ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.12.2020 Справа № 905/1830/20 Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

секретар судового засідання Доннік Н.В.

у справі за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства « Українська залізниця» (84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, )

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (вул. Левченка, буд. 1, Маріуполь, Донецька область, 87504, )

про стягнення 64 653,99 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Акціонерне товариство «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення додаткових зборів і плат у сумі 64653,99 грн, у тому числі: 1) плати за користування вагонами в сумі 3616,44 грн; 2) збору за зберігання вантажу в сумі 50938,32 грн; 3) збору за охорону вантажу в сумі 10099,23 грн.

Позов обґрунтований тим, що з вини вантажовласника відбулися обставини затримки вагонів, у зв`язку з чим позивач склав акти загальної форми, а також сформував відомості щодо плати за користування вагонами на загальну суму 3616,44 грн. Крім того, позивачем нараховані на підставі статті 46 Статуту залізниць України, збір за зберігання вантажу в сумі 50938,32 грн. та за охорону вантажу в сумі 10099,23 грн. В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією, однак останнім вимог викладених у претензії, виконано не було.

Ухвалою суду від 21.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, з підстав того, що затримка вагонів, зазначених у позові, сталася внаслідок подання залізницею вагонів, кількість яких значно перевищила переробну спроможність вантажних фронтів; збільшення середньодобової кількості прибуття вагонів, що призвело до ускладнень в експлуатаційній роботі станції комбінату та безпеки руху. Нарахування збору за збереження та охорону вантажу є безпідставним оскільки затримка вагонів потягу №9531 та відповідно вантажу сталася не з вини одержувача, а виключно з вини залізниці.

Позивач у відповіді на відзив заперечував проти доводів викладених у відзиві та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У поданих запереченнях на відповідь на відзив, відповідач навів власний розрахунок додаткових зборів, а саме плата за користування 55 вагонами складає 708,30 грн (з урахуванням сплачених до пред`явлення позову 356,04 грн.); збір за зберігання 57-ми завантажених та 1-го порожнього вагонів становить 50938,32 грн; збір за охорону 4-х вагонів з металобрухтом складає 2472,60 грн; усього 54119,22 грн.

Позивач 09.12.2020 надав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказав, що помилково завищив суму плати за користування вагонами, на суму 356,04 грн. Просив подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням зменшення суми позовних вимог, в частині плати за користування вагонами, що становить 3260,40 грн.

Стосовно заяви позивача про уточнення позовних вимог, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Перше судове засідання у справі, ухвалою суду від 21.10.2020 було призначене на 09.11.2020, у той час як заява про зменшення розміру позовних вимог подана до відділення поштового зв`язку 04.12.2020.

Згідно з статтею 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням наведених вище норм процесуального законодавства, оскільки позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, з порушенням установлених строків, суд залишає її без розгляду.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно з частинами 1, 3 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Положеннями статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив наступне.

14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», яке змінило найменування на Акціонерне товариство «Українська залізниця» (перевізник, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (замовник, відповідач) укладено договір про надання послуг №00039/ЦТА-2018 (далі договір про надання послуг), предметом якого, згідно з пунктом 1.1.договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою.

28.02.2017 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця, яке змінило найменування на Акціонерне товариство «Українська залізниця» (залізниця, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (власник колії, відповідач) укладений договір №1/28 (з додатковими угодами до нього від 22.05.2018, від 17.07.2018, від 19.11.2019) про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» при станції Маріуполь-Сортувальний та станції Асланове регіональної філії «Донецька залізниця» (у редакції додаткової угоди від (17.07.2018), (далі- договір про експлуатацію колії).

Строк дії договору про експлуатацію колії, до 31.12.2020 включно (п.19 договору в редакції додаткової угоди від 19.11.2019).

Відповідно до пункту 1 цього договору (у редакції додаткової угоди від 17.07.2018), згідно із статутом залізниць України, правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору, експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, до станції Сартана ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний стрілкою №4 залізниці до колії насуву на непарну гірку власника колії; стрілкою №18 залізниці до колії розпуску на парну гірку залізниці; стрілкою №103 залізниці до колії №30 станції Маріуполь-Сортувальний залізниці і стрілкою №2 до парної горловини парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний залізниці. Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії.

Вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці (п.5 договору).

У пункті 3 договору про експлуатацію колії зазначено, що рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь - Сортувальний Залізниці та Рудна Власника колії.

Пунктом 5 договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018), визначено, що придатність вагонів під навантаження у технічному стані (в т.ч. під подвійні операції), що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний та Рудна встановлюється робітниками Залізниці під час огляду вагонів на здавальних коліях з визначенням їх придатності записом у журналі ф.ВУ-15.

