ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. ОдесаСправа № 923/574/19
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №6

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.,

секретар судового засідання Бебик А.М.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від прокуратури: Коломійчук І.О., за посвідченням;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Укрсільгоспмаш

на рішення Господарського суду Херсонської області

від 13 вересня 2019 року (повний текст складено 20.09.2019р.)

по справі № 923/574/19

за позовом Прокурора - заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Херсонської міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Укрсільгоспмаш

про стягнення 6 389 243,23 грн.,

суддя суду першої інстанції: Пригуза П.Д.

час та місце винесення рішення: 13.09.2019р., м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 23.12.2020р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020р. Прокурор - заступник керівника Херсонської місцевої прокуратури (прокурор) в інтересах держави в особі Херсонської міської ради (позивач, Херсонська міська рада) звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Укрсільгоспмаш (відповідач, ТОВ Укрсільгоспмаш, підприємство) про стягнення на підставі ст.ст. 1212, 1214 Цивільного кодексу України з відповідача на користь позивача 6389243,23 грн. збитків, завданих використанням земельної ділянки площею 68,1393 га, кадастровий номер :01:001:1952 за адресою по вул. Тираспільська, 1 у м. Херсоні без правовстановлюючих документів, зокрема, права оренди землі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у період 2016р. 2018р. використовує земельну ділянку комунальної власності загальною площею 68,1393 га, яка розташована за адресою: Херсонська область, м. Херсон, вул. Тираспільська, 1 (кадастровий номер :01:001:1952) та на якій розміщений належний відповідачу об`єкт нерухомого майна, за відсутності будь-яких правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку. Внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, відповідачем в період з 10.08.2016р. по 30.08.2018р. отримано дохід шляхом нездійснення орендних платежів до бюджету в розмірі 6389243,23 грн.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 13.09.2019р. по справі №923/574/19 (суддя Пригуза П.Д.) позовні вимоги Прокурора - заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Херсонської міської ради задоволені в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди, але, у матеріалах справи відсутні та відповідачем не надані докази на підтвердження оформлення ТОВ «Укрсільгоспмаш» договору користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: Херсонська область, м. Херсон, вул. Тираспільська, 1 (кадастровий номер :01:001:1952). Тому, використовуючи без достатньої правової підстави відповідну земельну ділянку за рахунок позивача, який є власником останньої, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування землею (орендну плату). А відтак, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю Укрсільгоспмаш звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 13.09.2019р. по справі №923/574/19.

18.12.2020р. до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Укрсільгоспмаш надійшла уточнена апеляційна скарга.

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, з урахуванням уточненої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що місцевим господарським судом неправомірно застосовано рішення Херсонської міської ради від 27.04.2000р. №186 «Про затвердження матеріалів грошової оцінки земель м.Херсон», оскільки даним рішенням затверджено саме грошову, а не нормативно-грошову оцінку.

Відтак, враховуючи відсутність у матеріалах справи витягів з нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки за період з 10.08.2016р. по 30.08.2018р., скаржник вважає, що визначений позивачем розмір збитків у вигляді орендної плати, здійснений з порушенням норм чинного законодавства та не є належним доказом на підтвердження суми заявленої до стягнення.

Також відповідач зазначає, що спірна земельна ділянка не була сформованою як об`єкт цивільних прав до 30.11.2017 року, а тому, позовні вимоги прокурора можуть розглядатись лише за період з 30.11.2017р. до 30.08.2018р.

Водночас, апелянт наполягає на тому, що у даній справі у прокурора відсутні повноваження на звернення до суду в інтересах Херсонської міської ради.

Більш детально доводи Товариства з обмеженою відповідальністю Укрсільгоспмаш викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Укрсільгоспмаш на рішення Господарського суду Херсонської області від 13.09.2019р. по справі №923/574/19, розгляд справи призначено на 04.12.2019р.

22.11.2019р. від Прокурора заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким позивач не погоджується з її доводами та просить у задоволенні останньої відмовити повністю, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2019р. було зупинено апеляційне провадження у даній справі до отримання правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №912/2385/18 (провадження №12-194гс19).

27.07.2020р. апеляційне провадження у справі №923/574/19 було поновлено з 07.10.2020р. відповідною ухвалою суду апеляційної інстанції, розгляд справи призначено на 07.10.2020 року.

