УХВАЛА

м. Київ

15.12.2020Справа № 910/17274/20

Суддя Господарського суду міста Києва Мандриченко О.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферромет1"

про забезпечення

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферромет1";

до Фонду державного майна України;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство "Нігинський кар`єр"

про визнання недійсним та скасування наказу.

Суддя О.В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: не з`явилися;

Від відповідача: Сіденко В.О., довіреність № 128 від 10.09.20;

Від третьої особи: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Ферромет 1" з позовом до Фонду державного майна України про визнання недійсним та скасування наказу Фонду державного майна України № 1346 від 13.08.2020 "Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 28.12.2019 № 1574 "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2020 році".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2020 року відкрито провадження у справі № 910/17274/20 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 15.12.2020 року.

До господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферромет 1" надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Фонду державного майна України вчиняти дії, спрямовані на приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства "Нігинський кар`єр", на виконання наказу Фонду державного майна України № 1346 від 13.08.2020 "Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 28.12.2019 № 1574 "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2020 році (із змінами)" до набрання законної сили судовим рішенням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 року призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферромет1" про забезпечення позову в судове засіданні з викликом сторін.

Заявник в судове засідання 15.12.2020 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заяви про забезпечення позову заперечував з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ферромет1» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Фонду державного майна України про визнання недійсним та скасування наказу Фонду державного майна

України № 1346 від 13.08.2020 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 28.12.2019 № 1574 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2020 році» (із змінами)».

Наказом № 1346 від 13.08.2020 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 28.12.2019 № 1574 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2020 році (із змінами)» (надалі - Наказ №1346) Фондом державного майна України - органом, уповноваженим управляти майном державного підприємства «Нігинський кар`єр», включено єдиний майновий комплекс державного підприємства «Нігинський кар`єр» до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2020 році.

Позивач вважає цей наказ незаконним та таким, що грубо порушує його права, гарантовані чинним законодавством України, що й стало підставою для звернення з позовною заявою до Господарського суду м. Києва, що обґрунтовується наступним.

Обгрунтовуючи свою заяву про забезпечення позову заявник вказує, що у випадку невжиття судом заходів забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача щодо стягнення кредиторської заборгованості з державного підприємства.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферромет1" про забезпечення позову, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Поряд з наведеним, за приписами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Проте, судом встановлено, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, в порушення наведених вимог закону, заявником в обґрунтування поданої ним заяви не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, а обставини, наведені заявником в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не є такими, що в розумінні ст. 136 Господарського процесуального кодексу України свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову про які просить позивач.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, за захистом яких такі особи звернулись до суду.

Також суд наголошує на тому, що відповідно до ч. 11 ст. 137 ГПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої ТОВ "Ферромет1" заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферромет1" про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала підписана та набрала законної сили 15.12.2020. Ухвала підлягає оскарженню в порядку, встановленому чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.В. Мандриченко