22.12.2020Справа № 910/8641/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Карабань Я.А., за участі секретаря судового засідання Саницької Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербуд ТМ»
про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будконтракт ТМ»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербуд ТМ»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Інститут геологічних наук Національної академії наук України
про стягнення 793 435, 20 грн,
представники учасників справи:
від позивача: не з`явився.;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи на стороні відповідача: не з`явився;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Будконтракт ТМ» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербуд ТМ» (надалі - відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 793 435, 20 грн.
25.11.2020 Господарським судом міста Києва ухвалено рішення в справі №910/8641/20, яким у задоволенні позову відмовлено повністю
26.11.2020 від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в справі № 910/8641/20, відповідно до якої відповідач просить суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 100 624, 06 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва суду від 01.12.2020 судове засідання щодо розгляду вказаної заяви призначено на 08.12.2020.
08.12.2020 від представника позивача надійшли письмові пояснення в яких останній зазначає, що сума витрат на правову допомогу, яка зазначена в попередньому розрахунку є необґрунтованою, оскільки вказані затрати часу адвоката по наданню правової допомоги є значно завищеними та неспівмірними з обсягами робіт. Також просив продовжити строк для надання додаткових пояснень на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення, оскільки копія такої заяви ним не отримувалася та відкласти розгляд заяви на іншу дату.
У судове засідання 08.12.2020 сторони не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 судове засідання відкладено на 22.12.2020.
17.12.2020 від відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів направлення заяви про ухвалення додаткового рішення на адресу позивача.
21.12.2020 від представника позивача надійшли пояснення, в яких останній просить відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу та, зокрема, зазначає, що витрати відповідача є необґрунтованими та непропорційними, оскільки затрати часу роботи адвоката не відповідають дійсності та є значно завищеними. Крім того до заяви не долучено доказів фактичної оплати відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, а також підписаного акту виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
У судове засідання 22.12.2020 учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду заяви повідомлялися належним чином ухвалою суду, причини неявки суду не повідомили.
Оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, остання вирішується судом за наявними матеріалами справи.
При ухвалені Господарським судом міста Києва рішення від 25.11.2020 у справі №910/8641/20, з огляду на заявлене представником відповідача клопотання про подачу доказів про понесені витрати на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після винесення рішення питання про розподіл між сторонами витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно із статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом з тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
17.07.2020 відповідачем разом з відзивом було подано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 51 167, 00 грн на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №24/06-2020 від 24.06.2020, у якому представником відповідача адвокатом Гордієць С.С. визначено: зміст роботи адвоката, затрати часу (год.) та витрати клієнта (грн) та зазначено, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення.
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідачем долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги №24/06-2020 від 24.06.2020, ордер на надання правничої (правової) допомоги на ім`я адвоката Гордієць С.С. №1034117, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН №000158.
Відповідно до пункту 1 договору №24/06-2020 від 24.06.2020 клієнт у порядку та умовах цього договору доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання відповідно до доручення клієнта надавати усіма законними способами правову допомогу у справі №910/8641/20 Господарського суду міста Києва, а також у всіх справах, що пов`язані або можуть бути пов`язані з захистом та/або відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Згідно з п. 8.1. договору №24/06-2020 від 24.06.2020 сторони погодили, що за виконання цього договору клієнт здійснює оплату за наступним тарифом: 1 330, 39 грн/год., що еквівалентом 50, 00 дол. США за курсом НБУ встановленим на день укладання цього договору. Сторони узгодили, що розмір оплати у гривнях змінюється пропорційно зміні курсу долара США по відношенню до гривні України відповідно до курсу НБУ на дату здійснення оплати або виставлення рахунку (якщо рахунок було надано).
Крім суми, за фактично здійсненні дії адвокатом, клієнт сплачує на користь адвоката гонорар: у випадку вирішення судового спору клієнта, на користь клієнта в повному обсязі - у розмірі 10% від ціни позову, що була визначена в порядку процесуального законодавства, у випадку прийняття рішення судом на користь клієнта частково - у розмірі 5% від ціни позову, у випадку прийняття судом рішення не на користь клієнта, клієнт сплачує лише суми визначені в п.8.1. та 8.3. договору (пункт 8.3. договору №24/06-2020 від 24.06.2020).
