ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/575/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я., секретар судового засідання Юрчак С. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до відповідача: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз"

про стягнення заборгованості в сумі 51177 495 грн 83 коп.

за участю:

від позивача:Гасай М.Б.

від відповідача: Аннишин С.І.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" про стягнення заборгованості в сумі 51177495 грн 83 коп.

Ухвалою суду від 28.07.2020 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання провести 22.09.2020.

Разом з тим, підготовче судове засідання, призначене на 22.09.20, не відбулося у зв"язку з перебуванням судді Матуляка П.Я. на лікарняному, відтак ухвалою суду від 09.10.20 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та призначено підготовче засідання на 22.10.20.

Ухвалою суду від 22.10.20 за клопотанням відповідача відкладено підготовче засідання на 12.11.20, а ухвалою суду від 05.11.20 змінено дату засідання з 12.11.20 на 19.11.20.

Ухвалою суду від 19.11.20 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.12.20.

Ухвалою суду від 03.12.20 у зв"язку з неявкою представника відповідача в судове засідання розгляд справи по суті відкладено на 17.12.20.

Позиція позивача.

Позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві вх.№9371/20 від 06.07.20, відповіді на відзив вх.№12380/20 від 22.09.20 та письмових поясненнях вх.№16849/20 від 02.12.20. Зокрема, вказав на те, що між сторонами у справі укладено договір транспортування природного газу № від 17.12.2015. Зауважив, що Позивачем як Оператором ГТС здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у Відповідача негативних місячних небалансів природного газу в липні 2018 у обсязі 42,207 тис. куб. м., в серпні 2018 у обсязі 39,853 тис. куб. м., у вересні 2018 у обсязі 99,989 тис. куб. м., в жовтні 2018 у обсязі 599,594 тис. куб. м., у листопаді 2018 у обсязі 198.672 тис. куб. м., в грудні 2018 у обсязі 699,850 тис. куб. м., у січні 2019 в обсязі 1 345,485 тис. куб. м., та у лютому 2019 в обсязі 397,555 тис. куб. м. Вказав на те, що такі обсяги негативних небалансів природного газу виникли у Відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи. Зазначив, що обсяги небалансів підтверджуються Алокаціями (звітами) АТ «Тисменицягаз» про поділ фактичного обсягу природного газу за липень-грудень 2018 року та січень-лютий 2019 року, Звітами по точках входу/виходу за липень-грудень 2018 року та січень-лютий 2019 року. Звернув увагу, що у зв`язку з нездійсненням Відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, Позивач надав Відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 44970513,05 грн. про що були оформлені односторонні акти про надання таких послуг, копії яких позивачем долучено до позовної заяви. Зазначив, що з моменту отримання Відповідачем вказаних актів, рахунків на оплату та звітів по точкам входу/виходу у Відповідача відповідно до п. 9.4 Договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів. Однак, Відповідач у встановлений Договором строк не оплатив та продовжує не оплачувати 44970513,05 грн., чим порушує права та інтереси Позивача. Зауважив, що у зв`язку з простроченням оплати послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди позивачем нараховано відповідачу 1981888,58грн. пені, 3% річних на суму 1856604,09грн., та 2368490,11грн. інфляційних втрат. Свою позицію обґрунтовує приписами розділу І, XIV Кодексу ГТС, ст.198 ГК України, ст. 536, 625 ЦК України.

