ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020м. ДніпроСправа № 904/5929/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В., розглянув спір

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем Плюс", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 57 057,00 грн.

Представники:

від позивача Голобородько Д.І.

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 57 057,00 грн., що складають заборгованість за договором оренди приміщення від 01.05.2017.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позову Позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором оренди приміщення від 01.05.2017 року.

У межах визначеного законом строку сторонам була надана можливість скористались своїми правами на подання заяв по суті справи з документальним обґрунтуванням.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою від 06.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 07.12.2020.

Представник відповідача в судове засідання 07.12.2020 не з`явився, поштове відправлення з ухвалою суду від 06.11.2020, надіслане на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем Плюс" за № 830, повернуто до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 70-73).

Відповідно до частини 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що неотримання відповідачем листа з ухвалою суду та повернення його до суду з відміткою "за зазначеною адресою не проживає" є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо його належного отримання, тобто, є власною волею відповідача.

За приписами пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Ухвалою суду від 07.12.2020 розгляд справи відкладався до 23.12.2020, про що відповідач повідомлявся за допомогою телефонограми, а також шляхом надсилання на електронну адресу останнього, яка зазначена в Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ухвали суду від 07.12.2020 по справі № 904/5929/20 про відкладення розгляду справи на 23.12.2020.

Представник відповідача у судове засідання 23.12.2020 не з`явилися.

На день розгляду справи 23.12.2020 від представників сторін клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

З огляду на викладене, а також враховуючи запроваджені на території України заходи щодо убезпечення населення від поширення гострих респіраторних захворювань та в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

23.12.2020 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.05.2017 року між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (далі-Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Атем Плюс" (далі-Орендар) укладений Договір оренди приміщення від 01.05.2017 року (далі-Договір) (а.с. 12-17).

Відповідно до пункту 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендарю, а Орендар зобов`язується прийняти у тимчасове користування (оренду) приміщення, визначене у Договорі, за плату та на обумовлений строк для використання під складське приміщення.

Приміщення, яке передається в оренду за Договором (надалі іменується -Приміщення), знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Базова, 4, має загальну площу 271,70 кв.м. і належить Орендодавцеві на підставі права власності (пункт 1.2 Договору).

Згідно з пунктом 1.4 Договору приміщення надається Орендареві для використання його у діяльності Орендаря як складське.

Пунктом 2.2 Договору сторони визначили, що Орендна плата піддягає сплаті до 20 числа поточного місяця за наступний місяць оренди (розрахунковий), без надання Орендодавцем рахунків, із розрахунку 30,00 гри. за 1 кв.м., в т.ч. ПДВ 5,0 грн, а за всю орендовану площу 8 151,00 грн в т.ч. ПДВ - 1 358,50 грн, у тому числі за перший місяць оренди та починає нараховуватись з моменту підписання акту здачі-приймання приміщення.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць підлягає індексації з коефіцієнтом рівним 1 (одиниці).

Протягом 5 днів з дня підписання цього договору орендар зобов`язується сплатити орендну плату за перший місяць суборенди, з метою забезпечення виконання орендарем своїх зобов`язань по сплаті орендної плати, орендар перераховує на поточний рахунок ОРЕНДОДАВЦЯ № НОМЕР_1 авансовий платіж у розмірі передбаченому п.2.2 Договору, який зараховується за останній місяць оренди (пункт 2.3 Договору).

Орендар доручає Орендодавцю у 3-денний строк після настання строку оплати, встановленого п. 2.2, здійснювати договірне списання коштів з поточного рахунку Орендаря в межах сум, що підлягають сплаті Орендодавцю, за даним Договором, за умови несплати відповідних сум при настанні строку платежу. Договірне списання коштів проводиться Орендодавцем у відповідності з установленим законодавством порядком, при цьому оформлюється меморіальний ордер, у реквізитах "призначення платежу" якого указується номер, дата, та посилання на пункт 2.5 даного договору (пункт 2.5 Договору).

Згідно з підпунктами 4.2.7, 4.2.16 Договору Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі відповідно до умов цього Договору.

