ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 Справа № 917/1442/20

м.Полтава

за позовною заявою Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області, вул. Старо-Троїцька, 13, м. Лубни, Полтавська область,37500

до 1. Фермерського господарства "МОЯ ЗЕМЛЯ 2015", вул.Чкалова,35, м. Лохвиця, Полтавська область, 37200

2. Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039

3. ОСОБА_1 , с. Богодарвіка, Чорнухинський район, Полтавська область.

про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки, скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності.

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар судового засідання Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи. До Господарського суду Полтавської області надійшов позов Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області, м.Лубни до 1. Фермерського господарства "МОЯ ЗЕМЛЯ 2015", 2. Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава, 3. ОСОБА_1 , в якому прокурор просить суд:

1. Визнання недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 05.10.2017 №10346-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000га ріллі (кадастровий номер :00:025:0049) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області;

2. Витребувати у Фермерського господарства "МОЯ ЗЕМЛЯ 2015" (код ЄДРПОУ 40023238, Полтавська область, м.Лохвиця, вул.Чкалова,35) на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області земельну ділянку площею 2,0000га, в тому числі: рілля, площею 2,0000га (кадастровий номер :00:025:0049), розташовану за межами населених пунктів на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області;

3. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №28797313 на земельну ділянку площею 2,0000га (кадастровий номер :00:025:0049) (реєстраційний номер нерухомого майна 251), власником якої є Фермерське господарство "МОЯ ЗЕМЛЯ 2015".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.09.2020 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 20.10.2020.

15.10.2020 від відповідача 1 надійшов відзив на позов (вх. № 11414). Відповідач 1 проти позову заперечує. Відзив залучено судом до матеріалів справи.

20.10.2020 від відповідача 1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі (вх. 11604).

22.10.2020 від Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надійшов відзив на позов (вх. № 1793). Відповідач 2 проти позову заперечує. Відзив залучено судом до матеріалів справи.

08.12.2020 від відповідача 1 надійшло доповнення до відзиву, яке долучено до матеріалів справи (вх. № 13682).

Ухвалою суду від 08.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.12.2020.

Представник відповідача 3 в судове засідання 23.12.2020 не з`явився, причин щодо неявки суду не повідомив, відзиви на позовну заяву не подав.

Ухвали суду, що направлялись на адресу відповідачів 3 ( АДРЕСА_1 ) повернулись до суду без вручення адресату.

Ухвалою суду від 08.09.2020 р. зобов`язано Богодарівську сільську раду у п`ятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали надіслати на адресу господарського суду Полтавської області інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

14.09.2020 р. Виконавчим комітетом Богодарівської сільської ради надано відповідь на запит про те, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У відповіді також, зазначено, що на даний час за місцем реєстрації ОСОБА_1 не проживає.

Відповідно до статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

В судовому засіданні 23.12.2020 прокурором викладено зміст позовних вимог, представниками відповідачів 1, 2 зміст заперечень.

Судом досліджено наявні в матеріалах справи докази.

Представникам сторін надано заключне слово, які підтримали свою позицію викладену письмово та озвучену в судовому засіданні.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача 1 про закриття провадження у справі (вх. 11604) від 20.10.2020.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, суд розглядає спір за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 23.12.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор вказує, що при наданні відповідачу 3 у власність земельної ділянки ГУ Держгеокадастром було порушено вимоги статей 116, 118, 121 Земельного кодексу України.

Вивченням питання законності надання земельних ділянок державної власності встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 05.10.2017 №10346-СГ затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Пунктом 2 вказаного наказу надано громадянину ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2,0000 га ріллі (кадастровий номер :00:025:0049), із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів.

На підставі зазначеного наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області державним реєстратором Чорнухинської районної державної Полтавської області 23.10.2017 зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України).

Відповідно до частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 20.06.2017 №6322-СГ отримав у приватну власність (право власності зареєстровано 14.07.2017) земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :00:003:0167) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Ярмаківської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

Таким чином, як вказує прокурор, Земельна ділянка площею 2,0000 га (кадастровий номер :00:025:0049), що знаходиться за межами населених пунктів на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності внаслідок незаконного повторного використання ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання.

Так як, право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га з кадастровим номером :00:025:0049, набуто із порушенням вимог статей 116, 118, 121 Земельного кодексу України, наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 05.10.2017 №10346-СГ про надання у власність земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер :00:025:0049) підлягає визнанню недійсним.

В подальшому, 01.11.2018 приватним нотаріусом Лохвицького районного нотаріального округу Домбровською Т.В, на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки №670 від 01.11.2018, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015», до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під номером 43916561 внесено відомості про припинення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:025:0049 за ОСОБА_1 , та зареєстровано право власності на вказану спірну земельну ділянку за Фермерським господарством «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» ( номер запису про право власності 28797313).

Оскільки, Фермерське господарство «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» придбало вказану земельну ділянку в особи, яка, з огляду на вказані обставини, не мала права її отримувати та відчужувати, запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності №28797313 на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :00:025:0049 (реєстраційний номер нерухомого майна 251), власником якої є Фермерське господарство «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» підлягає скасуванню за рішенням суду, а земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер :00:025:0049, що розташована на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, підлягає витребуванню у добросовісного набувача Фермерського господарства «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» на користь держави.