Згідно з пунктом 6 договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018), кількість вагонів в кожній передачі, яка здається власнику колії встановлюється: в маршрутах з доменним коксом, окатишами залізорудними, порожніми хоперами під навантаження в кількості, що прибули; в поїздах з різними вантажами по станції Маріуполь-Сортувальний не більше 228 осей (57 вагонів); в поїздах на станцію Асланове, які подаються на станцію Рудна не більше 220 осей (55 вагонів).

Вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний Залізниці впродовж 4-х годин, після закінчення передавальних операцій.

Відповідно до пункту 10 договору (в редакції додаткової угоди 17.07.2018) на під`їзній колії встановлюється загальний (єдиний) термін знаходження вагонів 36,0 годин.

За умовами пункту 14 договору власник колії сплачує Залізниці плату, зокрема, за: б) користування вагонами (контейнерами), згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1; в) інші збори і плати згідно з Статутом залізниць, Правил перевезень вантажів, Тарифного керівництва №1. Збори і плати вносяться залізниці згідно діючому законодавству.

Згідно з пунктом 15 договору (в редакції додаткової угоди 17.07.2018), при переданні на під`їзну колію несправних власних вагонів або контейнерів, що належать підприємствам або власності перевізника Залізниця складає відповідний акт загальної форми ГУ-23 та при поверненні даних вагонів у порожньому стані на передавальні колії складається ф.ВУ-23М та дається повідомлення до Автоматизованої Системи УЗ.

За приписами пункту 15.27 Правил технічної експлуатації (ПТЕ) залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України №411 від 20.12.1996, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України за №50/1854 від 05.02.1997 (з подальшими змінами і доповненнями): «Забороняється ставити в поїзди: вагони несправні, що загрожують безпеці руху та стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться».

Відповідно до пункту 10.3 ПТЕ залізниць України: « Забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, включаючи спеціальний рухомий склад, з тріщиною в будь-якій частині осі колісної пари чи тріщиною в ободі, диску і ступиці колеса, за наявності гострокінцевого накату на ділянці сполучення підрізаної частини гребеня колісної пари з його вершиною, а також при таких зношеннях і пошкодженнях колісних пар, які порушують нормальну взаємодію колії та рухомого складу».

10.06.2020 о 22 год. 50 хв. на станцію Маріуполь-сортувальний Донецької залізниці на адресу відповідача зі станції Волноваха Донецької залізниці прибув потяг №9531, у складі якого знаходилось 57 вагонів з вантажем, 1 вагон порожній.

Факт подачі позивачем спірних вагонів потягу №9531 на 4 колію станції Маріуполь-Сортувальний та прийняття їх відповідачем 11.06.2020 з 01 год. 16 хв. по 02 год. 01 хв. відповідачем не оспорюється і підтверджений пам`ятками №1578, №1578 про подавання вагонів.

Згідно пам`яток передача 58 вагонів відбулась, без зауважень щодо їх технічного стану.

Як зазначено вище, згідно з п.6 договору №1/28, в редакції додаткової угоди від 17.07.2018, вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний Залізниці, впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій, тобто відповідач повинен був забрати спірні вагони з 4 колії станції Маріуполь-Сортувальний своїм локомотивом протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій.

Згідно акту про затримку вагонів №1-26 від 12.06.2020, що складений у присутності агента комерційного станції та прийомоздавальника, потяг у кількості 58 вагонів прибраний з 4 колії парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний 12.06.2020 о 06-40год.

Таким чином, оскільки приймально-здавальні операції вагонів були здійснені 11.06.2020 у період з 01 год. 16 хв. до 02 год. 01 хв, то відповідач повинен був забрати спірні 58 вагонів в період з 05 год. 16 хв. до 06 год. 01 хв. 11.06.2020.

Фактично, час простою вагонів потягу, на станціїції Маріуполь-Сортувальний, тривав до 12.06.2020 - 06 год 40 хв., про що Залізницею, 15.06.2020, у присутності комерційного агента 2 категорії Примак О.А., та комерційного агента ОСОБА_1 станції Маріуполь-Сортувальний був складений акт загальної форми №6-181.

Відомість плати за користування 58 вагонами та накопичувальна картка №15060534, були пред`явлені ПрАТ « ММК ім. Ілліча» для підписання і оплати. Представник ПрАТ «ММК ім. Ілліча» відомість і накопичувальні картки підписав із зауваженнями такого змісту: «сума 50864,63 грн. відхиляється, буде розглянута у претензійному порядку».