Щодо тверджень відповідача, наведених у відзиві, вказав на те, що у спірний період виникнення небалансів (липень 2018 року - лютий 2019 року) діяла редакція Кодексу ГТС станом на 27.07.2017р., яку слід застосовувати до спірних правовідносин. Зазначив, що відповідно до п.4 глави 6 розділу III Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП від 30.05.2015 №2494 об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу XII цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу, до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду. Вказав на те, що відповідач як оператор ГРМ (оператор газорозподільних систем) самостійно визначив обсяг виробничо-технологічних витрат природного газу у наведених розмірах, які він безпідставно відібрав з газотранспортної системи без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи, що знайшло своє відображення в алокаціях (звітах) АТ «Тисменицягаз» про поділ фактичного обсягу природного газу за липень - листопад 2018 року, електронних файлах АТ «Тисменицягаз» (з цифровим підписом) про поділ фактичного обсягу природного газу за грудень 2018, січень-лютий 2019 року та стало підставою для виконання процедури алокації фактичних обсягів природного газу по Відповідачу з метою визначення його небалансу у спірний період. Щодо тверджень Відповідача про неправильне застосування Позивачем при визначенні вартості послуг балансування коефіцієнту компенсації 1,2 зауважив, що позивач при визначенні розміру коефіцієнту компенсації, що застосований при розрахунку вартості наданих Відповідачу послуг балансування обсягів природного газу для врегулювання негативних небалансів Відповідача виходив з умов п. 9.2 Договору, згідно з яким передбачено, що при розмірі небалансу до 5 % від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1, а в інших випадках встановлено використання коефіцієнту 1,2. Звернув увагу, що відповідач як замовник послуг транспортування у спірні газові місяці через точку входу до газотранспортної системи не подав жодних обсягів природного газу, однак, при цьому, здійснив відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, що склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди, для врегулювання яких були надані послуги балансування. Таким чином, обсяг природного газу, відібраного Відповідачем з газотранспортної системи в спірні газові місяці склав 100 % розміру його небалансу, внаслідок чого при визначенні вартості наданих послуг балансування було застосовано саме коефіцієнт 1,2. Крім того, вказав на те, що відповідач у спірних правовідносинах є замовником послуг транспортування виключно стосовно обсягів природного газу, які він відбирає для власного споживання, наприклад для виробничо-технічних витрат чи нормативних витрат тощо, у зв`язку з чим відповідач і здійснює відбір саме таких обсягів природного газу з газотранспортної системи. Відповідач жодним чином не здійснює відбір природного газу інших замовників послуг транспортування, розподілу природного газу, адже, у протилежному випадку, такі дії порушили права інших суб`єктів ринку природного газу, тому в п. 9.1 Договору застосовано термін «відбір природного газу», і не «отримання природного газу». Зазначив, що відповідач є оператором газорозподільної системи та надає послуги з розподілу природного газу замовникам таких послуг, які, в свою чергу, фактично і здійснюють відбір природного газу з газотранспортної системи як замовники послуг транспортування для його подальшого розподілу оператором газорозподільної системи.

Позиція відповідача.

Проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві вх.№10582/20 від 17.08.20, додаткових поясненнях вх.№12088/20 від 16.09.20 та запереченні на відзив вх.№15962/20 від 19.11.20. Зокрема, зазначив, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за липень 2018 - лютий 2019 року за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 Позивач обґрунтовує актами надання послуг балансування обсягів природного газу та розрахунками вартості послуг балансування, складеними в односторонньому порядку, однак розрахунки вартості послуг балансування за період з липня 2018 по лютий 2019 Позивачем проведено всупереч умовам Договору, Кодексу газотранспортної системи, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493 (далі - Кодекс ГТС), Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2494 (далі - Кодекс ГРМ). Вказав на те, що відповідно до пунктів 1 - 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції діючій з 28.04.2017) оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи. Згідно пунктів 4, 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС, у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання небалансу за цей газовий місяць. Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу. Вказав на те, що главою 4 розділу XIV Кодексу ГТС встановлено, що розрахунок вартості послуг балансування проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу (пункт 1).Оператор газотранспортної системи визначає базову ціну газу щомісяця у строк до 10-го числа поточного місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті (пункт 2). Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу (пункт 3). Оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним,надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на гонках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів (пункт 4). З посиланням на п. 9.2 Договору зазначив, що вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою, в якій зазначається коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1. Зауважив, що пунктом 4 глави 6 розділу III Кодексу ГРМ визначено, що об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу XII цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу, який розподілений між підключенимидо/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду. Отже, обсяг фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу визначається Оператором ГРМ шляхом розрахунку і є залишком нерозподіленого газу за підсумками місяця. Для визначення коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування для Оператора ГРМ необхідно враховувати весь обсяг природного газу, отриманий ним у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам. Враховуючи наведене, вказує на те, щоза період липень, серпень та листопад 2018 року негативний небаланс не перевищував 5% від всього обсягу газу, відібраного Відповідачем з газотранспортної системи у точках фізичного виходу для подальшого його розподілу замовникам, а відтак для розрахунку вартості послуг балансування у вказані місяці мас бути застосований коефіцієнт компенсації 1. Однак, при визначенні коефіцієнта для послуг балансування позивач врахував не всі обсяги газу, які надходять до ГРМ, а лише ті, які були замовлені газорозподільним підприємством, що не передбачено ні кодексом ГТС, ні кодесом ГРМ, а відтак є довільним тдумаченням позивачем норм зазначених кодексів, що підтверджується листами НКРЕКП від 25.03.16 №2840/16.3/7-16, від 27.06.17 №7044/16.3.2/7-17 та від 09.02.18 №1282/16.3.2/7-18. Крім того, зауважив, що в порушення вимог Кодексу ГТС, звіти про надані послуги балансування за спірний період (липень 2018 року - лютий 2019 року) не містять деталізації по споживачах замовника послуг транспоргування на точках виходу, тобто складені з порушеннями вищезазначених вимог Кодексу ГТС. З інформації, що надана Позивачем до позову, неможливо з`ясувати складові (деталізацію по споживачах замовника послуг з транспортування) обсягів небалансу та суми нарахувань по споживачах замовника послуг транспортування. Звернув увагу, що вартість послуги балансування містить у своїй структурі базову ціну газу, тобто вартість природного газу, який був закуплений Відповідачем у постачальника природного газу для надання послуги балансування замовникам такої послуги. Зазначив, що позивачем, в якості обґрунтування позовних вимог, в частині розрахунку вартості послуг балансування за липень 2018 - лютий 2019 було надано Додатки до актів, в яких, зокрема, зазначено ціну газу, за якою Позивач здійснював закупівлю природного газу не в місяці, в якому надавались послуги балансування, що в свою чергу на думку Відповідача призвело до того, що Позивачем без належного документального підтвердження, в односторонньому порядку, з порушенням вимог Розділу XIV Кодексу Газотранспортної системи (в редакції яка діяла в період надання послуг) та п. 9.2 Договору було визначено Базову ціну газу, яка є основною складовою визначення розміру вартості послуг балансування. Зазначив, що надані Позивачем, в якості доказів, на підтвердження надання послуг з балансування за липень 2018 - лютий 2019 документи (односторонні акти надання послуг балансування, рахунки та розрахунки) мають сумнівний характер в частині визначення базової ціни газу, яка застосовувалась під час розрахунку заборгованості за надані послуги та взагалі ставить під сумнів всі розрахунки вартості послуг балансування. Крім того, вказав на те, що всі документи, на підставі яких Позивач намагається стягнути заборгованість за послуги балансування складені Позивачем в одноособовому порядку та не мають підтвердження, або посилання на будь які первинні дані бухгалтерського обліку, зокрема підтвердження фактичної наявності природного газу у місяці надання послуг, фактичної ціни його закупівлі у місяці надання послуг, які безпосередньо мають значення щодо предмету позову. Зазначив, що АТ «Укртрансгаз» на період надання послуги балансування був державним підприємством (згідно відомостей з ЄДРПОУ засновником є АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»), відтак відповідно до ст. 2 Закону України «Про здійснення державних закупівель», Позивач мав би закупити в 2018 - 2019 роках необхідний газ для надання послуги балансування шляхом проведення тендерних торгів. Проте, матеріали справи не містять інформації яка б підтверджувала наявність у Позивача необхідного обсягу природного газу для надання Відповідачу послуги балансування відповідно до укладеного між сторонами Договору. Враховуючи, що Позивачем в якості обгрунтуванням своїх розрахунків послуг балансування використовуються лише його одноосібні розрахунки та визначені самостійно ним ціни, а також відсутність будь-якої інформації за первинними бухгалтерськими даними, стосовно фактичної наявності у нього ресурсу природного газу, призначеного саме для забезпечення балансування у місяцях фактичного надання Відповідачу послуг балансування, Відповідач вважає, що з точки зору вимог статей 73 - 78 ГПК України Позивачем не надано належних та допустимих доказів надання Відповідачеві послуги балансування природного газу за період липень 2018 - лютий 2019. Звернув увагу на те, що Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду підтримувались підстави у відмові в задоволенні позовних вимог викладених в частини 3 статті 16 ЦК України, зокрема: постанові від 07.12.2018 у справі №910/7547/17; постанові від 20.03.2019 у справі №910/2738/17; постанові від 15.01.2019 у справі № 910/8923/17, а також зіслався на правову позицію Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, яка викладена в постанові від 06.12.2018 у справі №916/596/18.

