ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 року м.Дніпро Справа № 904/3287/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Манжоли Володимира Івановича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 (повний текст складено та підписано 14.09.2020 суддя Новікова Р.Г.) у справі №904/3287/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Манжоли Володимира Івановича с. Ярмаки, Полтавська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімсервіс ЛТК" м. Дніпро

про стягнення суми боргу в розмірі 15400грн.80коп., пені в розмірі 956грн.82коп., 3% річних в розмірі 151грн.48коп., інфляційної складової в розмірі 200грн.20коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Фізична особа-підприємець Манжола Володимир Іванович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімсервіс ЛТК" про стягнення суми боргу в розмірі 15400грн.80коп., пені в розмірі 956грн.82коп., 3% річних в розмірі 151грн.48коп., інфляційної складової в розмірі 200грн.20коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 у справі №904/3287/20 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення відповідачем строків поставки та, відповідно, виникнення у покупця (позивача) права вимагати повернення попередньої оплати на підставі положень частини другої статті 693 Цивільного кодексу України.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про передчасне звернення позивача до суду та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець Манжола Володимир Іванович подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити первинні позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що при винесенні рішення місцевий господарський суд невірно тлумачить частину 3 статті 693 Цивільного кодексу України та не застосовує статтю 664 Цивільного кодексу України.

Судом першої інстанцій вірно визначено правову природу сплаченої суми коштів в розмірі 15400грн.80коп., як передоплата, тобто кошти, які попередньо оплачені стороною договору на користь іншої сторони з метою виконання нею своїх зобов`язань.

При вирішенні спору не застосовано частину 2 статті 693 Цивільного кодексу України, що призвеело до ухвалення рішення, яке не відповідає нормам матеріального права.

Решта доводів апеляційної скарги зводяться до цитування скаржником висновків викладених у постанові Верховного суду від 08.02.2019 у справі №909/524/18.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохімсервіс ЛТК" не надано відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк та не зазначено й не обґрунтувано поважності причин пропуску цього строку, Центральний апеляційний господарський суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.10.2020 апеляційну скаргу було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

23.10.2020 на адресу суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої на виконання ухвали суду додано відповідні докази.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Манжоли Володимира Івановича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 у справі №904/3287/20. Розгляд апеляційної скарги ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

21.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохімсервіс ЛТК" виставило Фізичній особі-підприємцю Манжолі Володимиру Івановичу рахунок №98.01.2020 на суму 15400грн.80коп. Оплата здійснюється за карбамід мішок 50кг у кількості 2т.

Зі змісту рахунку №98.01.2020 від 21.01.2020 вбачається, що строки або період поставки відповідачем товару, в рахунку не визначені.

Позивач оплатив рахунок №98.01.2020 від 21.01.2020, перерахувавши відповідачу грошові кошти у розмірі 15400грн.80коп., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 21.01.2020.

Товар, визначений рахунком №98.01.2020 від 21.01.2020 на суму 15400грн.80коп., відповідачем на адресу позивача не поставлявся. Докази чого в матеріалах справи відсутні.

Внаслідок того, що товар за рахунком №98.01.2020 від 21.01.2020 на суму 15400грн.80коп., відповідачем не поставлявся, позивач на підставі статті 693 Цивільного кодексу України, просить стягнути суму попередньої оплати в розмірі 15400грн.80коп.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми попередньої оплати15400грн.80коп, яку ФОП Манжола В.І. сплатив відповідно до рахунку №98.01.2020 від 21.01.2020р. за карбамід у кількості 2 т, фасований у мішки 50кг, пені в розмірі 956грн.82коп., 3% річних в розмірі 151грн.48коп., інфляційної складової в розмірі 200грн.20коп.

За своєю правовою природою, оплата ФОП Манжола В.І. виставленого йому рахунку є правовичином, укладеним сторонами у спрощений спосіб.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частиною першою статті 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку, що між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу продукції.

Положеннями частини другої статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування у даній справі, є в тому числі, встановлення строків поставки товару і порушення їх відпвідачем.