Загальний час простою 57 вагонів потягу за період з 05 год.16 хв 11.06.2020 до 06 год 40 хв. 12.06.2020 склав 25 год. 24 хв.

Загальний час простою 1 вагону потягу за період з 06год 01 хв.11.06.2020 до 06 год 40 хв. 12.06.2020 склав 24 год. 39 хв.

Претензією від 11.07.2020 залізниця звернулась до ПрАТ «ММК ім. Ілліча» з вимогою сплатити кошти в сумі 64653,99 грн., в тому числі плата за користування вагонами, збір за зберігання та охорону вантажу.

Листом №94/533 від 07.08.2020 відповідач відхилив вимоги претензії, з посиланням на те, що несвоєчасне звільнення колій станції Маріуполь-Сортувальний сталося з причин, що не залежали від ПрАТ «ММК ім. Ілліча».

Наведені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.

За змістом частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин, до яких законодавцем віднесено договір перевезення (стаття 908 ЦК України). Загальні умови перевезення визначаються ЦК України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Водночас, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, правилами, що видаються відповідно до них (частина 2 статті 908 ЦК України).

Положеннями частини 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту та відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, пунктом 8 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України. Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Отже, правовідносини з перевезення вантажів залізничним транспортом на підставі договорів про надання послуг перевезення, укладених із суб`єктами господарювання-замовниками, регулюються в порядку, визначеному Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншим галузевим законодавством, що застосовується під час надання залізницею послуг з перевезення.

Пунктом 119 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам-суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Отже, за період фактичного використання суб`єктами господарювання вагонів та/або контейнерів залізниці для перевезення вантажів вноситься плата; до періоду використання вагонів (контейнерів) включається час затримки (простою) вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. Звільнення від такої плати може мати місце лише у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці.

Відтак, при розгляді спору про стягнення залізницею плати за користування вагонами (контейнерами) до предмета доказування належить доведення позивачем належними, допустимими і достатніми доказами факту використання вагонів (контейнерів) для перевезення вантажів замовника послуг з перевезення у відповідний період, а у разі якщо мала місце затримка вагонів на станціях призначення і на підходах до них (якими можуть бути проміжні станції), в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження, - надання доказів того, що така затримка була спричинена саме з вини вантажоодержувача (власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства).

Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтранспорту України №113 від 25.02.1999, пунктами 3, 6, 8-10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, і є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у пам`ятці про подання/забирання вагонів, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій.

Час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам`ятках про подання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка є первинним документом бухгалтерського обліку. При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України №864/5085 від 24.11.2000).

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

Абзацом 2 пункту 64 Статуту залізниць визначено, що для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під`їзні колії. Взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів) (абзаци 1, 4 пункту 71 Статуту залізниць).

Пунктом 46 Статуту залізниць передбачено, що на одержувача покладено обов`язок прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Порядок зберігання вантажів та нарахування у зв`язку із цим відповідного збору визначено Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Мінтранспорту України №644 від 21.11.2000.

Пунктами 4, 5 зазначених Правил передбачено, що термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона), засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені пунктом 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) сплачується після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Отже, обов`язок щодо сплати збору за зберігання вантажів покладається на одержувача (вантажоодержувача, вантажовласника), у разі, якщо ним було допущено прострочення у вивезенні вантажу, з місця загального користування, в межах терміну безоплатного користування (пункт 5 Правил зберігання вантажів), та у разі затримки залізницею вантажів у вагонах з вини одержувача незалежно від місця затримки зі спливом терміну безоплатного зберігання (пункт 8 Правил зберігання вантажів).

У розумінні пункту 46 Статуту залізниць терміни «безоплатного зберігання вантажів у вагонах, що надійшли на адресу одержувача, на коліях залізниці» та «безоплатного користування місцем загального користування на залізниці» охоплюються періодом у часі з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

Перевіривши визначені залізницею вихідні дані, судом встановлено, що позивачем, в акті загальної форми №6-181 вірно визначений час початку простою, відповідно до п.6 договору вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій. Відповідно загальний час простою також визначений правильно.

З посиланням на пункт 15 розділ 6 частини 1 Правил перевезень вантажів на залізничному транспорті, затверджених наказом Мінтрансу України №113 від 25.02.1999 за час простою позивачем, відповідачу нарахована плата за користування вагонами, яка внесена до відомості плати за користування вагонами на підставі пам`яток про подання вагонів (ф. ГУ-45) №1580 та №1578 у розмірі 3260,40 грн за (55 вагонів) та 356,04 грн за (3 вагони), усього 3616,44 грн.