Спростовуючи доводи позивача, вказав на зловживання Позивачем правом, як суб`єктом природної монополії, так і стороною у зобов`язанні, що відповідно до частини 3 статті 16 ЦК України має мати наслідком відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що дії Позивача при складанні односторонніх актів про надання послуг балансування, розрахунків та рахунків в яких визначено вартість послуг балансування, свідчать про порушення Позивачем порядку надання послуг балансування, а також всіх допустимих термінів та строків, передбачених умовами Договору та нормами Кодексу ГТС, правил балансування, визначених Законом України «Про ринок природного газу», що в свою чергу унеможливило своєчасне самостійне врегулювання небалансу Відповідачем. При цьому посилався на Постанови НКРЕКП від 29.12.2017 №1620 та від 15.02.2018 №190 «Про накладення штрафу на АТ «УКРТРАНСГАЗ» за порушення ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу». Згідно актів, складених за результатами планової та позапланової перевірки. Регулятором було встановлено порушення АТ «УКРТРАНСГАЗ», зокрема в частині:дотримання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками; дотримання термінів надання замовникам послуг транспортування повідомлень про підтвердження та відхилення номінацій/реномінацій; надання в установленні терміни (до 14 числа) замовникам послуг транспортування звітів про наданні послуги балансування та рахунків на оплату; застосування коефіцієнта компенсації під час проведення розрахунків вартості послуг балансування; здійснення Оператором ГТС алокацій фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування; надання інформації про небаланс; щомісячного визначення базової ціни газу; надання замовникам транспортування актів надання послуг балансування обсягів природного газу у строки, визначенні Кодексом ГТС, та ін. Вважає, що неможливо встановити момент, з якого відповідач вважається таким, що прострочив зобов`язання за Договором у розумінні статті 612 ЦК України та пункту 9.4. Договору, відтак вимога позивача про стягнення з відповідача пені є необгрунтованою, а тому задоволенню не підлягає. Заявив про пропуск позивачем позовної давності щодо стягненя пені. Крім того, вказав на те, що оскільки позовні вимоги щодо стягнення пені та 3% річних є похідними від вимоги про стягнення основного боргу, то такі вимоги також не підлягають задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (назву якого змінено на АТ "Укртрансгаз", по договору - оператор, по справі - Позивач) та Публічним акціонерним товариством "Тисменицягаз" (назву якого змінено на АТ "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз", по договору - замовник, по справі - Відповідач) укладено договір транспортування природного газу № від 17.12.2015 (далі - Договір).

Зазначений договір підписано сторонами та скріплено їх печатками.

Умовами п.2.1 Договору передбачено, що Позивач надає Відповідачу послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а Відповідач сплачує Позивачу встановлену в цьому Договорі вартість таких Послуг.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором (п. 2.2 Договору).

Пункт 2.3 Договору містить вичерпний перелік послуг, які можуть бути надані Відповідачу за цим Договором, зокрема:

послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі розподіл потужності);

послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування) (п. 2.3).

Обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору (п. 2.4).

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог кодексу (п. 2.5).

Замовник має виконувати вимоги, визначені в кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених в договорі (п. 2.6).

Оператор має виконувати вимоги, визначені в кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п. 2.7).

Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу (п. 2.8).

Оператор зобов`язаний своєчасно надавати послуги належної якості; розміщувати на своєму вебсайті чинні тарифи, вартість послуг балансування, Типовий договір транспортування природного газу і Кодекс; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; оприлюднювати інформацію, що стосується прав замовника на розподіл потужності, впровадження системних обмежень у випадку аварій та перебоїв у функціонуванні газотранспортної системи, та іншу інформацію, що передбачена Кодексом; виконувати інші обов`язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України; повідомляти замовника про зміну умов, які стали підставою для укладення цього договору; здійснити додаткову оплату замовнику у разі недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в точках виходу з газотранспортної системи, в порядку, визначеному цим договором (п. 3.1).

Оператор має право своєчасно отримувати від замовника плату за надані послуги; на безперешкодний та безкоштовний доступ на територію та земельну ділянку замовника, де розташоване його газове обладнання та/або комерційний вузол обліку газу, для виконання своїх обов`язків, передбачених Кодексом та чинним законодавством; обмежувати або припиняти транспортування природного газу у випадках, передбачених цим договором та Кодексом; отримувати оперативну інформацію від замовника на запит своєї диспетчерської служби; стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; користуватися іншими правами, передбаченими цим договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання послуг, а також для виконання обов`язків оператора газотранспортної системи (п. 3.2).

Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; надати оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому у Кодексі та цьому договорі; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно збалансовувати своє портфоліо балансування; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; повідомляти оператора про зміну умов, які стали підставою для укладення цього договору; забезпечити можливість цілодобового зв`язку оператора з представниками замовника, зазначеними в цьому договорі; здійснити додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором (п. 4.1).

Замовник має право: отримувати від оператора послуги належної якості та в обумовлені цим договором строки; замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям; отримувати від оператора всю необхідну інформацію щодо роботи газотранспортної системи, від якої залежить належне виконання замовником своїх зобов`язань за цим договором; передати права щодо доступу до газотранспортної системи, які він набуває за цим договором, іншим суб`єктам ринку природного газу за умови повідомлення про це оператора у порядку і строки, передбачені Кодексом та цим договором; отримувати плату за недотримання вимог щодо якості газу, який передається оператором з газотранспортної системи, в порядку, визначеному цим договором; користуватися іншими правами, передбаченими договором та чинним законодавством України; у разі фізичного підключення до газотранспортної системи - на безперешкодний та безкоштовний доступ в порядку, визначеному Кодексом, на територію та земельну ділянку оператора, де розміщені місця відбору проб газу та/або комерційні вузли обліку газу, за якими здійснюється замовлення послуг(п.4.2).

Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору (п. 5.1).

Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем/газовидобувним підприємством/виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника (п. 5.4).

На кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (ЗВТ) (п. 5.5).

Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) (п. 6.1).

Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу (п. 6.2).

Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному вебсайті (п. 6.3).

Згідно з п.7.1 договору вартість послуг розраховується:

розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором;

транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором;

балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.utg.ua (п. 7.2).

Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору (п. 7.3).

Величина договірної потужності замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у додатку 1 до цього договору. Величина договірної потужності замовника визначається відповідно до розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями кодексу, та оформлюється додатком 1 до цього договору (п. 8.1).

Розділом ІХ договору врегульовано визначення вартості послуг балансування та порядок розрахунків за них.

У разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до кодексу (п. 9.1).

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за відповідною формулою (п. 9.1).

Базова ціна газу визначається оператором відповідно до кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму вебсайті (п. 9.3).

Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату в строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п. 9.4).

Послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором та замовником актами наданих послуг (п. 11.1).

Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до кодексу та розділу ІХ договору (п. 11.4).

Відповідно до п.13.1 Договору встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором.

Згідно з п. 13.5 Договору в разі порушення Відповідачем строків оплати, передбачених цим Договором, Відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дня укладення на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 17.1).

У разі внесення та затвердження регулятором змін до типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до цього договору (п. 17.3).

29.11.2017 сторонами договору підписано додаткову угоду №1 до договору транспортування природного газу, згідно якої, зокрема, п.9.4 договору викладено в іншій редакції:

"Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці 2 цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату в строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам за надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджених постановою КМУ від 11.01.2005 № 20 у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період».

Також даною угодою внесено зміни в п.8.2, 8.4, 10.4, 10.5 договору.

Позивачем як Оператором ГТС здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у Відповідача негативних місячних небалансів природного газу в липні 2018 у обсязі 42,207 тис. куб. м., в серпні 2018 у обсязі 39,853 тис. куб. м., у вересні 2018 у обсязі 99,989 тис. куб. м., в жовтні 2018 у обсязі 599,594 тис. куб. м., у листопаді 2018 у обсязі 198.672 тис. куб. м., в грудні 2018 у обсязі 699,850 тис. куб. м., у січні 2019 в обсязі 1 345,485 тис. куб. м., та у лютому 2019 в обсязі 397,555 тис. куб. метрів.

На підтвердження обсягів небалансів позивачем подано суду Алокації (звіти) АТ «Тисменицягаз» про поділ фактичного обсягу природного газу за липень-грудень 2018 року та січень-лютий 2019 року, Звіти по точках входу/виходу за липень-грудень 20/8 року та січень-лютий 20/9 року.

