізичної особи ОСОБА_1 (Житомирська область, Житомирський район, с.Оліївка) про неплатоспроможність,-

за участю учасників судового процесу:

- від заявника (Акціонерного товариства "Укрсиббанк"): Гіль Н.В. - представник (довіреність № 21-1/95717 від 28.12.2019, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №5971 від 12.10.2017, посвідчення адвоката № КВ5971 від 12.10.2017) (була присутня в судовому засіданні 22.12.2020);

- від боржника: Святецький В.П. (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Андрушівським РВ УМВС України в Житомирській області 06.07.1998) (був присутній в судовому засіданні 22.12.2020); Янчук М.О. - представник (ордер про надання правової допомоги серії ЖТ № 066525 від 03.03.2020, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльність серії ЖТ №000739 від 09.04.2015) (був присутній в судовому засіданні 22.12.2020);

- керуючий реструктуризацією: не з`явився,-

Відповідно до статті 216 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 22.12.2020 оголошувалась перерва до 23.12.2020.

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (далі - боржник).

Ухвалою господарського суду від 22.09.2020 відкрито провадження у справі №906/311/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Пузирного Т.М.

22.09.2020 оприлюднено оголошення про відкриття Господарським судом Житомирської області провадження у справі №906/311/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1

16.10.2020 до господарського суду надійшла заява Акціонерного товариства "Укрсиббанк" (далі - АТ "Укрсиббанк", кредитор, банк) від 07.10.2020 № 24-1-01/922 з вимогами до боржника (т. 2 а.с. 172-236).

Обґрунтовуючи вимоги до божника, АТ "Укрсиббанк" у заяві повідомлено, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором від 24.12.2007 № 0, у ОСОБА_1 існує заборгованість станом на дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на суму 32164,16 доларів США тіла кредиту, 1308,71 доларів США процентів, 13723,32 грн пені та 1218,00 грн судового збору, які були стягнуті рішенням Житомирського районного суду від 21.07.2016 у справі № 278/1408/15-ц, та на суму 2730,56 доларів США процентів (12,4 % річних) відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та пункту 8.1 кредитного договору за період з 01.05.2015 по 21.09.2020, 21569,64 доларів США з процентів за період з 29.04.2015 по 24.09.2020, 75510,83 грн пені за період з 23.09.2019 по 29.02.2020.

Ухвалою суду від 20.10.2020 прийнято заяву АТ "Укрсиббанк" від 07.10.2020 за №24-1-01/922 з вимогами до боржника та призначено її до розгляду у попередньому засіданні суду на 03.11.2020 о 10:40 год (т. 2 а.с. 237).

29.10.2020 на адресу суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про результати розгляду заяви АТ "Укрсиббанк", у якій повідомлено про часткове визнання заявлених вимог (т. 3 а.с. 78-83).

Ухвалою господарського суду від 03.11.2020 відкладено розгляд заяви АТ "Укрсиббанк" від 07.10.2020 за №24-1-01/922 з вимогами до боржника та призначено її до розгляду у попередньому засіданні суду на 01.12.2020 об 11:20 год (т. 3 а.с. 104-105).

25.11.2020 до господарського суду надійшов супровідний лист керуючого реструктуризацією Пузирного Т.М. від 25.11.2020 з доданими копіями повідомлення від 29.10.2020 про результати розгляду грошових вимог кредиторів, заяви представника боржника адвоката Янчука М.О. про часткове визнання боргу, заяви АТ "Укрсиббанк" від 07.10.2020 з вимогами до боржника, доказами направлення повідомлення кредитору та боржнику (т. 3 а.с. 110-122).

26.11.2020 на електронну пошту та 30.11.2020 поштовою кореспонденцією до суду надійшли письмові пояснення АТ "Укрсиббанк" від 26.11.2020 № 1619/20 з доданою копією вимоги від 26.02.2015 № 30-11/22670 (т. 3 а.с. 140-153).

Ухвалою господарського суду від 01.12.2020 відкладено розгляд заяви АТ "Укрсиббанк" від 07.10.2020 за №24-1-01/922 з вимогами до боржника та призначено її до розгляду у попередньому засіданні суду на 22.12.2020 о 14:30 год (т. 3 а.с. 159-160).