Відповідач 1 заперечуючи проти позову вказує, що Фермерське господарство «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» не може відповідати за дії органів державної влади, так само як і за дії продавця земельної ділянки і являється добропорядним набувачем.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву вказує, що 27.08.2015 надійшла заява Відповідача 3, в якій останній просить надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га. із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передати йому зазначену земельну ділянку у власність. При цьому, у своїй заяві Відповідач 3 зазначив, що своїм правом на отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства у межах норм, визначених статтею 121 ЗК України, не скористався. В зв`язку з чим, за результатами розгляду заяви було видано наказ від 05.10.2017 №10346-СГ, зокрема, про передачу у власність громадянину ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га ріллі (кадастровий номер :00:025:0049), із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів. Головне управління діяло в межах закону при прийнятті наказу №10346-СГ від 05.10.2017 та передачі земельної ділянки у власність.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані документальні докази, суд встановив, що результатами розгляду заяви відповідача 3 Головним управління Держгеокадастру у Полтавській області було видано наказ № 3185/0/75-15-СГ від 14.12.2015, яким гр. ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 2 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області (а.с. 30).

У подальшому, Головним управлінням було видано наказ №10346-СГ від 05.10.2017, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передано у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 2 га. кадастровий номер :00:025:0049, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області (а.с. 33).

На підставі зазначеного наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області державним реєстратором Чорнухинської районної державної Полтавської області 23.10.2017 зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

В подальшому, 01.11.2018 приватним нотаріусом Лохвицького районного нотаріального округу Домбровською Т.В, на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки №670 від 01.11.2018, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015», до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під номером 43916561 внесено відомості про припинення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:025:0049 за ОСОБА_1 , та зареєстровано право власності на вказану спірну земельну ділянку за Фермерським господарством «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» ( номер запису про право власності 28797313) (а.с. 22-27).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 20.06.2017 №6322-СГ отримав у приватну власність (право власності зареєстровано 14.07.2017) земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :00:003:0167) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Ярмаківської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с. 22-27).

Отже, земельна ділянка площею 2,0000 га (кадастровий номер :00:025:0049), що знаходиться за межами населених пунктів на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності внаслідок незаконного повторного використання ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Приписами частини 1, 2 статті 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (частина 4 статті 116 ЗК України).

Частиною 1 статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 отримав у власність дві земельні ділянки:

- на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 20.06.2017 №6322-СГ (право власності зареєстровано 14.07.2017) земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :00:003:0167) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Ярмаківської сільської ради Миргородського району Полтавської області;

- на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №10346-СГ від 05.10.2017, земельну ділянку, площею 2 га. (кадастровий номер :00:025:0049) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області.

Таким чином, земельна ділянка площею 2,0000 га (кадастровий номер :00:025:0049), що знаходиться за межами населених пунктів на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності внаслідок незаконного повторного використання ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання.

Відповідно до частини 1 статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Оскільки право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га з кадастровим номером :00:025:0049, набуто із порушенням вимог статей 116, 118, 121 Земельного кодексу України, наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 05.10.2017 №10346-СГ про надання у власність земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер :00:025:0049) підлягає визнанню недійсним.

Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв`язку із цим, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (п. 3 ч. 1 ст.388 ЦК України).

Статтями 330, 388 ЦК України визначено, що право власності на майно, яке було передане за угодами щодо його відчуження поза межами волі власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути в нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

З огляду на викладене, право власності на вказану земельну ділянку дійсного власника - держави презюмується і не припиняється із втратою нею цього майна, а тому це право держави підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову до відповідача.

Таким чином, з урахуванням вимог статей 330, 387, 388, 658 ЦК України право власності дійсного власника підлягає захисту протягом всього часу наявності у особи титулу власника майна, а єдиним обмеженням права власності у часі є інститут набувальної давності, який передбачає право особи, яка добросовісно заволоділа майном, отримати його у власність зі спливом певного строку, встановленого законом, якщо дійсний власник не звернеться до цього часу з вимогою про витребування майна.

Майно, яке було відчужено поза волею власника чи належного користувача, не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути в нього витребувано. При цьому право власності дійсного власника чи належного користувача презюмується і не припиняєтьсяіз втратою ним цього майна, а факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Отже, у справі, яка розглядається, також право власності дійсного власника презюмуються і не припиняються із втратою ними цього майна, а тому права держави підлягають захисту.

За змістом статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Оскільки передумовою набуття права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку було попереднє незаконне рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо відведення та неправомірне її безоплатне набуття у власність ОСОБА_1 , інтереси держави підлягають захисту шляхом повернення до державної власності цієї землі.

Враховуючи викладене, земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер :00:025:0049, що розташована на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, підлягає витребуванню у добросовісного набувача Фермерського господарства «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» на користь держави.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Зважаючи на те, що Фермерське господарство «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» придбало вказану земельну ділянку в особи, яка, з огляду на вказані обставини, не мала права її отримувати та відчужувати, запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності №28797313 на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :00:025:0049 (реєстраційний номер нерухомого майна 251), власником якої є Фермерське господарство «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» підлягає скасуванню.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Щодо аргументів відповідачів 1, 2 суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1 Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 05.10.2017 №10346-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000га ріллі (кадастровий номер :00:025:0049) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області.

3. Витребувати у Фермерського господарства "МОЯ ЗЕМЛЯ 2015" (, Полтавська область, м. Лохвиця, вул.Чкалова,35) на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області земельну ділянку площею 2,0000га, в тому числі: рілля, площею 2,0000 га (кадастровий номер :00:025:0049), розташовану за межами населених пунктів на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області.

4. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №28797313 на земельну ділянку площею 2,0000га (кадастровий номер :00:025:0049) (реєстраційний номер нерухомого майна 251), власником якої є Фермерське господарство "МОЯ ЗЕМЛЯ 2015".

5. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ) на користь Полтавської обласної прокуратури (вул. 1100-річчя Полтави, 7, Полтава, Полтавська область, 36000, ) 2102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

6. Стягнути з ОСОБА_1 (с. Богодарвіка, Чорнухинський район, Полтавська область, ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Полтавської обласної прокуратури (вул. 1100-річчя Полтави, 7, Полтава, Полтавська область, 36000, ) 4204,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 29.12.2020.

Суддя Кльопов І.Г.