РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020Справа № 910/16630/20
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРЦ"

до Фізичної особи-підприємця Федоренко Олени Андріївни

про стягнення 80 640,00 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРЦ" до Фізичної особи-підприємця Федоренко Олени Андріївни про стягнення 80 640,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №150520,01 від 15.05.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/16630/20, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

13.11.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

19.11.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі № 910/5447/20 була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом, що підтверджується поверненням на адресу суду повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу та поштового конверта, надісланого на адресу відповідача.

Суд зазначає, що ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі № 910/16630/20 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження Фізичної особи-підприємця Федоренко Олени Андріївни, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Волзька, 56, м. Київ, 03039, проте з указаної адреси поштове відправлення повернулось з відміткою пошти "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення.

Отже, за висновками суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «за закінченням встановленого терміну зберігання» свідчить про відмову позивача отримати копію судового рішення, і вважається днем вручення відповідачу ухвали у справі № 910/5447/20 в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.03.2018 у справі №911/1163/17.

Отже, з огляду на підставу повернення до суду конверту з ухвалою суду, суд доходить висновку, що ухвала про відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачу.

Разом з тим, відповідач у встановлений строк подав до суду відзив на позов, а відтак скористався наданими йому процесуальними правами.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.05.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕРЦ" (покупець) та Фізичною особою-підприємцем Федоренко Оленою Андріївною (продавець) укладено договір № 150520.01 (надалі також - договір), за умовами якого Продавець приймає на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, поставити Покупцю обладнання, номенклатуру, кількість та технічні характеристики якого вказані в Додатку № 1 (далі по тексту Договору - Обладнання), а Покупець приймає на себе зобов`язання прийняти Обладнання, та в порядку, розмірі та на умовах, обумовлених в цьому Договорі, провести оплату.

Згідно з п. 2.1 договору, розрахунки по Договору проводяться у національній валюті України - гривні, і на дату підписання договору загальна вартість Обладнання становить: 80 640,00 грн (Вісімдесят тисяч шістсот сорок гривень 00 копійок), що згідно курсу продажу Долару США, встановленого Приватбанком на день підписання Договору (26.88 грн. за $1 США) становить $ 3000 Доларів США.

Сторони погоджуються, що при остаточному розрахунку буде здійснюватися перерахунок вартості Обладнання з врахуванням валютного еквіваленту згідно внутрішнього курсу Продавця станом на день розрахунку.

Відповідно до п. 2.1.1 договору, вартість Обладнання, зазначена в п. 2.1, складають: ціна Обладнання; упаковка; гарантійне обслуговування.

За приписами п. 2.2 договору, оплата за Договором здійснюється Покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті на поточний рахунок Виконавця, який вказаний в цьому Договорі, в наступному порядку:

2.2.1. Передплата в розмірі 100% (сто відсотків) від загальної вартості Обладнання - Покупець сплачує протягом 7 (семи) банківських днів, з моменту підписання Сторін цього Договору.

У п. 3.1 договору визначено, що термін поставки Обладнання за цим Договором складає 90 календарних днів з моменту здійснення передплати, згідно п. 2.2.1. Дострокова поставка Обладнання допускається.

За приписами пунктів 3.5-3.7 договору, прийом-передача обладнання здійснюється за дорученнями та актами або накладними, відповідно до чинного законодавства України. Обладнання вважається поставленим Продавцем Покупцеві, з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі Обладнання або накладної.

Обладнання, що поставляється Продавцем згідно з умовами цього Договору, поставляється в упаковці і тарі, яка б гарантувала цілісність та повне збереження Обладнання.

Продавець зобов`язується інформувати Покупця у письмовому вигляді про фактичну дату поставки за 2 (два) робочих дні до здійснення поставки Обладнання.

Цей Договір набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками Сторін і діє до « 15» травня 2021 р., але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань по ньому. (п. 10.1 договору)

У Додатку № 1 до договору викладено Специфікацію обладнання, а саме: найменування - програмне забезпечення «Квитковий автокасир», тип гарантії - сервісний центр продавця, термін гарантії - 12 місяців, ціна одиниці - 80 640,00 грн, кількість - 1 шт, сума - 80 640,00 грн.

