ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.12.2020 м. Ужгород Справа № 902/471/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця Тямушевої Анастасії Андріївни, м. Вінниця

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Фізичної особи - підприємця Побережного Олександра Олександровича, м. Вінниця

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Вітаві-Транс, смт. Кольчино Мукачівського району

про стягнення 97731,20 грн

секретар судового засідання Корольчук М.М.

За участю представників сторін:

від позивача Тямушева Н.Д., дов. №3626 від 22.07.2020; Кокуца Є.Д., адвокат, ордер № 103165 від 22.05.2020 (в режимі ВКЗ)

від відповідача не з`явився;

від третьої особи Турков О.О., предст. за трудовим договором №112 від 1 червня 2020 року;

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Фізична особа-підприємець Тямушева А.А. звернулася до Господарського суду Вінницької області зустрічним позовом межах справи № 902/471/20, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітаві-Транс" 97731,20 грн (3265,60 євро) збитків - вартості вантажу в зв`язку неналежним виконання умов перевезення автомобільним транспортом ТОВ "Вітаві-Транс", здійсненого на виконання договору надання послуг транспортного експедитування вантажів автомобільним транспортом по території України і в міжнародному сполученні №11 від 04.03.2020.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить суму 17102,00 грн, яка складається з 2102,00 грн. сплаченого судового збору та 15000,00 грн витрат на правову допомогу в суді першої інстанції.

На підставі ухвали Господарського суду Вінницької області від 15.06.2020 вказана зустрічна позовна заява № 7 від 03.06.2020 року до була надіслана до Господарського суду Закарпатської області за підсудністю.

Ухвалою суду від 20.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

Ухвалою суду від 23.09.2020 до участі у справі №902/471/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача залучено фізичну особу - підприємця Побережного Олександра Олександровича.

В ході проведення підготовчого провадження сторонами подано на розгляд суду: відзив на позов, відповідь на відзив, пояснення залученої третьої особи.

За наслідками проведення підготовчого провадження ухвалою суду від 22.10.2020 таке було судом закрито, а справа призначено до розгляду по суті.

В судовому розгляді справи по суті оголошувалась перерва з 24.11.2020 до 22.12.2020 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих позивачем.

В судовому засіданні 22.12.2020 судом в порядку статті 233 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору надання послуг транспортного експедитування вантажів автомобільним транспортом по території України і в міжнародному сполученні №11 від 04.03.2020, внаслідок чого позивач поніс 97731,20 грн (3265,60 євро) збитків, які просить суд стягнути з відповідача на його користь. Вартість збитків складає суму: 2041 євро вартості пошкодженого/знищеного товару та 1224,60 євро витрат на доставку, заміну пошкодженого товару, сплату митних платежів та податків, оформлення вантажу та послуги з його розмитнення.

Заперечення відповідача

Відповідач не заперечив проти нормативних обґрунтувань, викладених в позовній заяві та погодився, що відповідачу повинні бути відшкодовані фактично понесені та документально підтверджені витрати.

На його переконання, документально підтверджені збитки вартість повністю знищених рослин на суму 367,50 євро, що в перерахунку на гривні складає 10998,36 грн.

Додані до позовної заяви документи не містять будь-яких доказів встановлення вартості частково пошкодженого вантажу (відсутній будь-який розрахунок). Додана позивачем таблиця не відповідає погодженому сторонами та складеному під час та у місці розвантаження Акту огляду товару.

Вартість витрат позивача на правову допомогу вважає явно завищеною.

В свою чергу, відповідачем понесені попередні витрати на правову допомогу адвоката у сумі 8500,00 грн (2400,00 грн за огляд та вивчення документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням, 1100,00 грн за здійснення попередньої правової оцінки вимог, відображених в позові, 2900,00 грн- за підготовку відзиву на позов, 2100,00 грн- за вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи в суді та її повного юридичного супроводу).