Орендар зобов`язаний звільнити приміщення та повернути його Орендодавцю у разі закінчення строку дії Договору або у разі його дострокового розірвання в останній день дії Договору у стані, в якому Приміщення було одержане, з урахуванням нормального зносу.

Відповідно до пункту 5.1. Договору передача Орендодавцем та прийняття Орендарем Приміщення у оренду надається та засвідчується актом здачі-приймання Приміщення у оренду, за умови виконання орендарем своїх зобов`язань по сплаті за перший місяць оренди, та авансового платежу визначеного п. 2.3 Договору у розмірі передбаченому п. 2.2 Договору. Повернення Приміщення Орендодавцю здійснюється за актом здачі-приймання. Обов`язок по складанню акта здачі-приймання покладається на сторону, яка передає Приміщення іншій стороні Договору.

Згідно з пунктом 5.2. Договору приміщення та інше майно вважаються фактично переданими Орендодавцю Орендареві з моменту підписання акта здачі-приймання. У момент підписання цього акта Орендодавець/Орендар передає Орендодавцю/Орендареві ключі від приміщення.

Оплата оренди Орендарем здійснюється по день фактичного звільнення приміщення (пункт 5.3 Договору).

Цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення електронного-цифрового підпису усіма його сторонами і діє з 01 травня 2017 по 30 квітня 2018 (пункт 7.1 Договору).

Так, згідно з Актом здачі-приймання до договору оренди приміщення від 01.05.2017, Орендодавець передав, а Орендар прийняв приміщення загальною площею 271,70 кв.м., яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул.Базова, 4 (арк.с. 18).

20 квітня 2018 року сторони підписали Додаткову угоду до договору оренди приміщення від 01.05.2017 року, шляхом накладення електронного цифрового підпису (арк.с. 19-20), в якій виклали строк дії Договору та інші умови Договору в наступній редакції:

Цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання і діє з 01.05.2017 по 30.04.2019.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач листом від 29.03.2019 на адресу Орендаря надсилав повідомлення про закінчення Договору оренди від 01.05.2017 року, де вказував на існування заборгованості та останнім днем оренди просив вважати 30.04.2019 року (арк.с. 24-25).

Також Позивач вказує, що листом від 18.06.2019 року Орендар повторно повідомив Орендодавця про закінчення строку дії договору та про існування заборгованості з орендної плати. Однак, заходів для отримання вказаних повідомлень, Відповідач не вжив, у зв`язку з чим, листи повернулись до Орендодавця як не отримані (арк.с. 26-27).

По закінченню строку дії Договору 30.04.2019 року, Орендар не повернув Орендодавцеві приміщення у строк, зазначений у договорі, продовжував ним користуватися.

30 листопада 2019 року, сторони підписали акт здачі приймання приміщення до договору оренди приміщення від 01 травня 2017 року (арк.с. 23), в якому зазначено, що на момент передачі приміщення банк має претензію до орендаря по строкам повернення приміщення так, як у договорі оренди від 01 травня 2017 року закінчився строк дії 30.04.2019 та по сплаті орендної плати в розмірі 16302,00 грн за лютий та березень 2019 року, що зафіксовано в акті звірки. Акт звірки є невід`ємною частиною даного акту. Сторони підтверджують, що фактичне прийняття приміщення відбулося 30.11.2019 року.

Проте, відповідач свої зобов`язання за спірним договором зі сплати орендної плати не виконав, у зв`язку з чим Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" у січні 2020 року звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЕМ ПЛЮС", про стягнення боргу у загальному розмірі 135907,79 грн, з яких: 16302,00 грн основна сума боргу, 389,24 грн 3% річних, 4735,73 грн пеня, 366,82 грн інфляційних втрат, 114114 грн подвійна орендна плата та судові витрати по справі (справа № 904/204/20).

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2020 року у справі № 904/204/20, позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем Плюс" на користь Банку заборгованість з орендної плати в розмірі 16 302,00 грн., пеню в розмірі 2 245,21 грн., 3% річних в розмірі 387,89 грн., 334,81 грн. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 1 051,00 грн. В решті позову відмовлено.

