АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/1517/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Бєляновський В.В., Лавриненко Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.06.2019

у справі №916/1517/19

за позовом Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до Громадської організації Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів та Державного реєстратора Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора

ВСТАНОВИВ

Заступник прокурора Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради із позовом до Громадської організації Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів та державного реєстратора Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора (індексний номер 26862007 від 08.12.2015) про реєстрацію виправлень до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень автостоянки №35, яка розташована за адресою: вул. Іцхака Рабіна, буд. 28, м. Одеса.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на відсутність підстав у державного реєстратора для проведення виправлень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому спірне рішення реєстратора про реєстрацію виправлень прокурор вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.06.2019 позовну заяву та додані до неї документи повернуто Заступнику прокурора Одеської області.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що прокурором не доведено обставин не здійснення захисту інтересів держави у вигляді усвідомленої пасивної поведінки уповноваженого суб`єкта владних повноважень Одеської міської ради. Окрім того, не доведено відсутність у Одеської міської ради наміру захищати інтереси держави, оскільки вказані обставини не випливають зі змісту листа юридичного департаменту Одеської міської ради від 12.04.2019 та інших матеріалів, доданих до позовної заяви.

Суд першої інстанції також зазначив, що ним не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Одеською міською радою, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади.

Не погодившись із даною ухвалою Заступник прокурора Одеської області звернувся із апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.06.2019 у справі №916/1517/19 про повернення позовної заяви, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме ч. 1, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 131-1 Конституції України та з порушенням норм процесуального права, а саме ст. ст. 53, 174, 176, 269 ГПК України.

Так за твердженням апелянта, обґрунтовуючи наявність підстав для представництва інтересів держави у суді шляхом звернення прокурора з вказаним позовом до суду прокурор посилався на рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 у відповідності до якого, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійснені загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності, та господарювання тощо.

Скаржник зазначає, що підставою для звернення прокуратури до суду з даною позовною заявою з метою представництва відповідних інтересів держави в суді послугувало нездійснення захисту таких інтересів уповноваженим органом - Одеською міською радою. Так, у підтвердження факту того, що Одеська міська рада не вчиняла будь-яких дій щодо скасування спірного рішення державного реєстратора, надавалась копія листа прокуратури області, яким Одеську міську раду повідомлено про виявлені прокуратурою області порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час вчинення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомості про який зазначено у позові. Проте, заходів щодо звернення з позовом до суду або повідомлення про наміри звернення з таким позовом Одеською міською радою не здійснено, що і свідчить про нездійснення захисту інтересів держави, внаслідок чого і виникли підстави для представництва державних інтересів саме прокуратурою Одеської області.

На думку апелянта, невжиття заходів реагування органом, що виконує відповідні функції у спірних правовідносинах щодо усунення обставин, якими спричинено порушення інтересів держави, є обставинами що виправдовують втручання прокурора у справу. У даному випадку нездійснення відповідним органом заходів направлених на скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора протягом тривалого часу і є доказами його бездіяльності, що є підставою для представництва інтересів держави органами прокуратури.

Скаржник вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на відсутність доказів у вигляді судового вироку, даних щодо зареєстрованого кримінального провадження, постанови у дисциплінарному провадженні відносно конкретних посадових осіб, якими не зживалися заходи, направлені на захист інтересів держави, оскільки саме по собі вжиття до посадових осіб Одеської міської ради відповідних заходів у зв`язку з нездійсненням ними своїх повноважень не вирішує питання фактичного захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №916/1517/19 за апеляційною скаргою Заступнику прокурора Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.06.2019 №916/1517/19, визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 зупинено провадження у справі №916/1517/19 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2019 поновлено апеляційне провадження у справі №916/1517/19.

Відповідно до підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XІ Перехідні положення ГПК України, підпунктів 2.3.17, 2.3.25, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції від 15.09.2016 року, підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Південно-західному апеляційному господарському суді призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1517/19 у зв`язку із перебуванням судді Філінюка І.Г. у відпустці.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду апеляційної скарги Заступника прокурора Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.06.2019 у справі №916/1517/19 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Бєляновського В.В., Лавриненко Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.06.2019 у справі №916/1517/19 прийнято до провадження колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Бєляновського В.В., Лавриненко Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2019 зупинено провадження у справі №916/1517/19 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду поновлено апеляційне провадження у справі №916/1517/19.