У зв`язку з перебуванням судді Колоколова С.І. з 02.10.2020 року по 09.10.2020 року у відпустці, судове засідання у справі №923/574/19 не відбулось.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2020р. учасників справи повідомлено про призначення розгляду апеляційної скарги у справі №923/574/19 на 11.11.2020 року, однак, у зв`язку із хворобою судді Колоколова С.І. судове засідання у справі №923/574/19, призначене на 11.11.2020р., не відбулось.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 17.11.2020р. розгляд апеляційної скарги у справі №923/574/19 призначено у режимі відеоконференції на 23.12.2020р. о 10:00 год. Крім того, доручено Господарському суду Херсонської області (73000, м. Херсон, вул. Театральна, 18) забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі №923/574/19, розгляд якої призначено на 23.12.2020 р. о 10:00 год.

В судовому засіданні 23.12.2020р. прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю Укрсільгоспмаш у порядку самопредставництва з`явилась ОСОБА_1 , аналогічно від Херсонської міської ради - Фокін А.А. Однак, належних доказів на здійснення самопредставництва до суду апеляційної інстанції зазначеними особами надано не було. Тому, Здоровєйщева Т.Ю. та ОСОБА_2 були допущені у судове засідання в якості вільних слухачів.

У судовому засіданні 23.12.2020р., яке проводилось у режимі відеоконференції, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Укрсільгоспмаш» з 26.12.2008 року належить на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди, які розташовані на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади м. Херсон. Кадастровий номер даної земельної ділянки - :01:001:1952, площа - 68,1393 га, місцезнаходження земельної ділянки: Херсонська область, м. Херсон, вул. Тираспільська, 1.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що право користування (оренди) чи інші речові права за ТОВ Укрсільгоспмаш на вищевказану земельну ділянку не зареєстровано.

Водночас, судом також встановлено, що власником земельної ділянки площею 68,1393 га за кадастровим номером :01:001:1952, що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Тираспільська, 1 є Херсонська міська рада.

Тобто, відповідач, набувши право власності на об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, у період з 26.12.2008р. по теперішній час належним чином не оформив правовідносин щодо користування земельною ділянкою.

Крім того, згідно інформації ТУ ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі ТОВ Укрсільгоспмаш не обліковується платником земельного податку або орендної плати за земельну ділянку по вул. Тираспільської, 1 у м. Херсоні.

Відповідачем за користування земельною ділянкою площею 68,1393 га по вул. Тираспільська, 1 у м. Херсоні (кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:1952) у період з 2008р. по 2018р. грошові кошти на користь позивача не сплачувалися.

Місцевим господарським судом встановлено, що Рішенням Херсонської міської ради №186 від 27.04.2000р. Про затвердження матеріалів грошової оцінки земель м. Херсона встановлена базова вартість одного метра квадратного землі у розмірі 45,92грн., на підставі чого позивачем здійснений розрахунок суми неотриманої орендної плати, яка розрахована за період з 10.08.2016р. по 30.08.2018р. та складає 6 389 243,23 грн.

Використання відповідачем земельної ділянки комунальної власності без укладання договору оренди землі або іншого правовстановлюючого документу, стали підставою для звернення прокурора - зааступника керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Херсонської міської ради до Господарського суду Херсонської області з відповідним позовом.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши прокурора, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким згідно з ч.1 ст. 21 Закону України Про оренду землі визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Частина перша ст. 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладання договору оренди, внаслідок чого її власник недоотримує дохід у вигляді орендної плати, за своїм змістом є кондикційними (зазначена позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018р. у справі №922/3412/17).

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

Предметом позову у цій справі є стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди (користування) земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди (користування) земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору (тощо) з моменту державної реєстрації цього права.

Судом першої інстанцій встановлено, що відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці. Матеріали справи не містять доказів належного оформлення відповідачем права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема укладення відповідних договорів оренди з позивачем та державної реєстрації такого права на відповідній земельній ділянці до 30.08.2018р.

Отже до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

З огляду на викладене відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічні висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018р. у справі №922/3412/17, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016р. у справі №922/1008/15, від 07.12.2016р. у справі №922/1009/15, від 12.04.2017р. у справах №922/207/15, №922/5468/14.

Разом з тим, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України у вказаній редакції).

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі").

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п. 288.5.1 ст. 288 Податкового кодексу України.