15.12.2020 до господарського суду надійшла заява представника боржника адвоката Янчука М.О. з доданими документами на виконання вимог ухвали суду від 01.11.2020 (т. 3 а.с. 172-209).

16.12.2020 до господарського суду надійшли пояснення керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Пузирного Т.М. з доданою копією висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 14.12.2020 № 1065/12-2020/1 (т. 3 а.с. 210-224).

У судовому засіданні 22.12.2020 представником АТ "Укрсиббанк" підтримано заяву з вимогами до боржника у повному обсязі.

ОСОБА_1 та його представником у судовому засіданні 22.12.2020 повідомлено про часткове визнання вимог кредитора на суму 35714,75 доларів США заборгованості за кредитним договором, 1218,00 грн судового збору та 4204,00 грн судового збору.

У судовому засіданні 22.12.2020 оголошувалась перерва до 23.12.2020 об 11:00 год., про що сторони були повідомлені належним чином.

Представники АТ "Укрсиббанк" та боржника у судове засідання 23.12.2020 не з`явилися.

Дослідивши заяву АТ "Укрсиббанк" від 07.10.2020 № 24-1-01/922 з вимогами до боржника та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , представників кредитора та боржника, господарський суд вважає за необхідне задовольнити вказану заяву частково, виходячи з наступного.

Ухвалою господарського суду від 22.09.2020 відкрито провадження у справі №906/311/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Пузирного Т.М.

22.09.2020 оприлюднено оголошення про відкриття Господарським судом Житомирської області провадження у справі №906/311/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 1 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою 4 Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

16.10.2020 до господарського суду надійшла заява АТ "Укрсиббанк" від 07.10.2020 № 24-1-01/922 з вимогами до боржника (т. 2 а.с. 172-236). Згідно з відбитком штемпеля на поштовому конверті вказану заяву надіслано до суду 13.10.2020, тобто в межах 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою господарського суду від 03.03.2020 прийнято заяву АТ "Кредобанк" з вимогами до боржника на суму 520 185,50 грн та призначено її до розгляду в попередньому засіданні суду на 24.03.2020 об 11:00 год.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною 1 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Судом встановлено, що вимоги АТ "Укрсиббанк" до боржника виникли на підставі наступного.

24.12.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" (з 21.12.2009 змінено назву на Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк", з 24.11.2018 - АТ "Укрсиббанк") та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (т. 2 а.с. 186-191).

Відповідно до пункту 1.1. договору банк зобов`язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 36020,00 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 1.2 договору надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: 24.12.2007; позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 22.12.2028, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з пунктів 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2 цього договору.

За користування кредитними коштами у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 12,4 % річних. По закінченню 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов пункту 10.2 даного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому пунктом 10.2. даного договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому договорі (пункт 1.3.1 договору).

Відповідно до пункту 1.3.3 договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця у два етапи за методом "30/360" відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Етапи нарахування процентів визначаються як:

- в останній робочий день поточного місяця за період з дня фактичного надання кредиту по останній календарний день місяця включно (в місяць фактичного надання кредиту); з дня сплати ануїтетного платежу у поточному місяці по останній календарний день місяця включно (в наступні місяці);

- в день сплати ануїтетного платежу - з першого календарного дня поточного місяця по день, що передує дню сплати ануїтетного платежу (день сплати ануїтетного платежу в розрахунок не включається).

Проценти нараховуються на суму кредиту, що надана банком позичальнику і ще не повернута останнім у власність банку відповідно до умов договору.

Кредит надається позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника), а саме: на купівлю житлової нерухомості (пункт 1.4 договору).

Кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням (пункт 1.5. договору).

Згідно з пунктом 2.1 договору у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором банком приймається:

- застава нерухомості, а саме: двохкімнатна квартира загальною площею 53,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ринковою вартістю 227 396,00 грн;

- порука, а саме: ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 8.1. договору у випадку порушення зобов`язання позичальником в частині не сплати чергового ануїтетного платежу в установлений день сплати такого платежу чи сплати у розмірі меншому ніж передбачено цим договором:

- на прострочену суму основного боргу банк нараховує підвищені проценти в розмірі діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу. Нарахування підвищеної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу (дня сплати ануїтетного платежу);

- на суму прострочених процентів, банк може нараховувати пеню, починаючи з 32 календарного дня, якщо рахувати з дати виникнення прострочених процентів.