Відповідно до відомості плати ф.ГУ-46 №12069065р, розмір плати за користування вагонами, що нарахований відповідачу складає 3013,70 грн без ПДВ, з ПДВ 3616,44 грн..

Разом з тим, відповідач вказує, що ним було сплачено 356,00 грн (з ПДВ), що підтверджується відомостями плати ф.ГУ-46 №11064130 від 12.06.2020 та №17064278 від 18.06.2020 за 3 вагони, позивач з наведеними твердженнями відповідача не заперечував, а отже суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Перевіривши розрахунок плати за користування вагонами позивача, суд встановив, що він відповідає вимогам чинного законодавства, та у сукупності, з урахуванням ПДВ, становить: 32,70 *3,023 (діючий коефіцієнт) =98,85 50% (для власних вагонів)=49,42; 55 вагонів *49,40 (плата за 1 вагон) =2717,00 грн (без ПДВ), з урахуванням ПДВ 3260,40 грн, за таких обставин позовні вимоги в частині стягнення плати за користування вагонами підлягають задоволенню в сумі 3260,40 грн.

З посиланням на пункт 8 розділ 7 частини 1 Правил перевезень вантажів на залізничному транспорті, затверджених наказом Мінтрансу України№644 від 21.11.2000, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України №866/5087 від 24.11.2000, за час знаходження вагонів на місцях загального користування (коліях станції), залізницею ПрАТ «ММК ім. Ілліча» був нарахований збір за зберігання вантажів у власних вагонах у сумі 50938,32 грн (з ПДВ), (без ПДВ сума становить 42448,60 грн).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 «Збір за зберігання вантажів на місцях загального користування» розділу ІІІ «Збори за роботи та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів» Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009, після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу в розмірі 4,0 грн. за одну тонну - при зберіганні вантажів у вагонах, у тому числі у контейнерах - за масу брутто, округлену до повних тонн. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Нарахування збору за зберігання вантажів позивачем здійснено з дотриманням чинного законодавства, оскільки відповідно до пункту 46 Статуту безкоштовний термін зберігання вантажів, з моменту закінчення безоплатного часу до моменту забирання вагонів відповідач мав оплачувати залізниці збір за кожну добу у розміні 4,00грн.

Таким чином оплаті підлягала сума, виходячи з розрахунку: 3509 (загальна вага нетто поїзду) х 4,00грн. (розмір збору за зберігання однієї тонни вантажів) х 3,023 (діючий коефіцієнт) х 1(кількість діб зберігання), дорівнює 42448,60 грн. +20% ПДВ, усього 50938,32грн.

Відповідач в заяві по суті спору, погодився з розміром збору за зберігання вантажів, що визначений позивачем.

Враховуючи наведене, позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача збору за зберігання вантажів, на користь позивача в сумі 50938,32 грн. підлягають задоволенню повністю.

Щодо заявленого розміру збору за охорону вантажу.

Згідно частини 2статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт», охорона вантажів і об`єктів залізничного транспорту здійснюються відомчою воєнізованою охороною АТ «Укрзалізниця».

Пунктом 31.5 Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009 передбачено, якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата, згідно з табл. 4 п. 27 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000.

Вантаж, адресований ПрАТ « ММК ім. Ілліча», що знаходився у вагонах №67846238, №64684723, 62523063, №55616445 (лом чорних металів), включено до Переліку вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України «Про охорону і супроводження вантажів, що перевозяться залізничним транспортом України» №18 від 20.01.1997, зареєстрованого в Мінюсті України №36/1840 від 20.02.1997, у редакції наказу Мінінфраструктури України № 363 від 27.06.2012, зареєстрованого в Мінюсті України №1171/21483 від 12.07.2012, за кодами тарифної групи 214, зазначений Перелік затверджений профільним міністерством на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення охорони вантажів, що перевозяться залізничним транспортом» №106 від 22 лютого 1994 року .

Відповідно до вимог п.31.5. Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317від 26.03.2009, якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з табл. 4.

Плата за охорону вантажу, який затримано на станціях з причин, не залежних від залізниці, нараховується кожному відправнику (одержувачу, експедитору) окремо. Плата за ставками, установленими для групи вагонів (контейнерів) або для прямих маршрутів, нараховується у разі затримки декількох вагонів (контейнерів), що були пред`явлені до перевезення одним відправником за одним напрямком перевезення від станції відправлення до станції призначення і оформлені одним перевізним документом.

Час затримки зазначається в акті загальної форми ГУ-23 з моменту її виникнення до закінчення. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження ненадання/неналежного надання залізницею послуг воєнізованої охорони спірного вантажу.

