УХВАЛА

21 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 910/3798/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Уркевича В. Ю.- головуючий, Мачульського Г. М., Краснова Є. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця»

про стягнення 307 372,40 грн,

ВСТАНОВИВ:

03.12.2020 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» (далі-скаржник) звернулось з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 у цій справі. Касаційна скарга надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 15.12.2020.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 15.12.2020 касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Уркевич В. Ю. - головуючий (суддя-доповідач), Мачульський Г. М., Краснов Є. В.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною сьомою статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно зі статтею 7 Закону України від 14.11.2019 № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2 102,00 грн.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення з відповідача 307 372,40 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажів. Зазначена сума є меншою ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом 01.01.2020 (2 102,00 грн х 500 = 1 051 000,00 грн).

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020, а справу направити на новий розгляд. Посилається на те, що суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень неповно з`ясували обставини, які мають значення для справи, неправильно застосували норми статті 315 Господарського кодексу України, пункти 134, 136 Статуту залізниць України щодо визначення шестимісячного строку для пред`явлення претензії та тримісячного строку для надання відповіді на претензії, без врахування висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 04.12.2019 у справі № 910/3743/19, від 21.12.2019 у справі № 910/1549/19, в яких, на думку скаржника, сформовані правові позиції щодо застосування позовної давності.

Скаржник вважає, що під час вирішення цієї справи необхідно відступити від висновку щодо застосування статті 315 Господарського кодексу України у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 910/1002/19, оскільки вказана стаття передбачає спеціальні строки для пред`явлення претензії про стягнення штрафів (45-ти денного для пред`явлення претензії та 45-ти денного для надання відповіді на претензію), на відміну від інших претензій (шестимісячного строку для пред`явлення претензії та тримісячного строку для надання відповіді на претензію).

Крім цього, у касаційній скарзі скаржник зазначає, що справа має виняткове значення для АТ «Укрзалізниця», а також зміст касаційної скарги у цій справі стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у справах, предметом яких є стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу. Різне тлумачення статті 315 Господарського кодексу України порушує принцип правової визначеності, який полягає у послідовному застосуванні закону (права), тобто забезпечення узгодженості правозастосовчої, передусім судової практики та у розумній передбачуваності рішення.

Колегія суддів зазначає, що наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, отже наведені у касаційній скарзі мотиви не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за яких судові рішення у справах з ціною позову менше п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню, а звідси й підстави для відповідних висновків у суду касаційної інстанції відсутні.

Подана касаційна скарга не містить обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (див. mutatis mutandis рішення у справі «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» (Levages Prestations Services v. France) від 23.10.1996, № 21920/93, § 48)).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 у цій справі має бути відмовлено.

Відповідно до частини шостої статті 293 Господарського процесуального кодексу України копія ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направляються особі, яка подавала касаційну скаргу, а копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 12, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 у справі № 910/3798/20.

2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами на 15 (п`ятнадцяти) аркушах, у тому числі оригінал платіжного доручення від 30.11.2020 № 3236990 про сплату судового збору в сумі 9 222,00 грн, повернути скаржнику.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Ю. Уркевич

Судді: Г. М. Мачульський

Є. В. Краснов