Пеня нараховується в наступному порядку, а саме:

- в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні;

- в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті;

- пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом "факт/360" (метод "факт/360" передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21.07.2016 у справі № 278/1408/15-ц стягнуто з в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсиббанк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 24.12.2007 в розмірі 35714,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті, станом на 28.04.2015 складає 817 816,52 грн, та 13723,32 грн пені за прострочення сплати кредиту, пені за прострочення сплати відсотків; стягнуто з відповідачів у дольовому порядку на користь позивача по 1 218,00 гривень судових витрат з кожного (т. 2 а.с. 194-195).

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21.07.2016 у справі № 278/1408/15-ц встановлено обставини укладення між ОСОБА_1 та ПАТ "Укрсиббанк" кредитного договору, надання банком позичальнику кредиту, неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором в розмірі 35 714,75 доларів США (32 164,16 доларів США тіла кредиту, 3550,59 доларів США процентів) та 13 723,32 грн пені за прострочення сплати кредиту, пені за прострочення сплати відсотків; 1218,00 грн судових витрат.

У межах виконавчого провадження за період з 25.02.2020 по 16.09.2020 боржником та поручителями сплачено 2241,88 доларів США процентів. Боржником та кредитором не надано до суду доказів погашення ОСОБА_1 заборгованості перед банком за кредитним договором у іншому розмірі.

Таким чином, не сплаченою залишається заборгованість в розмірі 32 164,16 доларів США тіла кредиту, 1308,71 доларів США процентів, 13723,32 грн пені, 1218,00 грн судового збору.

Боржником вказані вимоги кредитора визнано, доказів сплати заборгованості перед кредитором до суду не надано.

Отже, вимоги кредитора до боржника на суму 32 164,16 доларів США тіла кредиту, 1308,71 доларів США процентів, 13723,32 грн пені, 1218,00 грн судового збору є обґрунтованими та підтвердженими доказами.

За викладених обставин невиконання боржником власних зобов`язань, кредитором також заявлено вимоги до боржника:

- з процентів (12,4 % річних) за період з 29.04.2015 по 24.09.2020 на суму 21569,64 доларів США,

- з процентів (12,4 % річних) відповідно до статті 625 ЦК України та пункту 8.1 кредитного договору за період з 01.05.2015 по 21.09.2020 на суму 2730,56 доларів США,

- з пені за період з 23.09.2019 по 29.02.2020 на суму 75510,83 грн,

Щодо вимог кредитора до боржника з процентів за період з 29.04.2015 по 24.09.2020 на суму 21569,64 доларів США, з пені за період з 23.09.2019 по 29.02.2020 на суму 75510,83 грн, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що з огляду на неналежне виконання ОСОБА_1 зобов`язань перед банком за кредитним договором, АТ "Укрсиббанк" направлялася ОСОБА_1 вимога від 26.02.2015 № 30-11/22670 у якій було зазначено, що станом на 20.02.2015 заборгованість позичальника по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 34 717,71 доларів США, з яких 32 164,16 доларів США - кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість - 602,57 доларів США, 2553,55 доларів США - прострочена заборгованість по процентам. Банком звернуто увагу позичальника, що відповідно до статей 1048, 1050 ЦК України, розділу 12 кредитного договору у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань за договором строком більш ніж на один місяць та у випадку непогашення простроченого грошового зобов`язання протягом 31 календарного дня, з дня отримання цієї вимоги, банк визнає термін повернення кредиту таким, що настав, та вимагає від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит з 32 календарного дня, з дати одержання позичальником цього повідомлення про дострокове повернення кредиту. При цьому, у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення термін повернення кредиту вважається таким, що настав з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги значний строк невиконання своїх зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24.12.2007, АТ "Укрсиббанк" у вимозі вимагало усунення порушень кредитного договору, а саме: погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення, у розмірі 602,57 доларів США - прострочена заборгованість та 2553,55 доларів США простроченої заборгованості по процентам.

У випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту АТ "Укрсиббанк", банк вимагав виконання позичальником своїх зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24.12.2007, а саме: сплатити банку заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить 34 717,71 доларів США.

АТ "Укрсиббанк" повідомлено, що дана вимога направлялася ОСОБА_1 26.02.2015. Разом з тим, доказів її направлення та отримання ОСОБА_1 кредитором до суду не надано.

Боржником факт отримання вимоги АТ "Укрсиббанк" підтверджено, інформацію про конкретну дату її отримання не надано.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 після отримання вимоги не сплачено АТ "Укрсиббанк" прострочену заборгованість, у зв`язку з чим набрали чинності умови договору та вимоги щодо дострокового виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань за кредитним договором.

За викладених обставин, враховуючи підтвердження боржником факту отримання вимоги банку, однак відсутність у матеріалах справи доказів, що підтверджують конкретну дату її отримання, господарський суд приходить до висновку про припинення строку дії кредитного договору з 41 календарного дня з дати відправлення вимоги - 08.04.2015.

Звернувшись до ОСОБА_1 з досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та у подальшому з позовною заявою до Житомирського районного суду Житомирської області, АТ "Укрсиббанк" використано право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, пені та штрафів за порушення умов договору.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.

Крім того, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц.

Зважаючи на те, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України й охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Такий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Таким чином, кредитор втратив право нараховувати, зокрема, проценти та пеню, оскільки їх нарахування поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Посилання кредитора на пункт 1.3.3. кредитного договору як підставу для нарахування процентів за період з 29.04.2015 по 24.09.2020 на суму 21569,64 доларів США у порядку статті 1048 ЦК України, відхиляються господарським судом, оскільки зазначений пункт договору не передбачає нарахування процентів поза строком дії кредитного договору.

За викладених обставин, вимоги кредитора до божника з процентів за період з 29.04.2015 по 24.09.2020 на суму 21569,64 доларів США, з пені за період з 23.09.2019 по 29.02.2020 на суму 75510,83 грн є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим підлягають відхиленню судом.

Щодо вимог кредитора до боржника з процентів (12,4 % річних) за період з 01.05.2015 по 21.09.2020 на суму 2730,56 доларів США, нарахованих кредитором з посиланням на статтю 625 ЦК України та пункт 8.1 кредитного договору, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Кредиторські вимоги АТ "Укрсиббанк" до боржника на суму 2730,56 доларів США процентів є мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання (несплату процентів), що підпадає під регулювання приписів статті 625 ЦК України.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, умови щодо нарахування процентів за правомірне та неправомірне користування кредитними коштами мають визначатися окремими пунктами договору.

Обґрунтовуючи нарахування процентів у порядку статті 625 ЦК України за ставкою 12,4 %, а не 3 %, річних, АТ "Укрсиббанк" зазначено, що відповідно до пункту 8.1. кредитного договору у випадку порушення зобов`язання позичальником в частині не сплати чергового ануїтетного платежу в установлений день сплати такого платежу чи сплати у розмірі меншому ніж передбачено цим договором на прострочену суму основного боргу банк нараховує підвищені проценти в розмірі діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу. Нарахування підвищеної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу (дня сплати ануїтетного платежу).

Водночас, тлумачення даного пункту та інших умов укладеного сторонами справи кредитного договору щодо наслідків порушення боржником строків повернення позичених коштів має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання цивільно-правової відповідальності, в тому числі за порушення грошового зобов`язання, та враховуючи, що згідно з пунктом 22 частини 1 статті 92 Конституції України засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України.

У постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 902/5/19 визначено, що якщо сторони бажають врегулювати свої правовідносини щодо стягнення річних у порядку частини 2 статті 625 ЦК України іншим способом, ніж той який передбачено цією нормою, то таке регулювання повинно бути самостійною умовою договору, воно не може ототожнюватися з умовами договору про стягнення процентів за правомірне користування кредитом, передбаченими у порядку статті 1048 ЦК України, оскільки законодавець не ототожнює підстави правомірного та неправомірного користування кредитними коштами.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.05.2019 у справі № 910/18618/17.