У зв`язку з нездійсненням Відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, Позивач надав Відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загатьну суму 44970513,05 грн. про що були оформлені односторонні акти про надання таких послуг № 07-18--БАЛАНС від 31.07.2018, № 08-18--БАЛАНС від 30.08.18, № 09-18--БАЛАНС від 30.09.2018, № 10-18--БАЛАНС від 31.10.18, № 11-18--БАЛАНС від 30.11.2018, № 12-18--БАЛАНС від31.12.18, № 12-18--БАЛАНС/КОР від 26.02.2019, № 01-19--БАЛАНС від 31.01.2019, № 02-19--БАЛАНС від 28.02.2019, що були надіслані Відповідачу разом з рахунками на оплату та звітами по точкам входу/виходу супровідними листами Позивача №Т80ВИХ-18-2079 від 14.08.2018, № Т80ВИХ-18-2371 від 13.09.2018. № Т80ВИХ- 18-2648 від 13.10.2018, № Т80ВИХ-18-2895 від 14.11.2018, № Т80ВИХ-18-3207 від 14.12.2018, № 2001ВИХ-19-79 від 14.01.2019, № 2001ВИХ-19-582 від 14.02.2019, № 2001ВИХ-19-939 від 14.03.2019 (надсилання позивачем таких документів підтверджується наявними в матеріалах справи описами вкладення у цінні листи, накладними та фіскальними чеками).

Відповідач у встановлений Договором строк не оплатив вартість наданих позивачем послуг балансування у розмірі 44970 513,05 грн. у зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачу 1981888,58грн. пені, 3% річних на суму 1856604,09грн., та 2368490,11грн. інфляційних втрат.

Доказів погашення відповідачем вищезазначених сум основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат матеріали справи не містять.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496, а також положеннями Закону України "Про ринок природного газу", Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

В пункті 45 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

У відповідності до частин 1, 2 статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 року.

У відповідності до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Відповідно до пункту 4 глави 3 розділу І Кодексу газотранспортної системи експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.

Згідно з абзацом 36 пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газотранспортної системи є юридичною особою, яка не є складовою вертикально інтегрованої організації і здійснює свою господарську діяльність незалежно від діяльності з видобутку, розподілу, постачання природного газу, діяльності оптових продавців. Оператор газотранспортної системи не може провадити діяльність з видобутку, розподілу або постачання природного газу.

Отже, нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

Як вже було зазначено вище, відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Послуги балансування, які визначені в розділі 9 Договору, з одного боку, відповідають редакції типового договору, узгодженого НКРЕКП, з іншого боку - в межах судового спору, пов`язаного зі стягненням їх вартості - позивач має обов`язок довести суду належними та допустимими доказами обставини надання/ненадання ним відповідачу таких послуг, обставини обсягу та вартості газу, який він просить суд стягнути з відповідача в таких правовідносинах в судовому порядку.

Оцінюючи всі наявні докази в їх сукупності, з урахуванням обраних позивачем предмету та підстав позовних вимог у даній справі, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог та відповідну відсутність підстав для їх задоволення, також виходячи з наступного.

Відповідно до умов договору транспортування природного газу, укладеного між позивачем та відповідачем, відповідач виступає у ньому як Замовник послуг транспортування.

В преамбулі до договору зазначено, що сторони уклали даний договір, керуючись Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493.

Так, Законом України від 09.04.2015 №329-VIII "Про ринок природного газу" (далі Закон №329) визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.

Відповідно до термінів, визначених у статті 1 Закону №329:

- газорозподільна система - технологічний комплекс, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам;

- газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу;

- замовник - фізична або юридична особа, яка на підставі договору замовляє надання однієї чи кількох із таких послуг: приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи; транспортування природного газу; розподіл природного газу; зберігання (закачування, відбір) природного газу; послуги установки LNG;

- оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників);

- оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників);

- транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Кодекс газотранспортної системи (далі Кодекс ГТС), який визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України, містить такі терміни, визначені у п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС:

алокація - підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу XII цього Кодексу;

балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування;

- замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу.

Виходячи з визначень "газотранспортна система" та "Оператор газотранспортної системи" - діяльність позивача обмежена конкретною зоною балансування - газотранспортною системою та не може виходити за її межі.