Господарським судом Дніпропетровської області у рішенні від 16.03.2020 року, з чим погодився Центральний апеляційний господарський суд, було встановлено наступне: «враховуючи наведені норми та обставини справи, суд дійшов висновку, що оскільки після закінчення строку дії договору оренди Відповідач не повернув приміщення, а Позивач протягом місяця після закінчення цього строку, не наголосив про свої заперечення проти користування Відповідачем цим приміщенням, договір був продовжений на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Отже, до 30.11.2019 сторони знаходились в орендних правовідносинах за продовженим договором оренди.

30.11.2019 сторони припинили ці правовідносини шляхом повернення приміщення, про що склали акт прийому-передачі».

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, вищевказаним рішенням суду, яке набрало законної сили, було встановлено, що до 30.11.2019 (дата складання акту здачі приймання приміщення) сторони знаходились в орендних правовідносинах за продовженим договором оренди.

Отже, обов`язки, встановлені у договорі оренди приміщення від 01 травня 2017 року, зокрема, але не виключно, щодо сплати орендної плати, розповсюджуються до 30.11.2019 року.

Відповідно до п. 2.3. Додаткової угоди від 20 квітня 2018 року, протягом 5 днів з дня підписання цього договору, орендар зобов`язується сплатити орендну плату за перший місяць оренди, з метою забезпечення виконання орендарем своїх зобов`язань по сплаті орендної плати, орендар перераховує на поточний рахунок Орендодавця № НОМЕР_1 авансовий платіж у розмірі, передбаченому п. 2.2. Договору, який зараховується за останній місяць оренди.

Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_1 , яка додається до позовної заяви, на підставі платіжного доручення № 101 від 17.04.2018 року ТОВ "АТЕМ ПЛЮС" сплатив грошові кошти, в розмірі 8151,00 грн. з призначенням платежу: авансовий платіж, за останній місяць оренди згідно з договором оренди приміщення б/н. від 01.05.2017 року.

Тобто, за останній місяць оренди - листопад 2019 року, орендна плата сплачена.

Разом з тим, відповідач, продовжуючи користуватись приміщенням у строк до 30.11.2019, у зв`язку з чим існує заборгованість з орендної плати за період квітень-жовтень 2019 року.

Отже, згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача з орендної плати за квітень жовтень 2019 року складає 57 057,00 грн.

Доказів погашення зазначеної заборгованості Відповідач до суду не надав.

Відповідно до частини 1 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 4 статті 284 ГК України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно частиною 3 статті 285 ГК України орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до статті 291 ГК України:

1. Одностороння відмова від договору оренди не допускається.

2. Договір оренди припиняється у разі:

закінчення строку, на який його було укладено;

викупу (приватизації) об`єкта оренди;

ліквідації суб`єкта господарювання-орендаря;

загибелі (знищення) об`єкта оренди.

3. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

4. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Стаття 764 ЦК України:

1. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Стаття 795 ЦК України:

2. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Враховуючи наведені норми та обставини справи, суд дійшов висновку, що оскільки після закінчення строку дії договору оренди відповідач не повернув приміщення, а позивач протягом місяця після закінчення цього строку, не наголосив про свої заперечення проти користування відповідачем цим приміщенням, договір був продовжений на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, до 30.11.2019 сторони знаходились в орендних правовідносинах за продовженим договором оренди.

30.11.2019 сторони припинили ці правовідносини шляхом повернення приміщення, про що склали акт прийому-передачі.

Таким чином, у відповідача існує заборгованість з орендної плати за період з квітня по жовтень 2019 року на суму 57 057,00 грн., з урахуванням сплаченого авансу за останній місяць оренди (листопад).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом враховано, що відповідачем в ході розгляду справи не надано доказів сплати на користь позивача заявленої до стягнення суми боргу у розмірі 57 057,00 грн.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача орендної плати за період з квітня по жовтень 2019 в сумі 57 057,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем Плюс" (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд. 38 А, ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, ) 57 057,00 грн. (п`ятдесят сім тисяч п`ятдесят сім гривень 00коп.) заборгованості з орендної плати, 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 28.12.2020.

Суддя І.Ф. Мельниченко