Водночас, АТ "Укрсиббанк" не доведено, а судом не встановлено наявність умов кредитного договору, які би передбачали наслідки протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання, а відтак до спірних правовідносин повинні застосовуватися положення статті 625 ЦК України.

Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the dоminant influence of one party).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Таким чином, умова кредитного договору (пункт 8.1), на переконання суду, не є умовою, якою передбачено наслідки протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання в розумінні приписів статей 625 та 1050 ЦК України, тому посилання кредитора на те, що відповідальність за неправомірне користування кредитними коштами визначено безпосередньо у пункті 8.1. кредитного договору, відхиляється судом.

Також, господарський суд враховує ту обставину, що пунктом 8.1 кредитного договору передбачено нарахування підвищених процентів на прострочену суму основного боргу, а не на проценти.

За наведених обставин, у АТ "Укрсиббанк" відсутні правові підстави для нарахування процентів у порядку статті 625 ЦК України у зв`язку з несплатою боржником процентів за ставкою, відмінною від 3% річних.

Нарахування 3% річних на зобов`язання у іноземній валюті відповідає положенням частини 2 статті 625 ЦК України. Аналогічну позицію висловлено у постанові Великої палати Верховного суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц.

Відповідно до розрахунку суду, здійсненого з урахуванням визначеного заявником періоду нарахування процентів, визначеного судом вірного розміру заборгованості з процентів станом на певну дату з урахуванням здійснених боржником оплат (а.с. 237, том 3), розмір правомірно нарахованих ОСОБА_1 процентів, виходячи з ставки - 3% у відповідності до положень статті 625 ЦК України, становить 564,88 доларів США.

Отже, вимоги кредитора до боржника з процентів на суму 564,88 доларів США , нарахованих у порядку статті 625 ЦК України, є правомірно нарахованими, обґрунтованими та підтвердженими доказами. Вимоги на суму 2165,68 доларів США нараховані безпідставно, у зв`язку з чим відхиляються судом.

Згідно з абзацом 4 частини 2 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Як було зазначено вище, заяву з вимогами до боржника кредитором надіслано до господарського суду 13.10.2020.

Відповідно до даних Національного банку України офіційний курс національної валюти до долару США станом на 13.10.2020 становив 28,2481 грн.

Зважаючи на викладене в сукупності, загальний розмір обґрунтованих, правомірно нарахованих та підтверджених матеріалами справи вимог кредитора до боржника в національній валюті становить:

- 908576,41 грн (32164,16 дол. США х 28,2481) - тіла кредиту;

- 36968,57 грн (1308,71 дол. США х 28,2481) - процентів за користування кредитом;

- 13723,32 грн пені;

- 1218,00 грн судового збору;

- 15956,79 грн (564,88 дол. США х 28,2481) процентів, нарахованих у порядку статті 625 ЦК України.

Вирішуючи питання щодо черговості задоволення вимог кредитора до боржника, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Для забезпечення виконання зобов`язань, які виникають з кредитного договору від 24.12.2007 № 0, між АТ "Укрсиббанк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) 24.12.2007 укладено договір іпотеки за реєстраційним № 8138 (т. 2 а.с. 192-193).

Згідно з пунктом 1.1. договору іпотеки іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, право власності на яке виникне у майбутньому: квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту 1.1.1 вказаного договору іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань іпотекодавця, а саме:

- зобов`язання по поверненню в повному обсязі, отриманих в порядку та на умовах відповідно до кредитного договору, кредиту в іноземній валюті в сум 36020,00 доларів США, що за курсом Національного банку України на день укладення кредитного договору складало еквівалент 181901,00 грн на рахунок, зазначений у кредитному договорі, у терміни встановлені графіком погашення кредиту до 22.12.2008, що є невід`ємною частиною договору;

- зобов`язання по сплаті процентів та комісій на рахунки, зазначені у кредитному договорі, або в іншому розмірі у випадку його зміни відповідно до кредитного договору.

Згідно з пунктом 1.2. договору іпотеки ринкова вартість предмету іпотеки становить 227 396,00 грн. Вартість квартири становить 181 901,00 грн.

