Частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Суд, вивчивши доводи поданої заяви, матеріали справи, доходить такого обґрунтованого висновку.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 вказаний позов задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Завод «Кузня на Рибальському» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «У-С-К» заборгованість у розмірі 132 000 (сто тридцять дві тисячі) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 3 070 (три тисячі сімдесят) грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 580 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят) грн. 62 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1-3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи викладені вимоги ГПК України, оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.

Водночас в даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому, з огляду на розгляд справи № 910/15274/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, вказаний строк обчислюється з урахуванням дати отримання стороною копії рішення суду.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивачем надано попередній орієнтовний розрахунок судових витрат та повідомлено про те, що під час розгляду справи ним будуть понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн та оплату послуг адвоката у сумі 20000,00 грн.

Рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 направлено позивачу 09.12.2020, про що свідчить відбиток штемпелю про направлення копії рішення суду. Заяву про ухвалення додаткового рішення позивачем направлено до суду 10.12.2020, про що свідчить відбиток штампу поштового відділення на конверті поштового відправлення.

Таким чином, позивачем дотримано строк для надання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 4, 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі - Закон), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями частини 1 статті 1 Закону договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як вбачається з матеріалів справи позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «У-С-К» складена та підписана адвокатом Баховським Михайло Михайловичем.

На підтвердження повноважень даного адвоката до матеріалів справи додано копії договору № 2 про надання правової допомоги від 25.09.2020, укладеного між Баховським М.М. (правозахисник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «У-С-К» (клієнт) (далі - договір) та ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 01.10.2020.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. розділу 1 договору клієнт доручає, а правозахисник бере на себе зобов'язання щодо надання на умовах та в строки, що встановлені договором, виконання робіт та/або надання послуг у сфері права, зв'язків з громадськістю, діяльності у сфері бухгалтерського обліку й аудиту, консультування з питань оподаткування, консультування з питань комерційної діяльності й керування, а саме консультаційні послуги та представництво інтересів клієнта у цивільних, адміністративних та господарських справах, що полягає у створенні та супроводженні (поданні, надсиланні, передачі, отримання тощо) необхідних процесуальних документів та матеріалів, що передбачені вимогами чинного законодавства України, здійсненні безпосереднього представництва інтересів клієнта в судових засіданнях судів всіх інстанцій відповідної юрисдикції з метою захисту та реалізації прав і обов'язків клієнта у спірних правовідносинах з будь-якими фізичними особами та юридичними особами публічного і приватного права.

Відповідно до п. 5.1. розділу 5 договору ціна гонорару правозахисника за договором складає 20000,00 грн.

Згідно з приписами статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (ч. 1). Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч. 2). При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із п. 4.1. розділу 4 договору послуги та/або роботи, надані правозахисником клієнту, передаються згідно акту приймання-передачі наданих послуг (робіт), в якому вказується назва кожної наданої послуги (виконаної роботи), її обсяг та загальна вартість.

04.12.2020 сторонами договору про надання правової допомоги складено та підписано акт приймання-передачі та звіт, згідно яких адвокат Баховський М.М. передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «У-С-К» прийняв послуги щодо надання правової допомоги у господарській справі № 910/15274/20, що складається із послуг по підготовці позову, збиранні доказів та надання усних консультацій, до сплати позивачу визначено 14000,00 грн.

04.12.2020 позивачем здійснено оплату вартості послуг адвоката Баховського М.М. у розмірі 14000,00 грн, про що свідчить квитанція до прибуткового ордера № 1 від 04.12.2020.

За приписами частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У частинах 3, 4 статті 126 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Стороною позивача в підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано відповідний договір із обумовленою сумою гонорару, акт приймання-передачі виконаних робіт із конкретизацію наданих послуг адвоката на користь позивача у справі № 910/15274/20.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Таким чином оскільки витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, а виходячи із того, що за положеннями ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України суд може, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, а таке клопотання відсутнє, враховуючи задоволення позову у повному обсязі, витрати позивача на правничу допомогу мають бути йому відшкодовані за рахунок іншої сторони у справі - відповідача Приватного акціонерного товариства «Завод «Кузня на Рибальському» у розмірі заявленої суми 14000,00 грн, а заява Товариства з обмеженою відповідальністю «У-С-К» про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 910/15274/20 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 123, 124, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «У-С-К» про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 910/15274/20 - задовольнити.

2. Ухвалити додаткове рішення у справі № 910/15274/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «У-С-К» до Приватного акціонерного товариства «Завод «Кузня на Рибальському» про стягнення заборгованості в розмірі 136 650,62 грн.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Завод «Кузня на Рибальському» (04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 26; ідентифікаційний код: 14312364) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «У-С-К» (04210, м. Київ, вулиця Олександра Архипенка, будинок 3-А, квартира 234; ідентифікаційний код: 43358431) судові витрати, пов'язані з оплатою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) грн 00 коп.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом додаткового рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання повного тексту додаткового рішення 24.12.2020.

Суддя В.О.Демидов