Стосовно посилань відповідача на те, що нарахування плати за охорону вантажу починається з моменту закінчення терміну безоплатного зберігання вантажу, суд зазначає наступне.

Пунктами 4, 5 зазначених Правил передбачено, що термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені пунктом 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах), у разі затримки їх з вини одержувача (відправника), сплачується після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Отже, обов`язок щодо сплати збору за зберігання вантажів покладається на одержувача (вантажоодержувача, вантажовласника), у разі, якщо ним було допущено прострочення у вивезенні вантажу з місця загального користування в межах терміну безоплатного користування (пункт 5 Правил зберігання вантажів), та у разі затримки залізницею вантажів у вагонах з вини одержувача незалежно від місця затримки зі спливом терміну безоплатного зберігання (пункту 8 Правил зберігання вантажів).

У розумінні пункту 46 Статуту залізниць терміни "безоплатного зберігання вантажів у вагонах, що надійшли на адресу одержувача, на коліях залізниці" та "безоплатного користування місцем загального користування на залізниці" охоплюються періодом у часі з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

Під час розгляду справи, суд встановив, що прийняті позивачем у червні 2020 року до перевезення, вагони №67846238, №64684723, 62523063, №55616445, на адресу одержувача (відповідача) були затримані залізницею на станції Маріуполь-Сортувальний, з вини відповідача, про що складено акт форми ГУ-23а №3 та акти загальної форми ГУ-23.

Суд також зазначає, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено, що час простою вагонів був викликаний необхідністю дотримання вимог Правил технічної експлуатації залізниць України і їх доставка на під`їзну колію ПрАТ «ММК ім. Ілліча» загрожувала безпеці руху (вагони були небезпечними для перевезення). Не доведено і обставин того, що під час проведення технічного огляду вагонів в парку прийому станції Маріуполь Сортувальний, в складі потягу було виявлено несправні вагони, які загрожували безпеці руху.

Пунктом 5 договору №1/28 від 28.02.2017 (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) передбачено: «Придатність вагонів під навантаження у технічному стані (в т.ч. під подвійні операції), що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний та Рудна встановлюється робітниками залізниці під час огляду вагонів на здавальних коліях з визначенням їх придатності записом у журналі ф. ВУ-15», тобто саме на залізницю договором покладено обов`язок визначення технічного стану вагонів і вона в межах своїх повноважень визначила придатність вагонів під навантаження у технічному стані. В той же час відповідач за результатами приймально-здавальних операцій не позбавлений був можливості у пам`ятках №1580 та №1578 про подавання вагонів зробити застереження щодо технічного стану вагонів, але з невідомих причин не зробив цього (згідно пам`яток передача вагонів відбулась без зауважень щодо технічного стану вагонів і в пам`ятка відсутні відповідні примітки представника відповідача).

При цьому самі по собі твердження, на яких наполягає відповідач, що вагони мали порушення технічного стану, не свідчить про те, що технічний стан цих вагонів був неналежний, та взагалі, загрожував безпеці руху.

Судом також приймається до уваги, що несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог, передбачених пунктом 33 Правил видачі вантажів та статтями 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть, поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Крім того, право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним саме відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення плати за користування вагонами, збору за збереження вантажів та охорону вантажу є обґрунтованими.

Перевіривши розрахунок збору за охорону вантажу суд встановив, що він відповідає вимогам чинного законодавства, проте за розрахунком суду його розмір складає 8416,03 грн. із розрахунку 24 (тариф) х 1 (кількість вагонів) х 29 (кількість годин затримки) х 3,023 (діючий коефіцієнт) = 8416,03 грн. + 20% ПДВ, усього 10099,23 грн.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення з відповідача збору за охорону вантажу у вагонах у заявленому позивачем розмірі, в сумі 10099,23 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», про: 1) стягнення плати за користування вагонами в сумі 3616,44 грн- задовольнити частково, в сумі 3260,40 грн; 2) стягнення збору за зберігання вантажу в сумі 50938,32 грн задовольнити повністю; 3) стягнення збору за охорону вантажу в сумі 10099,23 грн - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» плату за користування вагонами в сумі 3260,44 грн., збір за зберігання вантажу в сумі 50938,32 грн., збір за охорону вантажу в сумі 10099,23 грн. та судовий збір в сумі 2090,42 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 17.12.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.12.2020.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач: Акціонерне товариство «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця (Тверська), будинок 5; ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» ( 84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22; );

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1; )

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію у даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя О.М. Сковородіна