ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2838/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, 7, )

до Фізичної особи-підприємця Спесивцева Юрія Віталійовича ( АДРЕСА_1 ; ідент. код НОМЕР_1 )

про розірвання договору

за участю представників:

позивача Мовчан М.В.

відповідача - Спесивцев Ю.В. особисто, Горлач А.С

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада, 04.09.2020 р. звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Спесивцева Юрія Віталійовича (відповідач), в якому просить суд: розірвати договір оренди землі від 22.07.2005 № 75175/05, укладений між Харківською міською радою та СПД-ФО ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :10:002:0087 по АДРЕСА_2 загальною площею 0,0565 га; зобов`язати СПД-ФО ОСОБА_1 повернути земельну ділянку комунальної форми власності кадастровий номер :10:002:0087 по АДРЕСА_2 загальною площею 0,0565 га до земель запасу міста Харкова. Покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилається на порушенням відповідачем умов договору оренди землі та вимог чинного законодавства України, оскільки останнім на земельній ділянці по АДРЕСА_2 загальною площею 0,0565 та з кадастровим номером :10:002:0087, яка є предметом діючого договору оренди землі від 22.07.2005 № 75175/05, здійснено реконструкцію об`єкта нерухомого літ. «А-1» та зареєстровано відповідне право власності за ОСОБА_1 з порушенням норм містобудівного законодавства.

Розглянувши позовну заяву з додатками суд встановив, що вона відповідає процесуальним вимогам статей 162, 164 ГПК України, а відтак суд, на підставі ст. 176 ГПК України, приймає позовну заяву до розгляду і відкриває провадження у справі № 922/2838/20.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.09.2020 відкрито провадження по справі № 922/2838/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 06.10.2020 о 12:30.

У підготовчому засіданні 06.10.2020 у справі постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу підготовчого засідання про відкладення підготовчого засідання в порядку ч. 2 ст. 183 ГПК України, на "12" жовтня 2020 р. о 10:00 год.

У підготовчому засіданні 12.10.2020 у справі постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу підготовчого засідання, про відкладення підготовчого засідання в порядку ч. 2 ст. 183 ГПК України на "03" листопада 2020 р. об 11:30 год.

У підготовчому засіданні 03.11.2020 р. було постановлено протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів до 08.12.2020 р. в порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України і протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в порядку передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України на 24.11.2020 р. об 11:30 год.

У судовому засіданні 24.11.2020 р. було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 09.12.2020 р. о 10:00, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України до 09 грудня 2020 р. о 10:00 год.

09.12.2020 р. відповідачем до канцелярії суду подано клопотання (вх. 28774) про залишення позовної заяви, з урахуванням збільшення позовних вимог, без розгляду, оскільки у Московському районному суді м. Харкова розглядається справа № 643/460/20 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та вимоги даного позову є аналогічними з позовними вимогами у справі № 922/2838/20.

Разом з тим, оскільки заява позивача про доповнення позовних вимог була залишена без розгляду та позовні вимоги розглядаються у редакції, викладеній в позовній заяві, відповідач не підтримував подане клопотання, та судом воно залишено без розгляду.

Крім того, представником відповідача було заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ФОП Мусієнко Тетяну Олександрівну з посиланням на ту обставину, що вказана особа є орендарем нежитлових приміщень, загальною площею 27,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 , розташованих на спірній земельній ділянці.

Суд, надаючи оцінку клопотанню відповідача про залучення 3-ї особи, наголошує, що відповідно до приписів ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яків вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до приписів ст. 207 ГПК України, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Разом з тим, заявником не обґрунтовано необхідності залучення до розгляду даної справи вказаної особи та не доведено поважності причин, що завадили подачі клопотання у визначений законом строк та виключності обставин щодо необхідності такого залучення, а відтак, суд керуючись приписами ч. 2 ст. 207 ГПК України, залишає клопотання позивача без розгляду.

У судовому засіданні 09.12.2020 року представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення вимог позивача заперечував, наполягаючи, що ним, як орендарем, належним чином виконуються взяті на себе зобов`язання щодо користування земельною ділянкою кадастровий номер :10:002:0087 по АДРЕСА_2 загальною площею 0,0565 га на підставі договору оренди землі від 22.07.2005 № 75175/05, укладеного між Харківською міською радою та СПД-ФО ОСОБА_1 , натомість обставини на які посилається позивач щодо здійснення самочинної реконструкції нежитлових приміщень та збільшення загальної площі нерухомості з загальної площі 53,8 м.кв. до 71,4 кв. м. не відповідає дійсності, оскільки, як наполягає відповідача у нього наявні документи, які свідчать проте, що об`єкт є тимчасовою спорудою.

Разом з тим жодних доказів відповідачем до матеріалів справи не надано.