Відповідач у взаємовідносинах з АТ "Укртрансгаз" виступає замовником послуг транспортування природного газу.

Таким чином, при встановленні факту надання послуги балансування необхідно виходити з визначення газотранспортної системи та сутності самої послуги.

Сфера діяльності оператора газотранспортної системи у розумінні основоположного Закону №329 про ринок природного газу, обмежується виключно газотранспортною системою, в тому числі, транспортуванням природного газу магістральними газопроводами від точки входу до точки виходу .

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 22 Закону №329 оператор газотранспортної системи зобов`язаний, зокрема, здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

Згідно зі ст. 35 Закону №329 правила балансування повинні бути справедливими, недискримінаційними, прозорими та обумовленими об`єктивними чинниками.Такі правила мають відображати реальні потреби газотранспортної системи з урахуванням ресурсів у розпорядженні оператора газотранспортної системи.Такі правила мають бути засновані на ринкових принципах.Такі правила мають створювати економічні стимули для балансування обсягів закачування і відбору природного газу самими замовниками.

Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування. При визначенні розміру плати за небаланси замовників не допускається перехресне субсидіювання між замовниками, у тому числі шляхом збільшення вартості приєднання нових об`єктів замовників до газотранспортної системи.

Оператор газотранспортної системи повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу. Така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі.

З аналізу наведених вище положень Кодексу ГТС та діючого між сторонами договору транспортування природного газу вбачається, що для наявності підстав оплати послуг балансування необхідна сукупність таких дій:

1) визначення негативного місячного небалансу;

2)неврегулювання замовником послуг транспортування цього небалансу самостійно в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим;

3) оформлення оператором одностороннього акту на обсяг неврегульованого замовником обсягу небалансу;

4) надання оператором до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем замовнику на його електронну адресу розрахунку вартості послуг балансування та рахунку-фактури.

Суд зазначає, що надані позивачем односторонні акти врегулювання місячних небалансів за газовий місяць не містять відомостей про джерела внесення в них інформації.

Пунктом 1 глави 2 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що алокація обсягів природного газу по точці входу до газотранспортної системи здійснюється оператором газотранспортної системи з урахуванням підтверджених номінацій по цій точці.

Отже, обов`язок здійснення алокації по точках виходу з газотранспортної системи було покладено на АТ "Укртрансгаз".

Пункт 3 Глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС містить імперативну норму, що оператор газотранспортної системи вчиняє балансуючі дії шляхом купівлі та продажу короткострокових стандартизованих продуктів та/або використання послуг балансування.

Однак, матеріали справи не містять доказів про купівлю оператором газотранспортної системи короткострокових стандартизованих продуктів та/або використання послуг балансування.

Відповідно до розділу XIII Кодексу ГТС (фізичне балансування):

1.Замовник послуг транспортування зобов`язаний подавати та відбирати до/з газотранспортної системи природний газ в обсягах, які виникають на підставі умов укладених договорів постачання природного газу, договору транспортування природного газу, технічної угоди та підтверджених номінацій.

2.Замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

3.Якщо існує загроза цілісності газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи вживає таких заходів:

1) купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами;

2) регулювання обсягу надходження газу в газотранспортну систему (точки входу та/або виходу) у випадках, передбачених Національним планом дій та цим Кодексом;

3) регулювання обсягу природного газу, який знаходиться в газотранспортній системі;

4) регулювання обсягу природного газу, який зберігається у газосховищах, які знаходяться в управлінні оператора газотранспортної системи.

5.Оператор газотранспортної системи має право зарезервувати частину діючої ємності газосховища, потужності закачування та відбору газосховища, що необхідні для виконання ним обов`язків з балансування системи.

6.Особливі умови, які стосуються використання оператором газотранспортної системи зарезервованої діючої ємності газосховища, потужності закачування та відбору газосховищ, визначаються договором зберігання природного газу.

8.Технічна угода, що укладається між оператором газосховища та оператором газотранспортної системи, визначає засади управління оператором газотранспортної системи оперативним балансовим рахунком та обсяг природного газу, який може бути взаємно обмінений між вказаними операторами з метою вирівнювання різниць між обсягами, визначеними в номінаціях, і обсягами, фактично направленими до/з газотранспортної системи, а також засади вирівнювання сальдо оперативного балансового рахунку.