Відповідь на відзив

Спростовуючи заперечення відповідача, вказує, що розмір заподіяних збитків ФОП Тямушевій А.А. винними діями ТОВ «Вітаві-Транс», визначений в претензії вантажоотримувача і замовника перевезення від 27.03.2020 за № 1/39 про відшкодування вартості пошкодженого при перевезенні товару та витрат, пов`язаних із доставкою та митним оформленням пошкодженого товару, всього на суму 3265,60 євро, не визнавати яку, з огляду на пред`явлені вантажоотримувачем документи, ставки митного очищення вантажу, в тому числі і знищеного та безповоротно пошкодженого та інші витрати вантажоотримувача, у ФОП Тямушевої А.А. немає підстав.

Наголошує, що вина перевізника за втрату, нестачу, псування та ушкодження вантажу презюмується та не підлягає доведенню замовником. Також підлягають відшкодуванню плата за перевезення, мито, а також інші платежі, пов`язані з перевезенням вантажу, цілком у випадку втрати всього вантажу й у пропорції, що відповідає розміру збитку, при частковій втраті.

Пояснення третьої особи

Товар поставлявся на підставі договору про надання експедиційних послуг з організації перевезення вантажів від 24.02.2020, укладеного між ФОП Тямушева А.А. та ФОП Побережний О.О. При фактичному прийомі товару 20.03.2020 було встановлено, що частина рослин та горщиків для них була пошкоджена при перевезенні, про що на місці розвантаження складено та підписано акт за участю водія вантажівки, який є працівником ТОВ «Вітаві-Транс», страховика, власника вантажу та інших. Рослини зазнали критичні пошкодження та були знищені, про що також було складено акт. Дані документи є в матеріалах справи.

Отже, власник товару ФОП Побережний О.О. поніс збитки на суму 3265,60 євро, розрахунок яких міститься в матеріалах справи.

В силу договірних відносин ФОП Тямушевій А.А. було направлено Лист-претензію про відшкодування суми понесених збитків.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

За твердженням ФОП Побережного O.О. 20 березня 2020 року ним придбано товар за договорами купівлі-продажу, укладеними та підприємствами: Agri Vivai S.r.1., «Societa Agricola Niccolai Piante di Fabio Niccolai EC. Ѕ.Ѕ.», «Societa Agricola Carlesi Vivai Ѕ. S.», а саме декоративні рослини та супутні товари.

За умовами укладеного 24.02.2020 Договору № 07 про надання експедиційних послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України та в міжнародному сполученні від 24.02.20 замовник - фізична особа-підприємець Побережний Олександр Олександрович доручає і надає для перевезення вантаж, а фізична особа-підприємець Тямушева Анастасія Андріївна (виконавець-експедитор) бере на себе організацію транспортно-експедиторського обслуговування перевезення вантажів відповідно до вказівок (інструкцій) та за рахунок коштів власника вантажу. При цьому сторони погодили, що виконавець має право залучати для виконання умов цього договору транспортні засоби інших підприємств від свого імені.

Так, Договором № 11 про надання послуг транспортного експедування вантажів автомобільним транспортом по території України і в міжнародному сполученні від 04 березня 2020 року врегульовано відносини між експедитором ФОП Тямушевою А.А. та перевізником Товариством з обмеженою відповідальністю «Вітаві-Транс».

Пунктом 6.1 сторони погодили, що перевізник несе матеріальну відповідальність у розмірі прямих збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням пунктів цього договору з урахуванням положень Конвенції «Про договір міжнародного перевезення вантажів» (Конвенція КДПВ) і відповідно до чинного законодавства. Згідно з умовами договору, до збитків відносяться безпосередні фінансові втрати, пов`язані з втратою чи пошкодженням вантажу. При цьому, Перевізник несе повну регресивну відповідальність за втрати і збитки, завдані Експедитору в результаті пред`явлення Експедитору третіми особами претензій і позовів у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань перевізником (пункт 6.7 Договору).