В свою чергу, у судовому засіданні 09.12.2020 та у наданій до канцелярії суду заяві (вх. 28777) відповідач просить застосувати строки позовної давності, у зв`язку з чим відмовити у задоволенні позовних вимог, наголошуючи, що Харківська міська рада ще 15.07.2016 р. (за результатами позапланової перевірки об`єкту оренди (м. Харків, вул. Ак.Павлова. 162), що здійснена 15.07.2016р. та задокументована актом № 250А, яким встановлено факт виконаних робіт без належно затвердженої проектної документації) дізналася про факт виконаних робіт з улаштування фундаментної плити під прибудову, що нібито є на їх думку самочинним будівництвом, але з 2016 р. жодного разу в порушення п. 36 оспорюваного договору оренди, яким передбачено досудове врегулювання спору, не звертався до орендаря з листами чи пропозиціями про розірвання договору оренди № 75175/05 який просить суд розірвати. Оскільки Харківська міська рада дізналася про можливий факт порушення умов договору оренди, про які позивач вказує у позові, ще у 2016 р., тож, трирічний строк звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу сплив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих учасниками процесу документів їх оригіналам, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

За змістом статті 14 Конституції України, з якою кореспондуються приписи частин 1, 2 статті 373 ЦК України та статті 1 ЗК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами 1-3 статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Частинами 1, 2 статті 83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до статті 144 Конституції України, статей 12, 122 ЗК України, статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції, зокрема, міських рад належить вирішення питань про надання у користування земельних ділянок із земель комунальної власності відповідних територіальних громад.

Рішенням Харківської міської ради від 24.11.2004 № 191/04 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів» СПД-ФО ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_2 загальною площею 0,0565 га для будівництва торговельного комплексу до 01.12.2006 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для експлуатації до 01.12.2029.

На підставі вказаного рішення між Харківською міською радою та СПД-ФО ОСОБА_1 укладено договір оренди землі від 22.07.2005 № 75175/05 на земельну ділянку по АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.09.2020 № 222382903 право оренди на земельну ділянку (кадастровий номер :10:002:0087) по АДРЕСА_2 площею 0,0565 га, зареєстроване з 08.07.2014 за ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі від 22.07.2005 № 75175/05.

Згідно з положеннями п. 8. та п. 15 Договору оренди землі, земельна ділянка передається для будівництва торгівельного комплексу строком: на період будівництва до 01.12.2006 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та на період експлуатації до 01.12.2029.

Пунктом 17 Договору встановлена заборона самовільної забудови земельної ділянки.

У випадку не здачі об`єктів до експлуатації у встановлені в рішенні строки, а також не отримання дозволу на виконання будівельних робіт зазначене рішення втрачає чинність і договір оренди земельної ділянки підлягає розірванню у встановленому порядку (п. 7. Договору оренди землі).

Відповідно до п. п. 38 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

а) взаємною згодою сторін;

б) рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно інформації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі - Інспекція) в період з 11.12.2013 по теперішній час в реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному вебсайті Держархбудінспекції України («www.dabi.gov.ua»), який містить відповідну інформацію з травня 2011 року, наявна наступна інформація щодо об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_3 :

- декларація про готовність об`єкта (громадських) № ХК 20 (липень 2013) на об`єкт «Громадський будинок-нежитловий будинок літ. А-1 (магазин); АДРЕСА_2 » (замовник - ФОП), загальна площа - 55,7 м.кв.;

- декларація про початок виконання будівельних робіт № ХК 70 (травень 2014 року) на об`єкт «Реконструкція громадського будинку-нежитлової будівлі літ. А-1 (магазин) під магазин продовольчих товарів з буфетом; АДРЕСА_2 » (замовник - фізична особа), загальна площа - 53,8 м.кв.

У той же час, до Інспекції передано декларацію про початок виконання будівельних робіт № ХК 93 від 04.04.2016 на об`єкт «Реконструкція громадської будівлі літ. «А-1» (магазин) під торгівельний комплекс (павільйони) по АДРЕСА_2 »: замовник - ОСОБА_1 ; загальна площа - 402,2 м.кв.

За результатами позапланової перевірки об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 (акт № 250-А від 15.07.2016), встановлено факт виконаних робіт з улаштування фундаментної плити під прибудову до тимчасових споруд торгівельного призначення, які знаходяться на земельній ділянці за вищевказаною адресою. Тобто, будівельні роботи виконано зі зміною зовнішньої конфігурації без отримання містобудівних умов та обмежень, та як наслідок без належно затвердженої проектної документації, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 4.1 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво».