АТ "Укртрансгаз" не надано суду доказів вчинення дій з балансування газотранспортної системи. Зокрема, не надано суду доказів резервування частини діючої ємності газосховища, потужності закачування та відбору газосховища, що необхідні для виконання ним обов`язків з балансування системи.

Таким чином, у зв`язку з тим, що законодавством визначено процедуру подачі та відібрання газу до/з газотранспортної системи шляхом вчинення Оператором ГТС (позивачем) конкретних дій по врегулюванню обсягів газу в газотранспортній системі, а докази вчинення відповідних дій зі сторони позивача не надані, суд констатує, що надання таких послуг позивачем не доведено.

Крім того, відповідно до п. 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи.

Відповідач у Алокаціях (звітах) про поділ фактичного обсягу природного газу у спірні місяці не визначав небаланс.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що АТ "Укртрансгаз" не зазначено обставини, за яких у відповідача виник небаланс. Як вже було зауважено, небалансом є різниця між замовленими обсягом газу за договором транспортування та фактично відібраним. Позивачем не зазначено які обсяги газу були замовлені Відповідачем та на підставі яких документів (номінації), а також фактично відібрані ним та чим це має бути підтверджено (алокації). Позивачем не доведено, чи було ним дотримано порядку визначення небалансу (пункти 1,2 Розділу 3 Глави XIV Кодексу), надання змоги замовнику послуг самостійно врегулювати небаланс (пункти 3-6 Розділу 3 Глави XIV Кодексу) у строки, визначені згаданим Розділом та чи були у нього підстави для вчинення дій, передбачених пунктом 7 Розділу 3 Глави XIV Кодексу.

Отже, вищезазначені обставини вказують на недоведеність Позивачем заявлених позовних вимог та відповідну відсутність підстав для їх задоволення. Таким чином, виявляється неможливим перевірити, який саме обсяг газу Позивач облікував в системі, який на його думку Відповідач використав за спірний період.

Складені Позивачем односторонні акти не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу. Правові висновки щодо обов`язковості документального оформленням факту надання послуг балансування та їх заявленого обсягу при стягненні сум заборгованості за послуги балансування, обов`язковості з доказової точки зору факту понесення витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування обсягів природного газу у заявлені ним періоди, так само як і розміру заявленої до стягнення вартості послуг балансування, наведені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.06.2019.

Позивачем зазначалося, що обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технологічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи.

Однак, з цього приводу суд зазначає, що позивачем з посиланням на укладений між сторонами договір намагається стягнути вартість послуги балансування, надану саме відповідачу, а враховуючи усталену судову практику (справа №922/1382/18), відповідач в частині використання обсягів фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу не є споживачем природного газу в розумінні Закону України "Про ринок природного газу".

Щодо застосування коефіцієнту 1,2 на суму вартості послуги балансування, відповідно до усталених правових позицій Верховного Суду для визначення коефіцієнту компенсації (за визначеною в пункті 9.2 договору формулою), що підлягає застосуванню, коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника (правові позиції Верховного Суду викладені у постановах №906/110/18 від 27.03.2019, №920/344/18 від 12.06.2019, №922/1580/18 від 18.06.2019, №917/706/18 від 05.11.2019). Тобто, правильним є застосування коефіцієнту 1,2 тільки в тому випадку, якщо обсяг небалансу є більшим ніж 5% від загального об`єму природного газу, що позивачем не дотримано.

Висновок суду.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

За приписами ст. 76, 77, 78 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до норм ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ст.13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Оцінюючи всі наявні докази в їх сукупності, з урахуванням обраних позивачем предмету та підстав позовних вимог у даній справі, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог та відповідну відсутність підстав для їх задоволення.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення вимог як відносно суми основного боргу, так і вимог щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, які є похідними від суми основного боргу. Розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних судом не перевіряється з підстав недоведеності позовних вимог в частині основної заборгованості відповідача.

З огляду на викладене, в позові слід відмовити.

У зв"язку з відмовою в позові заява відповідача щодо застосування судом наслідків спливу позовної давності щодо стягнення пені задоволенню не підлягає.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову у позові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, у відповідності до ст.124, ст.129, 129-1 Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, керуючись ст. 74, 75, 86, 123, 129, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити в позові Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" про стягнення заборгованості в сумі 51177495 грн 83 коп.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.12.2020

Суддя Матуляк П.Я.