Визначення забезпеченого зобов`язання та, відповідно, вимог забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, має здійснюватися з урахуванням положень законодавства, яке регулює забезпечення зобов`язань (зокрема, статті 572, 575, 589 ЦК України, Закону України "Про заставу", Закону України "Про іпотеку").

Так, відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з частиною 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

З урахуванням частини 1 статті 583 ЦК України, частини 2 статті 11 Закону України "Про заставу", статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Згідно з частинами 1, 4 статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави (стаття 19 Закону України "Про заставу").

Відповідно до статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Іпотека припиняється, зокрема, у разі реалізації предмета іпотеки (статті 17 Закону України "Про іпотеку").

За наведеними вище положеннями законодавства іпотекодержатель має право задовольнити всі свої забезпечені заставою вимоги до боржника за рахунок майнового поручителя у розмірі вартості фактичної реалізації предмета майнової поруки, що здійснюється в порядку, передбаченому законодавством (якщо інше не передбачено договором або законом).

Отже, виражений у грошовій формі розмір зобов`язання майнового поручителя визначається виходячи із дійсних на відповідний момент зобов`язань боржника, які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором), з урахуванням обсягу забезпечення за умовами забезпечувального договору. Оцінка предмета забезпечення (майна) сторонами на момент укладення договору не впливає на обсяг забезпечених вимог у разі звернення стягнення на предмет забезпечення.

Кодекс України з процедур банкрутства не містить іншого порядку та способу визначення забезпечених вимог, ніж наведені вище положення законодавства, не пов`язує визначення вимог, забезпечених заставою майна боржника, для включення їх до реєстру вимог, із договірною вартістю предметів забезпечення.

Натомість, правове значення має розмір підтверджених документально зобов`язань боржника за основним зобов`язанням та вартість фактичної реалізації предмета забезпечення, яка на стадії розгляду вимог кредиторів у попередньому засіданні ще невідома.

Отже, господарські суди при вирішенні питання про визнання заявлених забезпечених кредиторських вимог та включення їх окремо до реєстру повинні застосовувати статтю 19 Закону України "Про заставу" і встановити на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна та розмір цих вимог незалежно від вартості цього майна за договором.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду (постанова від 15.05.2018 у справі № 902/492/17).

Як було встановлено судом вище, відповідно до пункту 1.1.1 вказаного договору іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань іпотекодавця, а саме:

- з о б о в ' я з а н н я п о п о в е р н е н н ю в повному обсязі, отриманих в порядку та на умовах відповідно до кредитного договору, к р е д и т у в іноземній валюті в сум 36020,00 доларів США, що за курсом Національного банку України на день укладення кредитного договору складало еквівалент 181901,00 грн на рахунок, зазначений у кредитному договорі, у терміни встановлені графіком погашення кредиту до 22.12.2008, що є невід`ємною частиною договору;

- з о б о в ' я з а н н я п о с п л а т і п р о ц е н т і в т а к о м і с і й на рахунки, зазначені у кредитному договорі, або в іншому розмірі у випадку його зміни відповідно до кредитного договору.

Відповідно до частини 3 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна. Кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.

Згідно з частиною 5 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства не задоволені за рахунок реалізації предмета застави вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна, задовольняються у другу чергу.

Зважаючи на викладене в сукупності, враховуючи норми статті 589 ЦК України, статті 19 Закону України "Про заставу", статті 7 Закону України "Про іпотеку", частин 3, 5 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства, та п о л о ж е н н я п у н к т у 1.1.1. д о г о в о р у і п о т е к и від 24.12.2007, господарський суд приходить до висновку, що вимоги АТ "Укрсиббанк" в частині тіла кредиту, процентів та 3% річних, забезпечені заставою майна ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 4 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості: у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами; у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

З огляду на викладене, заяву Акціонерного товариства "Укрсиббанк" від 07.10.2020 за № 24-1-01/922 з вимогами до боржника слід задовольнити частково; визнати вимоги АТ "Укрсиббанк" до боржника ОСОБА_1 на суму 908576,41 грн тіла кредиту - позачергово, як вимоги, що забезпечені заставою майна фізичної особи; 36968,57 грн процентів - позачергово, як вимоги, що забезпечені заставою майна фізичної особи; 15956,79 грн процентів, нарахованих у порядку статті 625 ЦК України, - позачергово, як вимоги, що забезпечені заставою майна фізичної особи; 13723,32 грн пені - третя черга задоволення вимог кредиторів; 1218,00 грн судового збору - друга черга задоволення вимог кредиторів; решту вимог АТ "Укрсиббанк" до боржника відхилити.