На підставі вищезазначеного, у зв`язку з виявленням факту подання недостовірних відомостей, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, як такий, на якому будівельні роботи виконувались без належно затвердженого проекту та з істотними порушеннями будівельних норм і правил, наказом Інспекції від 26.07.2016 №50 скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт № ХК 93 від 04.04.2016 на об`єкт «Реконструкція громадської будівлі літ. «А-1» (магазин) під торгівельний комплекс (павільйони) по АДРЕСА_2 ».

Разом з тим, позивач зазначає, що відповідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.09.2020 № 222382903 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 55,7 кв.м. по АДРЕСА_2 , яке з 09.12.2013 було зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 11.12.2013 № 14432850 та скасовано 30.05.2016 на підставі постанови Харківського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 № 922/1548/15.

Згідно тієї ж інформації, право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 71,4 кв.м по АДРЕСА_2 з 15.06.2017 зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 11.12.2013 № 14432850, довідки від 17.05.2018 № 35, технічного паспорту від 17.05.2018 № б/н з урахуванням внесення змін об`єкту нерухомого майна, а саме: «нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 55,7 кв.м, об`єкт житлової нерухомості: Ні змінено на нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 71,4 кв.м, об`єкт житлової нерухомості: Ні» на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича від 21.05.2018 № 4118282.

На підставі викладеного, оскільки наказом Інспекції від 26.07.2016 № 50 скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт № ХК 93 від 04.04.2016 на об`єкт «Реконструкція громадської будівлі літ. «А-1» (магазин) під торгівельний комплекс (павільйони) по АДРЕСА_2 » (площею 402,2 м.кв.), тобто у ФОП ОСОБА_1 під час державної реєстрації в 2018 році був відсутній документ, що підтверджує прийняття нерухомого майна літ «А-1» площею 71,4 кв.м. до експлуатації, то Харківська міська рада вважає, що розміщення літ. «А-1» площею 71,4 кв. м. на земельній ділянці з кадастровим номером :10:002:0087 по АДРЕСА_2 площею 0,0565 га та внесення змін об`єкту нерухомого майна, в частині площі, здійснене з порушенням норм містобудівного та земельного законодавства, а також з порушенням умов договору оренди, що є підставою для розірвання Договору.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з вимогами статті 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору вимог земельного законодавства.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі, є об`єкт оренди, строк дії договору та оренда плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Стаття 24 Закону України "Про оренду землі" визначає права та обов`язки орендодавця, зокрема: орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати.

Цим приписам кореспондують пункти 28, 31 Договору відповідно до яких орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором та своєчасного внесення орендної плати, а орендар зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі та сплачувати орендну плату в строки та розмірах, встановленими цим договором.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Стаття 32 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Таким чином, підстави для розірвання договору оренди землі мають бути визначені або безпосередньо договором оренди або приписами законодавства.

Відповідно до підпункту б) пункту 38. дія Договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок не виконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового з нищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Так, відповідно до пунктів 8, 15 Договору оренди землі земельна ділянка передається для будівництва торговельного комплексу (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) до 01.12.2006 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для експлуатації до 01.12.2029.

Водночас п. 17 Договору встановлена заборона самовільної забудови земельної ділянки.

Крім того, згідно пункту 7. Договору у випадку не здачі об`єктів до експлуатації у встановлені в рішенні строки, а також не отримання дозволів на виконання будівельних робіт зазначене рішення втрачає чинність і договір оренди земельної ділянки підлягає розірванню у встановленому порядку.

З матеріалів справи вбачається та не спростовано відповідачем, що право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 55,7 кв.м. по АДРЕСА_2 , яке з 09.12.2013 було зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 11.12.2013 № 14432850, скасовано 30.05.2016 на підставі постанови Харківського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 № 922/1548/15.

Водночас, з 15.06.2017 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 71,4 кв.м. по АДРЕСА_2 зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 11.12.2013 № 14432850, довідки від 17.05.2018 № 35, технічного паспорту від 17.05.2018 № б/н з урахуванням внесення змін об`єкту нерухомого майна, а саме: «нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 55,7 кв.м, об`єкт житлової нерухомості: Ні змінено на нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 71,4 кв.м, об`єкт житлової нерухомості: Ні» на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича від 21.05.2018 № 4118282.

При цьому, в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження правомірності отримання відповідачем дозволів на виконання будівельних робіт, здачі об`єкта будівництва (нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 71,4 кв.м. по АДРЕСА_2 ) в експлуатацію.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За вимогами ч. 1 ст. 5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частиною 2 цієї статті визначено, що якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених ст. 31 цього Закону.

Відповідно до Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, будівельними роботами є роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.

Згідно ДБНА.2.2-3-2014:

Реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко- економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).

В силу вимог ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проведенню державної реєстрації прав на об єкт нерухомого майна має передувати прийняття його до експлуатації.