Головуючий суддя Аленін О.Ю. з 05.10.2020 по 28.10.2020 був тимчасово непрацездатним. Суддя Лавриненко Л.В. з 10.11.2020 була тимчасово непрацездатною.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною другою статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя), який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII Про прокуратуру, який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2017 року у справі №п/800/490/15 (провадження №21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України Про прокуратуру передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі №912/2385/18.

З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №906/982/19.

Звертаючись із з позовом до суду в інтересах держави в особі Одеської міської ради, прокурор послався на неналежне, на його думку, здійснення захисту інтересів держави позивачем, який не вживав заходів щодо звернення з відповідним позовом до суду.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, Заступник прокурора Одеської області звернувся до Одеської міської ради з листом від 03.04.2019 за №05/1-949вих19 (а.с.120) в якому повідомив про виявлене порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також вимог земельного законодавства, що може свідчити про порушення інтересів територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. Зокрема, прокуратурою Одеської області за результатами опрацювання інформації отриманої у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 23.04.2009, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради за ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» зареєстровано право власності на автостоянку №35, загальною площею 424,9 кв.м., яка розташована за адресою м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 28. Також установлено, що державним реєстратором проведено реєстрацію виправлень до об`єкта нерухомого майна внаслідок чого збільшено загальну площу об`єкта нерухомого майна з 424,9 кв.м. до 3917,3 кв.м., проте відомості про документи, які стали підставою для внесення таких змін, останнім в Державному реєстрі не зазначено. У зв`язку із необхідністю вирішення питання щодо наявності підстав представництва інтересів держави, Заступник прокурора області провив невідкладно повідомити чи відомо Одеській міській раді про вказані у листі порушення законодавства, а також які заходи реагування вжиті Одеською міською радою щодо оскарження вказаного рішення державного реєстратора. У разі невжиття Одеською міською радою заходів реагування, повідомити про причини, які стали для того підставами.

У відповіді на лист юридичний департамент Одеської міської ради повідомив, що на адресу Одеської міської ради або юридичного департаменту Одеської міської ради не надходило відповідних документів щодо порушення норм діючого законодавства у сферах реєстрації речових прав на нерухоме майно, земельних відносин та містобудування за зазначеними у листі адресами. Таким чином, Одеська міська рада не зверталась до суду із позовом щодо скасування рішень державного реєстратора (а.с. 121-122).

Листом від 23.05.2019 за №05/1-1733вих19 Заступник прокурора Одеської області повідомив Одеську міську раду про те, що Заступником прокурора Одеської області підготовлено позовну заяву в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», Державного реєстратора Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора. Також повідомлено, що найближчим часом позовна заява буде скерована до суду для розгляду по суті.

Судова колегія відзначає, що після отримання відповідного повідомлення, Одеська міська рада самостійно не зверталася до суду з позовом, що є достатнім аргументом для підтвердження її бездіяльності та підставою для представництва прокурором інтересів держави.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції щодо недоведеності підстав представництва прокурором інтересів держави суперечать матеріалам справи.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду, невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно із ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу, про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.

Таким чином, у разі виникнення сумнів щодо наявності у прокурора підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді місцевий суд мав застосувати положення, передбачені ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає передчасними висновки суду першої інстанції, що у прокурора відсутні законні підстави на звернення з цим позовом до суду в інтересах держави в особі Одеської міської ради, оскільки вони зроблені без належного дослідження обставин дотримання Прокурором порядку, передбаченого ст. 23 Закону України Про прокуратуру, а також наявності або відсутності бездіяльності цього органу протягом розумного строку після отримання такого звернення, що може слугувати достатнім аргументом для підтвердження підстав для представництва Прокурора в інтересах держави в особі вказаного органу.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

За статтею 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За результатами розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Одеської області від 03.06.2019 у справі №916/1517/19 скасуванню, оскільки прийнята з порушенням норм процесуального права, а матеріали справи поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею матеріалів справи для вирішення питання про відкриття провадження до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен здійснити суд першої інстанції за результатами розгляду ним заяви, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області прокуратури задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.06.2019 у справі №916/1517/19 скасувати.

Матеріали справи №916/1517/19 направити до Господарського суду Одеської області для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Датою ухвалення та складання повного судового рішення є 23.12.2020.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Бєляновський В.В.

Суддя Лавриненко Л.В.