На виконання умов договору позивач здійснив попередню оплату вартості обладнання на суму 80 640,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 8480 від 15.05.2020.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що відповідачем не було поставлено обладнання, попередньо оплачене позивачем за договором на суму 80 640,00 грн та не повернуто здійснену за нього оплату, яку й просить стягнути з відповідача за даним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що сторони не дійшли згоди про найменування, технічні ознаки, комплектацію, кількість, номенклатуру, інші характеристики обладнання. Як зазначає відповідач, підтвердженням того факту, що сторони не домовились про предмет Договору є відсутність Додатку № 1 як невід`ємної частини даного Договору - такий Додаток не було підписано взагалі. Тобто, на думку позивача, Договір № 150520.01 від 15.05.2020 між сторонами не було укладено, бо не погоджено істотні умови цього Договору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статей 692, 693 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором,- у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач здійснив попередню оплату вартості обладнання на суму 80 640,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 8480 від 15.05.2020.

У п. 3.1 договору сторони погодили, що термін поставки Обладнання за цим Договором складає 90 календарних днів з моменту здійснення передплати, згідно п. 2.2.1.

Отже, з огляду на вказане положення договору, відповідач зобов`язаний був поставити обладнання позивачу у строк до 13.08.2020.

У зв`язку з невиконанням відповідачем свої зобов`язань з поставки товару у вказаний строк, 15.10.2020 позивач звернувся до Фізичної особи-підприємця Федоренко О.А. з претензією № 20/10-15/01 від 15.10.2020 про повернення грошових коштів у розмірі 80 640,00 грн, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною та фіскальним чеком від 15.10.2020. Ця претензія залишилась без відповіді та виконання.

За ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 912/2275/17.

За наведених вище обставин судом встановлено, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором, не здійснив поставку товару у повному обсязі та не здійснив повернення суми попередньої оплати, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 80 640,00 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні, з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 626, частиною 1 статті 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Як предмет договору цивільно-правова теорія розуміє необхідні за цим договором дії, що призводять до бажаного для сторін результату, тобто такий результат визначає, про що саме домовилися сторони.

У розумінні положень цивільного законодавства договір спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто виникнення цивільного правовідношення, яке, у свою чергу, може включати певні права та обов`язки, виконання яких призводить до бажаного для сторін результату. Однак усі вони (права та обов`язки) не можуть охоплюватися предметом договору, оскільки можуть стосуватися як різноманітних умов договору, так і бути наслідком укладення договору, який є підставою їх виникнення. При цьому, значення предмета договору може набувати основна дія (дії), що вчинятиметься сторонами і забезпечить досягнення мети договору.

За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, до яких, серед іншого, віднесено умови про предмет договору.

Крім того, частинами 2, 3 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Отже, предмет договору визначається у момент його укладення, без нього не може існувати договору, а тому не може виникати зобов`язання; предмет договору має відображати головну сутність договору даного виду.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (частина восьма статті 181 ГК України).

Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами. Зазначена правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 та Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №456/2946/17.

Отже, з огляду на викладене, доводи позивача про те, що спірний договір є неукладеним, суд визнає неспроможними та такими, що не відповідають дійсності, з огляду на встановлені судом обставини.

Суд зазначає, що всупереч твердженням відповідача, сторонами у двосторонньому порядку підписано та скріплено печатками Додаток № 1 до договору, у якому викладено Специфікацію обладнання, а саме: найменування - програмне забезпечення «Квитковий автокасир», тип гарантії - сервісний центр продавця, термін гарантії - 12 місяців, ціна одиниці - 80 640,00 грн, кількість - 1 шт, сума - 80 640,00 грн.

Натомість, за наведених обставин, відсутність технічних характеристик програмного забезпечення у вказаному додатку не свідчить про те, що предмет договору не було визначено сторонами в момент його укладення. Разом з тим, це не завадило відповідачу виставити рахунок на оплату № 18 від 15.05.2020 за договором, який останнім був оплаченим, що свідчить про часткове виконання договору.

Отже, з огляду на викладене, доводи відповідача про те, що договір № 150520.01 від 15.05.2020 є неукладеним, суд визнає неспроможними та такими, що не відповідають дійсності, з огляду на встановлені судом обставини.

Поряд з викладеним суд також вважає необхідним звернути увагу відповідача, що навіть якщо припустити, що договір є неукладеним, то це свідчить про відсутність правової для набуття відповідачем коштів, які останній в будь-якому разі зобов`язаний повернути.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Федоренко Олени Андріївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРЦ" (вул. Єврейська, 2-А, м. Одеса, 65014, ідентифікаційний код 30587514) борг у розмірі 80 640,00 грн та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

3. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 28.12.2020

Суддя Т. Ю. Трофименко