На підставі та відповідно до договору № 11 на адресу ТОВ «Вітаві-Транс» від ФОП Тямушевої А.А. і заявки з датою завантаження 10.03./11.03.2020 ТОВ «Вітаві-Транс» здійснило перевезення вантажу автомобільним транспортом в міжнародному сполученні за маршрутом Пістоя (Італія) - Вінниця (Україна), з визначеним транспортним засобом перевізника - вантажний автомобіль з напівприцепом - VOLVO НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 .

Вантаж згідно з відміткою в графі 24 СМR-накладної А № 464216, А № 464215 та б/н 20.03.2020 року вантажоотримувачем - ФОП Побережним О.О. прийнято 20 березня 2020 року, однак такий прибув з пошкодженням.

Обсяг пошкоджень вантажу визначений в Акті огляду товару, складеному та підписаному комісією у складі: ОСОБА_2 , експерта ландшафтного бюро «Антураж» м. Вінниця (ФОП Білоус О.М.): Побережного Олександра Олександровича від вантажоотримувача (ФОП Білоус O. М.): ОСОБА_3 , водія ТЗ VOLVO НОМЕР_1 / НОМЕР_2 від перевізника ( ТОВ «Вітаві-Транс»), ОСОБА_4 , спеціаліста з врегулювання (ПрАТ «СК «Перша»), 20 березня 2020 року.

Як стверджують учасники справи замовник перевезення ФOП Побережний О.О. в зв`язку з пошкодженням товару під час транспортування надіслав ФOП Тямушевій А.А. претензію на загальну суму 3265,60 євро (вартість ушкоджених рослин та контейнерів згідно з інвойсами складає 2041 євро та витрати, понесені на сплату митних платежів та інших нарахувань, які складають 60% від вартості товару 1224,60 євро.

В зв`язку з цим, посилаючись на пункт 6.7. Дoгoвopy № 11 від 04.03.2020 ФOП Тямушева А.А. звернулася до ТОВ «Вітаві-Транс» як безпосереднього перевізника з вимогою сплатити суму збитків 32650,60 євро. Оскільки така вимога залишена останнім без задоволення, це послужило підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ.

Спір у справі стосується стягнення збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором про транспортно-експедиторське обслуговування.

Частинами 1 та 7 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедитування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Аналогічні норми містить ст. 909 Цивільного кодексу України.

Документом, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, підписана в Женеві 19 травня 1956 року (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України № 57-V від 01.08.2006 "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів".

Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні визначені Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Перелік документів, що підтверджують приймання вантажу до транспортування, зазначені в статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

За змістом ст. 932 Цивільного кодексу України, експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Частиною 3 ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлено що експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Аналогічне положення погоджено сторонами у п.7.5 договору № 07.

В свою чергу за умовами Договору № 11 від 04.03.2020 перевізник несе повну регресивну відповідальність за втрати і збитки, завдані Експедитору в результаті пред`явлення Експедитору третіми особами претензій і позовів у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань перевізником (п. 6.7 Договору).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняться від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки).

В той же час, жодна із сторін не заперечує факт пошкодження перевізником вантажу внаслідок здійсненого перевезення на підставі заявки від 10-16.03.2020.

Правове обґрунтування позовних вимог, також їх розмір в сумі 367,50 євро(еквівалент 10998,36 грн) відповідачем визнано, про що свідчить поданий відзив на позов.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частина 1 ст. 17 Конвенції встановлює презумпцію вини перевізника у заподіянні шкоди і саме перевізник має спростувати відсутність своєї вини, що останнім не було зроблено.

Предмет доказування складають факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення. Господарський суд визначає предмет доказування виходячи з вимог і заперечень сторін, керуючись нормами матеріального права, які повинні бути застосовані у такому випадку.

Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову є виявом принципів диспозитивності і змагальності.

За таких обставин, зважаючи на визнання відповідачем того факту, що вантаж відповідачем було прийнято цілісним, а доставлено у пошкодженому вигляді, та визнання ним обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду, однак, в належним чином доведеному та документально підтвердженому розмірі, правові підстави заявленого до відповідача позову є такими, що не підлягають оцінці і дослідженню судом, оскільки відповідачем визнаються.