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заявами по суті справи , відповідно до частини 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, є : позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

З позиції позивача, яка викладене в позовній заяві вбачається, що ним визнається та обставина, що безпосередньо договір поставки між сторонами укладено не було.

Зміст Рахунку фактури № 98.01.2020 не містить посилань на строки поставки продукції:

Відповідно до частини 2, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В якості підстав на підтвердження доводів позивача щодо настання строків поставки, позивач посилається на зміст заяви від 07.02.2020р. (а.с. 8) та на претензію (а.с. 10).

Зміст заяви про повернення коштів від 07.02.2020р. не містить вимогу позивача щодо поставки оплаченого ним товару. Претензія вих.№ 4/20 дві 03.03.2020р. носить похідний характер від заяви про повернення коштів від 07.02.2020р. і також не містить вимогу позивача щодо поставки оплаченого ним товару.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає встановленим, що позивач з вимогою щодо поставки оплаченого ним товару до відповідача не звертався, відповідно, строк, визначений частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України не наступив.

Відповідний висновок суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення відповідачем строків поставки та, відповідно, виникнення у покупця (позивача) права вимагати повернення попередньої оплати на підставі положень частини другої статті 693 Цивільного кодексу України є таким що відповідає фактичним обставинам справи і не спростований скаржиком під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що на його неодноразові двінки представник ТОВ «Агрохімсервіс ЛТД» обіцяв здійснити поставку у найближчий термін відхиляються колегією суддів як такі, що не підтверджені належними і допустимими в розумінні стеттей 76,77 Господарського процесуального кодексу України доказами.

Твердження апеляційної скарги в частині того, що у позивача в зв`язку з погодними умовами відпала необхідність в оплаченому товарі відхиляються як такі, що не входять в предмет доказування .

Посилання скаржника на наявність у нього права на обрання одного із способів захисту, визначених частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України, відхиляються колегією суддів з огляду на те, що право покупця на вибір одного із способів захисту (вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати) прямо пов`язане із передумовою не передачею товару у встановлений строк. Однак, встановлено вище, строк поставки товару не було узгоджено сторонами спору.

Відповідні, твердження апеляційної скарги щодо невідповідності рішення суду першої інстанції нормам матеріального права, є такими, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні відповідних положень частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України і не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Позовні вимоги щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних носять похідний характер від позовних вимог по стягненню основної суми передоплати, в зв`язку із чим правомірно не задоволені судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування у спірних правовідносинах правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду №909/524/18 від 08.02.2019р. відхиляються колегіє суддів з огляду на те, що обставини справи № 909/524/18 є відмінними від справи, яка переглядається через те, що як вбачається з пункту 2.1. постанови суду касаційної інстанції, 16.06.2015 між ФОП Плитчуком Л.Л. (продавець) та ФОП Сухарєвим І.М. (покупець) було укладено договір поставки № 03 (далі - договір), за умовами якого продавець взяв на себе зобов`язання поставляти хвойні матеріали - смерека, згідно наданої специфікації покупцем, з дня підписання договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар у порядку та на умовах, передбачених договором. Тобто, сторонами у справі № 909/524/18 було погоджено строки поставки ,в той час, як у даній справі строки поставки сторонами не погоджені.

Відповідно до частини 4 статті 269 Господарського процесуального права, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом апеляційної інстанції при перегляді рішення суду першої інстанції не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, неправильного тлумачення закону, застосування закону, який не підлягав би застосуванню або незастосування закону, який підлягав би застосуванню, в зв`язку із чим, з урахуванням положень частин 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів доходить висновку, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 у справі №904/3287/20 ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення його без змін, а апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Манжоли Володимира Івановича на нього без задоволення.

Розподіл судових витрат:

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 153,00 грн. (а.с. 63 та 73) покладаються на особу, що звернулася з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Манжоли Володимира Івановича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 у справі №904/3287/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 у справі №904/3287/20 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 153,00 грн. покласти на Фізичну особу-підприємця Манжолу Володимира Івановича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г. Іванов