УХВАЛА

м. Київ

18.12.2020Справа № 910/4790/17

За скаргою: Комунального підприємства по утриманню мостів і шляхів м.Києва "Київавтошляхміст"

на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

у справі № 910/4790/17

За позовом: Комунального підприємства по утриманню мостів і шляхів м.Києва "Київавтошляхміст"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"

про стягнення 13 676,90 грн.

Суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники: відповідно до протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство по утриманню мостів і шляхів м.Києва "Київавтошляхміст" (далі-позивач) подала на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення 13 676,90 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2017 порушено провадження у справі № 910/4790/17 та призначено розгляд на 28.04.2017.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.06.2017 р. у справі № 910/4790/17 позов задовольно, стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхове товариство "ДОМІНАНТА" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 119, ідентифікаційний номер 35265086) на користь Комунального підприємства по утриманню мостів і шляхів м. Києва Київавтошляхміст" (01013, м. Київ, Набережно-Печерська дорога, 2, ідентифікаційний номер 03359018) суму завданої шкоди в розмірі 13676 (тринадцять тисяч шістсот сімдесят шість) грн. 90 коп., судовий збір в розмірі 1600 (одну тисячу шістсот) грн.

Постановою Київського апеляційного господарського № 910/4790/17 від 18.09.2017 рішення Господарського суду міста Києва залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16.04.2018 р. касаційну скаргу рішення Господарського суду міста Києва залишено без змін.

27.11.2020 року через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва від Комунального підприємства по утриманню мостів і шляхів м.Києва "Київавтошляхміст" подано скаргу на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 призначено розгляд скарги на 18.12.2020.

04.12.2020 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про приєднання до матеріалів справи №910/4790/17 додаткових документів.

16.12.2020 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про розгляд справи без участі скаржника.

В судове засідання 18.12.2020 представники сторін не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи судом з`ясовано наступне.

06.11.2020 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ) Борисюком Романом Анатолійовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63471940.

13.11.2020 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції V. Київ) Борисюком Романом Анатолійовичем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно та кошти (доходи), на які можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу).

Підприємство «Київавтошляхміст» постанову у виконавчому провадження № 63471940 про повернення виконавчого документа стягувану від 13.11.2020 не отримувало та дізналося про її прийняття лише 25.11.2020 із автоматизованої системи виконавчого провадження.

Скаржник вважає, що державний виконавець Шевченківського районног о відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ) Борисюк Роман Анатолійович формально підійшов до здійснення виконавчого провадження і не виконав покладених на нього обов`язків відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання тішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних - «конавці в, приватних виконавців.

Згідно частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець під час здійснення виконавчого провадження вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 18. Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно частини другої ст. 18. Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець зокрема зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

Відповідно до частини 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, котра розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-УІІІ "Про виконавче провадження". Інструкція визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини другої Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до частини другої розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі виконання рішень про стягнення коштів з юридичних осіб виконавець перевіряє також наявність майна боржника за даними балансу. Копію балансу виконавець може отримати безпосередньо у боржника або у відповідних державних органах.

Відповідно до частини восьмої розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання тішень на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Відповідно до частини десятої розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання тішень Після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову

Відповідно до частини другої розділу X Інструкції з організації примусового виконання тішень при виконанні в примусовому порядку виконавчих документів про стягнення сум коштів, що перевищують п`ять мінімальних розмірів заробітної плати, виконавець у першу чергу перевіряє наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів, а також перевіряє майновий стан боржника.

Відповідно до частини третьої розділу X Інструкції з організації примусового виконання рішень про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів. Копія зазначеної постанови залишається у виконавчому провадженні на контролі.

Враховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не вчинено дії необхідні для виконання виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст.86, 343 ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Скаргу задовольнити повністю.

2. Визнати неправомірними дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Борисюка Романа Анатолійовича у виконавчому провадженні № 63471940, а також неправомірними дії щодо винесення 13.11.2020 постанови про повернення виконавчого документа стягувану.

3. Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Борисюка Романа Анатолійовича у виконавчому провадженні № 63471940 про повернення виконавчого документа стягувану від 13.11.2020.

4. Зобов`язати державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції їм. Київ) Борисюка Романа Анатолійовича відновити виконавче провадження № 63471940 та вжити всіх дієвих заходів для стягнення заборгованості за рішенням суду.

5. Дана ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Суддя В.І. Мельник