ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 року м.Дніпро Справа № 904/4870/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіної О.В. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від скаржника: Мусієнко А.О., посвідчення №052667 від 18.04.2019 р., прокурор відділу;

інші учасники процесу не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2020 року у справі № 904/4870/20 (суддя Мельниченко І.Ф.)

за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3, м. Дніпро, в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ

до Приватного підприємства "Транс Логістик", смт. Слобожанське Дніпропетровської області

про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 8 640,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровська місцева прокуратура № 3 в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті звернулась до Приватного підприємства "Транс Логістик" із позовом про стягнення 8 640,13 грн., що складають суму плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2020 року у справі № 904/4870/20 позов Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Приватного підприємства "Транс Логістик" про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 8 640,13 грн. залишено без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з ухвалою суду, Дніпропетровська обласна прокуратура звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для представництва інтересів держави та наявність підстав для залишення позову без розгляду та порушив норми процесуального права, оскільки зробив висновки, що не відповідають обставинам справи.

Апелянт зазначає, що Державною службою України з безпеки на транспорті, м. Київ, не вжито заходів до усунення зазначених порушень в межах своїх повноважень, в тому числі шляхом звернення до суду, що є підставою для здійснення представництва інтересів держави.

Крім того, апелянт посилається на те, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Апелянт також посилається на те, що бездіяльність уповноваженого органу - Державної служби України з безпеки на транспорті, який будучи обізнаним про наявність порушень інтересів держави, маючи відповідні повноваження, визначені ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» та пп. 2, 15, 27 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, протягом тривалого часу всупереч цих інтересів не вжив належних та ефективних заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення з відповідача заборгованості перед державним бюджетом України з плати за проїзд, обмежившись лише листуванням з органами прокуратури.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2020 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.12.2020 відкрито провадження за апеляційною скаргою та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 28.12.2020 на 09год.30хв.

В судовому засіданні представник прокуратури підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Інші представники сторін які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (електронною поштою), в судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не надали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, при проведенні рейдових перевірок управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області за результатами зважування автомобіля та габаритно-вагового контролю було зафіксовано перевищення вагових норм нормативного навантаження, що є порушенням абз. 3 п.22.5 Правил дорожнього руху України. Транспортні засоби належать на праві власності ПП "Транс Логістик.

У зв`язку з чим, управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області було нараховано Приватному підприємству "Транс Логістик" плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 8 640,13 грн., відповідно до рахунку плати за проїзд № 0004587 від 10.04.2018.

В подальшому листом від 23.04.2018 № 946/22-18 управління Укртрансбезпеки у Донецькій області повідомило Приватне підприємство "Транс Логістик" про необхідність внесення плати за проїзд.

Звертаючись із позовом про стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, прокурор посилався на порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, оскільки орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснює відповідні повноваження.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, господарський суд першої інстанції виходив з того, що прокурор, звертаючись до суду з позовом не довів бездіяльність компетентного органу та необхідність захисту інтересів держави, наявність чого і є підставою, в розумінні статті 53 ГПК України та статті 23 Закону України Про прокуратуру, для представлення прокурором інтересів держави в суді.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 цього Кодексу передбачено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. При цьому передумовою участі органів та осіб, зазначених у цій статті, в господарському процесі є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, і наявність процесуальної правосуб`єктності, яка охоплює процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

За змістом частин 3, 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 3 цієї статті прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

За змістом частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, правовими підставами здійснення представництва інтересів держави прокурором є нездійснення або неналежне здійснення суб`єктом владних повноважень своїх функцій у разі порушення або загрози порушення інтересів держави; обізнаність цього суб`єкта владних повноважень про здійснення прокурором процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави; надання прокурору суб`єктом владних повноважень на здійснення такого представництва.

Зі змістом частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги прокурора обгрунтовані порушенням економічних інтересів держави внаслідок несплати відповідачем у встановлений законодавством строк, визначеної контролюючим органом плати за проїзд дорогами загального користування та бездіяльністю позивача щодо стягнення цієї плати на користь держави.

Відповідно до п.6 ч.3 ст. 29 Бюджетного кодексу України, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині є плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, несплата якої набуває статусу заборгованості перед державним бюджетом України і є порушенням економічних інтересів держави.

Згідно зі ст. 48 Закону України « Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий

компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами зважування автомобіля та габаритно-вагового контролю зафіксовано перевищення вагових норм нормативного навантаження при перевезенні ПП Транс-Логістик вантажу транспортним засобом марки МАЗ 630305 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з причепом марки МАЗ 837810 з державним номерним знаком НОМЕР_2 .

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури та який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Відповідно до п.п.15, 27 п. 5 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з підп. 15, 27 п. 5 зазначеного Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного вбачається, що позивач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, нормами чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Проте, чинне законодавство не містить норм, які б закріплювали повноваження Державної служби України з безпеки на транспорті звертатись до суду із позовом про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Таке тлумачення закону відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.06.2018р. у справі №820/1203/17, де зазначено, що повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати.

Натомість, повноваження прокурора або його заступника на звернення до господарського суду в інтересах держави передбачено ст. 23 Закону України Про прокуратуру та ст. 53 ГПК України.

Підставою представництва у суді інтересів держави, є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.2 ст.23 Закону України Про прокуратуру).

Як вбачається з матеріалів справи, Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області звернулось до прокуратури Дніпропетровської області із листом від 26.05.2020 № 40610/23-2/24-20, в якому зазначило, що законами України Укртрансбезпеці не наділено правом звернення до суду щодо стягнення грошових коштів за проїзд транспортного засобу з перевищенням нормативних вагових параметрів (а.с. 22), а тому з метою захисту інтересів держави просить здійснити заходи щодо примусового стягнення.

Таким чином, оскільки у Державної служби України з безпеки на транспорті відсутнє право на подання позову в інтересах держави, дії прокурора по поданню позову відповідають положенням ч.3 ст.23 Закону України Про прокуратуру, а тому висновки суду першої інстанції про недоведеність необхідності захисту інтересів держави, відсутність підстав для представництва, і як наслідок, залишення позову без розгляду у відповідності до п.2 ч.1 ст. 226 ГПК України, є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач до відзиву на позовну заяву надав копію платіжного доручення про сплату 23.07.2020 року, тобто, ще до подання позову прокурором, 8734,70 грн. плати за проїзд автодорогами транспортними засобами, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні ( а.с. 54).

З огляду на сплату даної суми, прокурор звернувся до суду із заявою про відмову від позову (а.с. 70)

Разом з цим, дійшовши висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави, суд першої інстанції не роглядав справу по суті, оцінці вищезазначеним обставинам не надавав.

Відповідно до статті 280 ГПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч.3 ст. 271 ГПК України, у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про залишення позову без розгляду справа передається на розгляд суду першої інстанції.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2020 року у справі № 904/4870/20 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений - 30.12.2020.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя С.Г.Антонік

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2020 у справі №904/4870/20 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронну адресу: Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3, м. Дніпро, в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ; Приватного підприємства "Транс Логістик", смт. Слобожанське Дніпропетровської області.