За положенням ч. 5 ст. 5 Закону України "Про оцінку земель" для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка. Крім цього, за приписами ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

З огляду на вказані приписи положень законодавства, нормативна грошова оцінка вартості земельної ділянки є обов`язковим доказом для встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення спору у вказаній справі, зокрема щодо площі земельної ділянки для розрахунку суми недоотриманих доходів позивача, а також щодо визначення розміру орендної плати за земельні ділянки на підставі нормативної грошової оцінки.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Частиною 2 ст. 20 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Підставою для відмови у затвердженні технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки земельних ділянок може бути лише її невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до закону нормативно-правових актів або розташування земель чи земельних ділянок на території іншої територіальної громади. Рішення про відмову в затвердженні технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки земельних ділянок має містити посилання на конкретні норми законів та прийнятих відповідно до закону нормативно-правових актів, яким суперечить відповідна технічна документація. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України (ст. 23 Закону України «Про оцінку земель»).

Аналізуючи вказані вище норми, колегія суддів зазначає, що нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. При цьому, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується рішенням відповідної сільської, селищної чи міської ради.

Витяг з технічної документації є документом, який оформлюється за результатом проведення нормативної грошової оцінки та відображає дані стосовно окремої земельної ділянки. Тобто витяг складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради.

Тобто, в даному випадку необхідним є з`ясування, чи розроблялася, погоджувалася та затверджувалася нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки у визначеному законодавством порядку, а також джерела вихідних даних для розрахунку недоотриманого доходу за фактичне користування земельною ділянкою.

Матеріалами даної справи підтверджено, що спірна земельна ділянка сформована як об`єкт цивільних прав, їй присвоєно кадастровий номер, є чітко встановлені межі, площа тощо, однак відсутні докази проведення у встановленому законодавством порядку нормативної грошової оцінки землі, із визначенням всіх необхідних даних, відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення Херсонської міської ради від 22.11.2013р. №1238 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Херсона", яким було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м. Херсона, було визнано протиправним та скасовано постановами Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2016р. у справі №821/299/16, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.11.2016р.

Рішення Херсонської міської ради від 31.03.2011р. №178 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Херсона", яким було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м. Херсона, було визнано протиправним та скасовано постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 24.01.2012р. у справі №2-а-6907/11, яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2013р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.12.2015р.

Таким чином, вищезазначеними судовими рішеннями, які є чинними, були скасовано усі рішення Херсонської міської ради про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Херсона. Отже, станом на визначений прокурором період для розрахунку суми неотриманої орендної плати (з 10.08.2016р. по 30.08.2018р.) не існувало чинного рішення Херсонської міської ради про затвердження саме нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а відповідно не існує і технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Херсона.

При цьому слід вказати, що в силу приписів ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок має бути переглянута не пізніше 10 років.

Відтак, рішення Херсонської міської ради "Про затвердження матеріалів грошової оцінки земель м. Херсона" від 27.04.2000р. №186 для визначення розміру земельного податку є такими, що не може бути застосоване для визначення розміру орендної плати у період з 10.08.2016р. по 30.08.2018р.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16.04.2020 року у справі №2140/1869/18, від 25.06.2020 року у справі №821/1416/17.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає неналежним доказом наявні у матеріалах справи розрахунки для визначення розміру орендної плати, яку недоотримав позивач внаслідок не оформлення права оренди на спірну земельну ділянку, оскільки вони здійснені на підставі рішення Херсонської міської ради від 27.04.2000р. №186 щодо базової вартості одного квадратного метра земельних ділянок станом на 01.01.2000р. для визначення розміру орендної плати, за відсутності доказів проведення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, враховуючи що відповідні витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 68,1393 га по вул. Тираспільська, 1 у м. Херсоні (кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:1952) відсутні.

Враховуючи викладене та з огляду на встановлену судом апеляційної інстанції відсутність у матеріалах справи доказів проведення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, колегія суддів вважає, що визначений прокурором розмір збитків у вигляді орендної плати шляхом арифметичного розрахунку, не є належним доказом на підтвердження суми заявленої до стягнення, у зв`язку з чим прокурором не доведено розмір недоотриманої орендної плати внаслідок неукладення договору оренди землі, а відтак відсутні і підстави для задоволення його позовної заяви.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому, інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони, з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на остаточний висновок суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Укрсільгоспмаш підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Херсонської області від 13.09.2019р. у справі №923/574/19 - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Укрсільгоспмаш задовольнити, рішення Господарського суду Херсонської області від 13.09.2019 року у справі №923/574/19 скасувати.

У задоволенні позову прокурора - заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Херсонської міської ради відмовити.

Стягнути з Херсонської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Укрсільгоспмаш 143 757,96 грн. судового збору, сплаченого за розгляд апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Херсонської області на виконання постанови видати відповідний наказ, із зазначенням повних реквізитів сторін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складений 23.12.2020р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Разюк Г.П.