Разом з заявою про ухвалення додаткового рішення представником позивача подано детальний опис робіт та послуг від 25.11.2020 за №25/11-2020-1, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги згідно договору про надання правової допомоги №24/06-2020 від 24.06.2020 укладеного між ТОВ «ІНТЕРБУД ТМ» та адвокатом Гордієць С.С. по справі №910/8641/20, відповідно до якого адвокатом виконувалися (надавалися) наступні роботи:
- 26.06.2020 виїзд до суду з метою ознайомлення з матеріалами справи, 2 год. - 2 837, 41 грн;
- складання та подання до Господарського суду міста Києва заяви із запереченнями проти розгляду справи №910/8641/20 в порядку спрощеного позовного провадження від 26.06.2020, 1 год. - 1 418, 70 грн;
- ознайомлення з документами клієнта, пошук та аналіз судової практики для визначення стратегії, 3 год. - 4 256, 10 грн;
- складання та подання адвокатського запиту до Інституту геологічних наук НАН України вих. №51 від 30.06.2020, 1 год. - 1 418, 70 грн;
- складання, подання до суду та іншим учасникам справи відзиву на позовну заяву від 08.07.2020, 4 год., - 5 674, 82 грн;
- представництво інтересів у підготовчих засіданнях: 29.07.2020, 18.08.2020, 11.11.2020 та в судовому засіданні під час розгляду справ по суті 25.11.2020, всього 4 год. по 1 418, 70 грн кожне засідання.
При розрахунку витрат зазначених у детальному описі робіт та послуг від 25.11.2020 за №25/11-2020-1 адвокатом Гордієць С.С. розраховані витрати клієнта (відповідача) по курсу НБУ станом на 25.11.2020 - 28, 3741 грн за долар США, 50 доларів США/1 год. = 1 418, 70 грн.
Крім цього, представником відповідача у вказаному описі визначено гонорар відповідно до п.8.3. договору про надання правової допомоги - 10% ціни позову, що складає 79 343, 52 грн.
Також судом не приймаються до уваги заперечення представника позивача щодо того, що відповідачем не долучено доказів фактичної оплати витрат на професійну правничу допомогу та підписаного акту виконаних робіт, оскільки витрати, зокрема, на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19.
Факт надання послуг визначених у детальному описі робіт та послуг від 25.11.2020 підтверджується наявними в матеріалах справи фактичними даними.
З огляду на викладене, враховуючи підтверджений обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи з критерію реальності і розумності розміру цих витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ТОВ «ІНТЕРБУД ТМ» а саме в розмірі 21 280, 53 грн (виїзд до суду з метою ознайомлення з матеріалами справи, складання та подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, ознайомлення з документами клієнта, пошук та аналіз судової практики для визначення стратегії, складання та подання адвокатського запиту, складання, подання суду та іншим учасникам справи відзиву на позовну заяву та представництво інтересів у чотирьох засіданнях).
Щодо заявлених відповідачем до стягнення з позивача 79 343, 52 грн, які склали "гонорар успіху", суд зазначає таке.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено таку правову позицію: "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність." При цьому Велика Палата Верховного Суду, вказала, що відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн, передбаченому пунктом 4.2 додаткової угоди, суди не врахували, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, тому дійшла висновку, що суди не навели доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача і вимоги позивача про стягнення "гонорару успіху" задовольнила пропорційно до розміру задавлених вимог.
Керуючись частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України суд враховує наведений правовий висновок.
Отже, "гонорару успіху" може включатись до витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу.
Разом з тим, суд вважає, що в даній справі в задоволенні вимог про стягнення з позивача суми «гонорару успіху», що передбачена пунктом 8.3. договору про надання правової допомоги, слід відмовити.
Так, відповідно до ч.6 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Оскільки сума «гонорару успіху» передбачалась пунктом 8.3. договору про надання правової допомоги, що був укладений 24.06.2020, а попередній розрахунок суми судових витрат відповідачем було подано разом з відзивом 17.07.2020, в якому сума витрат на правничу допомогу була вказана в розмірі 51 167, 00 грн без суми «гонорару успіху», тобто відповідач при попередньому визначенні витрат однозначно міг передбачити витрати на «гонорар успіху», а розмір витрат разом «гонораром успіху» істотно перевищує ті, що були заявлені в попередньому розрахунку, суд вважає, що в стягненні з позивача зазначеної суми слід відмовити з підстав недоведеності, що відповідач не міг передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 922/3706/19.
Таким чином, заява відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача 100 624, 06 грн понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 21 280, 53 грн.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 240-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
3. В іншій частині заяви відмовити.
4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
5. Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.
Повний текст складено та підписано 23.12.2020.
Суддя Я.А.Карабань