Щодо розміру шкоди.

Як вже зазначалось вище, предметом спору у цій справі є стягнення збитків з перевізника за пошкоджений товар, що перевозився.

У статті 22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ч. 3 цієї статті збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 225 ГК України визначено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Звертаючись з вимогою відшкодувати збитки, позивачем оцінено такі на суму 3265,60 євро. За твердженням позивача, така сума складається з вартості знищеного та безповоротно пошкодженого вантажу, вирахувана відповідно до цін інвойсів (fattura № 154 від 1 0/03/2020, fattura № 235 від 11/03/2020 Fe/90 від 10.03.2020) у «Розрахунку понесених збитків/пошкодженого товару (додаток до листа-претензії від 27.03.2020) та зафіксована в Акті огляду товару від 20.03.2020, а також витрат в розмірі 1224,60 євро на митне очищення товару та додаткових витрат, пов`язаних із розвантаженням, утилізацією та іншими діями, пов`язаними із вартості знищеного та безповоротно пошкодженого вантажу.

На підтвердження своїх доводів позивачем подано Акт огляду товару, а саме: декоративних рослин та контейнерів і кашпо для рослин, складеному та підписаному комісією у складі: ОСОБА_2 , експерта ландшафтного бюро «Антураж» м. Вінниця (ФОП Білоус О.М.): Побережного Олександра Олександровича від вантажоотримувача (ФОП Білоус O. М.): ОСОБА_3 , водія ТЗ VOLVO НОМЕР_1 / НОМЕР_2 від перевізника ( ТОВ «Вітаві-Транс»), ОСОБА_4 , спеціаліста з врегулювання (ПрАТ «СК «Перша»), 20 березня 2020 року.

Вказаним актом зафіксовано/встановлено, що 75% контейнерів рослин деформовані та підлягають заміні та наведено перелік рослин з зазначенням обсягів їх пошкоджень. Зокрема, щодо рослин в кількості 25 шт.(вартість яких відповідно до інвойсів складає 367,50 євро) встановлено повне їх знищення. Решта рослин отримали пошкодження різного ступеню.

В подальшому, позивачем долучено до матеріалів справи отриманий від ФОП Побережного О.О. складений Акт списання №1/20 і утилізації зіпсованого/пошкодженого товару від 27.03.2020, яким спеціально створена комісія встановила, що внаслідок фізичних пошкоджень під час транспортування 54 рослини, загальною вартістю 1556,50 євро, підлягають списанню і утилізації.

Цим же актом списано 254 горщики на суму 484,50 євро.

Разом з тим, жодної інформації щодо стану горщиків (на заміну, без рослин), які входили до вантажу згідно з інвойсами, Акт огляду не містить. Беручи до уваги, що Акт містить відомості лише щодо знищеного або пошкодженого вантажу (контейнерів рослин), слід дійти висновку, що решту товару прибуло в належному вигляді та прийнято без зауважень.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи наявні у справі докази в сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи доказами доведено збитки в частині вартості знищеного та пошкодженого товару, а саме: рослин в кількості 54 штуки на загальну суму 1556,50 євро. Втрату решти вантажу (горщиків) належними доказами суду не доведено.

В частині вимог щодо відшкодування інших витрат на суму 1224,60 євро (на доставку та заміну пошкодженого товару, сплату митних платежів та податків, оформлення вантажу та послуги з його розмитнення).

В цій частині позивачем не подано жодного доказу на підтвердження заявлено вимоги. Суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем не подано розрахунків сплаченого ФОП Побережним мита, платіжних документів, які підтверджують здійснені ФОП Побережним бюджетні платежі тощо. Не надано і жодних документів, які підтверджують інші витрати, понесенні у зв`язку з пошкодженням вантажу.

За таких обставин вимога про стягнення збитків в цій частині не підлягає до задоволення у зв`язку з її недоведеністю.