Порядок прийняття об`єктів будівництва до експлуатації визначений ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Частиною 2 ст. 18 Закону визначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд погоджується з доводами позивача і зазначає, що відповідачем на орендованій земельній ділянці по вул. Академіка Павлова, 162 у м. Харкові розміщено нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 71,4 кв.м., що підтверджується, зокрема технічним паспортом на нежитлову будівлю, виготовленим на замовлення відповідача станом на 17 травня 2018 (а.с. 38-41). Проте у ОСОБА_1 під час державної реєстрації в 2018 році нежитлової будівлі був відсутній документ, що підтверджує прийняття літ «А-1» площею 71,4 кв.м. до експлуатації, а відтак відповідачем не спростовано доводи позивача та доведено правомірності проведення реєстрації прав на нерухомість та не спростовано факту здійснення самочинного будівництва.

Отже, укладаючи спірний договір, Харківська міська рада, яка представляє інтереси територіальної громади міста Харкова розраховувала і на цільове використання земельної ділянки відповідачем та подальше утримання цієї земельної ділянки в належному стані.

Однак, за висновками суду, будівництво торговельного комплексу у період до 01.12.2006 р. з дотриманням встановлених законом будівельних норм на орендованій земельній ділянці відповідачем не було дотримано, що є порушенням істотних умов договору та інтересів власника земельної ділянки - Харківської міської ради щодо володіння, розпорядження та використання вказаної земельної ділянки.

Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України, статті 11 Цивільного кодексу України, статей 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України, рішення органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб`єкту і власність або у користування втілює волевиявлення власника землі і реалізується у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог Земельного кодексу України, спрямованих на раціональне використання землі як об`єкта нерухомості.

В даному випадку, Харківська міська рада (Орендодавець), як розпорядник земель відповідної територіальної громади, позбавлена можливості отримати результат (досягнути мети) щодо реалізації прийнятого ним на сесії рішення про надання спірної земельної ділянки в оренду ФОП Спесивцеву Ю.В..

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем істотних умов Договору оренди землі, зокрема п. 7, 17 умов договору, у даному випадку умови визначені безпосередньо договором оренди та приписами чинного законодавства підстави для його розірвання, а відтак, позовні вимоги Харківської міської ради в частині розірвання Договору оренди землі є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів статті 34 Закону України "Про оренду землі", у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

З огляду на викладене та враховуючи те, що Договір оренди землі підлягає розірванню з наведених вище підстав, суд вважає позовні вимоги щодо зобов`язання СПД-ФО ОСОБА_1 повернути земельну ділянку комунальної форми власності кадастровий номер :10:002:0087 по АДРЕСА_2 загальною площею 0,0565 га до земель запасу міста Харкова правомірними і такими, що також підлягають задоволенню (така правова позиція узгоджується із висновками Вищого господарського суду України, викладеними у постанові від 07.11.2017 у справі № 922/1117/17).

Разом з тим, відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256, частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 257 Цивільного кодексу України).

Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами статті 261 Цивільного кодексу України, частина перша якої пов`язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

При цьому, за змістом зазначеної норми (статті 261 Цивільного кодексу України) законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Частиною 3 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч. 4, 5 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Положеннями ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України унормовано, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Разом з тим, право особи може порушуватися діями, що тривають, зокрема у разі перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Такий позов може бути пред`явлений у межах строку існування порушення права власності.

До того ж, суд зазначає, що правовідносини між сторонами мають ознаки усталених, оскільки розпочалися у 2006 року та тривають до теперішнього часу.

Враховуючи те, що встановлене порушення (розміщення об`єкту самочинного будівництва без додержання будівельних норм) є триваючим у часі, та такий стан речей не змінився станом на даний час, суд не вбачає, що строк позовної давності за позовною вимогою сплив, а відтак не знаходить правових підстав для застосування до спірних правовідносин позовної давності.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 4204,00 грн. покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь Харківської міської ради.

Керуючись статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди землі від 22.07.2005 № 75175/05, укладений між Харківською міською радою та СПД-ФО ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :10:002:0087 по АДРЕСА_2 загальною площею 0,0565 га.

3. Зобов`язати СПД-ФО ОСОБА_1 повернути земельну ділянку комунальної форми власності кадастровий номер :10:002:0087 по АДРЕСА_2 загальною площею 0,0565 га до земель запасу міста Харкова.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Спесивцева Юрія Віталійовича ( АДРЕСА_1 ; ідент. код НОМЕР_1 ; відомості про дату народження в матеріалах справи відсутні) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7; ідентифікаційний код 04059243) витрати з оплати судового збору в розмірі 4204,00 грн.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "18" грудня 2020 р.

Суддя М.І. Шатерніков