Згідно з частиною 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність, зокрема, витрати на оплату судового збору, відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

АТ "Укрсиббанк" за подання до господарського суду заяви з вимогами до боржника сплачено судовий збір в розмірі 4204,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 07.10.2020 № (т. 2 а.с. 176).

У зв`язку з чим, на підставі статті 129 ГПК України на боржника покладається сплата 4204,00 грн судового збору, що сплачені кредитором при поданні до суду заяви з вимогами до боржника, та є витратами, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що заяви інших кредиторів з вимогами до ОСОБА_1 до господарського суду не надходили.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне постановити ухвалу за наслідками попереднього засідання, зобов`язати керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Пузирного Т.М вчинити певні дії та надати до суду документи; призначити судове засідання для розгляду погодженого кредитором плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 45, 47, 113, 120, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства "Укрсиббанк" від 07.10.2020 за № 24-1-01/922 з вимогами до боржника задовольнити частково.

2. Визнати вимоги Акціонерного товариства "Укрсиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, ідентифікаційний код 09807750) до боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на суму:

- 908576,41 грн тіла кредиту - позачергово, як вимоги, що забезпечені заставою майна фізичної особи;

- 36968,57 грн процентів - позачергово, як вимоги, що забезпечені заставою майна фізичної особи;

- 15956,79 грн процентів, нарахованих у порядку статті 625 Цивільного кодексу України, - позачергово, як вимоги, що забезпечені заставою майна фізичної особи;

- 13723,32 грн пені - третя черга задоволення вимог кредиторів;

- 1218,00 грн судового збору - друга черга задоволення вимог кредиторів;

- 4204,00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів.

3. Решту вимог Акціонерного товариства "Укрсиббанк" до боржника відхилити.

4. Керуючому реструктуризацією Пузирному Тарасу Миколайовичу:

4.1. за результатами попереднього засідання внести визнані судом вимоги до реєстру вимог кредиторів;

4.2. повідомити кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення відповідно до вимог статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства (збори кредиторів мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення даної ухвали);

4.3. в термін до 12.01.2021 надати до суду:

- план реструктуризації боргів боржника;

- реєстр вимог кредиторів боржника станом на дату проведення попереднього засідання;

- рішення зборів кредиторів, оформлене протоколом та прийняте відповідно до вимог частини 8 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства.

5. Призначити судове засідання для розгляду погодженого кредитором плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи закриття провадження у справі на "14" січня 2021 р. о 10:40 год, у приміщенні Господарського суду Житомирської області, зал судових засідань 407.

Повноваження учасників провадження підтверджувати у відповідності з вимогами статті 60 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку із функціонуванням автоматизованої системи документообігу у господарському суді будь-які заяви та клопотання у письмовому вигляді повинні бути зареєстровані в канцелярії суду до початку судового засідання.

Учасникам судового процесу звернути увагу на необхідність належного оформлення документів (заяв, клопотань), що подаються до суду, з врахуванням того, що зміст об`єднуваних вимог у відповідній заяві чи клопотанні повинен мати однорідний характер, у випадку заявлення вимог, що мають різні підстави виникнення, то вказані вимоги слід розділяти та пред`являти до суду окремими оформленими документами.

Повідомити учасників провадження у справі про банкрутство про дату, час та місце розгляду заяви, шляхом надіслання на їхню адресу копії даної ухвали, для забезпечення участі у судовому засіданні.

Ухвала господарського суду набирає законної сили 23.12.2020.

Ухвала господарського суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Житомирської області в порядку та строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Повний текст ухвали складений та підписаний 29.12.2020.

Суддя Костриця О.О.