Таким чином, розмір фактично понесених збитків в частині вартості знищеного та пошкодженого вантажу складає 1556,50 євро, що в еквіваленті національної валюти складає суму 46570,48 грн, і саме в цій частині позов підлягає до задоволення.

Заперечення відповідача щодо порушення стоків подання відповідачем додаткових доказів(акту списання) судом до уваги не приймаються, оскільки позивач пояснив, що такі докази ним отримано від третьої особи вже в ході судового розгляду.

Стосовно ж твердження товариства (відповідача) про те, що позивач не довів той факт, що пошкоджені рослини, не можуть бути відновлені, а мають бути знищені, то такі спростовуються наявним в матеріалах справи актом списання. Суд також враховано специфіку товару-вантажу, який повинен окрім життєздатних властивостей мати естетичний вигляд, і такий навіть при найменших пошкодженнях втрачає свою цінність та вартість, а з пошкодженням Ѕ рослини чи 1/3 рослини, які відображені а Акті огляду, і поготів.

Поданий як доказ заява свідка до уваги судом не взята, оскільки подана з порушенням встановленого ст. 80 ГПК України порядку, а наведені в клопотанні про приєднання його до матеріалів справи обставини неможливості подання такого доказу суд вважає непереконливими.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом у сукупності та відображено у судовому рішенні. Тому, з врахуванням викладеного в сукупності, зважаючи на часткову доведеність розміру заявленої до стягнення суми належними доказами, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З врахуванням часткового задоволення позову на відповідача покладається 1001,63 грн витрат на оплату судового збору.

Щодо витрат на правову допомогу.

Частинами першою, третьою статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з установленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Позивачем долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги від 22.05.2020; ордер серії ВН № 103165, детальний розрахунок витрат на правову допомогу в Господарському суді Вінницької області (1000 грн зустріч з клієнтом, надання консультації, 4000 грн вивчення документів, 5000 грн підготовка відзиву, 5000 грн підготовка зустрічної позовної заяви), Акт про надання послуг №01 від 04.06.2020.

Відповідачем подано копію договору про правову допомогу від 27.07.2020 з визначенням гонорару в розмірі 8500 грн; довіреність від 27.07.2020, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №507 від 16.05.2008, Акт приймання-передачі наданих послуг від 30.07.2020 (2400,00 грн за огляд та вивчення документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням, 1100,00 грн за здійснення попередньої правової оцінки вимог, відображених в позові, 2900,00 грн- за підготовку відзиву на позов, 2100,00 грн- за вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи в суді та її повного юридичного супроводу), квитанція до прибуткового касового ордера №06-07 від 30.07.2020.

Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, а також часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про задоволення витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у наступних розмірах:

позивачу (з вирахуванням доказів, які підтверджують правову допомогу при розгляду первісного позову) задоволенню підлягають визначені витрати в частині провадження по зустрічному позову в розмірі 5000,00 грн;

відповідачу - 4449,61 грн.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 80, 129, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Вітаві-Транс(89636, Закарпатська обл., Мукачівський район, смт. Кольчино, вул. Спортивна, 4, корп. А, ) на користь фізичної особи-підприємця Тямушевої Анастасії Андріївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) суму 46570,48 грн (сорок шість тисяч п`ятсот сімдесят гривень 48 коп) у відшкодування шкоди, а також суму 6001,63 грн (шість тисяч одна гривня 63 коп.), в т. ч. 5000,00 грн витрат на правову допомогу і 1001,63 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Тямушевої Анастасії Андріївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вітаві-Транс(89636, Закарпатська обл., Мукачівський район, смт. Кольчино, вул. Спортивна, 4, корп. А, ) суму 4449,61 грн (чотири тисячі чотириста сорок чотири гривні 61 коп) на відшкодування витрат на правову допомогу.

4. В іншій частині позову відмовити.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядаєтьсяhttp://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 30.12.2020

Суддя Л.В. Андрейчук