ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Справа № 913/594/20
Провадження №19/913/594/20
про стягнення 2 952 966 грн 13 коп.
Суддя Косенко Т.В.
Секретар судового засідання Сокрута Н.М.
У засіданні брали участь:
від позивача: представник не прибув;
від відповідача: представник не прибув.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» (далі ТОВ «Енера Схід», позивач) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Комунального підприємства «Попаснянський районний водоканал» (далі КП «ПРВ», відповідач) про стягнення заборгованості за договором постачання електричної енергії від 20.07.2020 у сумі 5 893 733 грн 52 коп., пені в сумі 47 386 грн 09 коп. та 3% річних у сумі 11 846 грн 52 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, на яку нараховані пеня та 3% річних.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 26.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 25.11.2020.
Клопотанням від 16.11.2020 №01-45/2/369 позивач зазначив, що відповідачем на підставі рахунку від 31.08.2020 оплачено 11.11.2020 заборгованість в сумі 1 000 000 грн 00 коп., та зменшив розмір заявленої до стягнення суми заборгованості з 5 893 733 грн 52 коп. до 4 893 733 грн 52 коп. У подальшому справа розглядається з її урахуванням.
Ухвалою господарського суду від 25.11.2020 розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 07.12.2020.
Ухвалою господарського суду від 07.12.2020 закрите підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 21.12.2020.
У судове засідання 21.12.2020 сторони не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема, відповідач шляхом розміщення відповідного повідомлення на сайті судової влади.
17.12.2020 від позивача надійшло клопотанням від 11.12.2020 №01-45/2/402 про зменшення розміру позовних вимог та повернення судового збору, у якому він повідомив, що відповідачем 09.12.2020 здійснена часткова оплата заборгованості в сумі 1 500 000 грн 00 коп. та зменшив розмір заявленої до стягнення суми заборгованості з 4 893 733 грн 52 коп. до 3 393 733 грн 52 коп. Також просив вирішити питання щодо повернення судового збору.
21.12.2020 від позивача на адресу електронної пошти суду надійшло клопотання від 18.12.2020 №01-45/2/414, підписане кваліфікованим електронним підписом, про зменшення розміру позовних вимог та повернення судового збору, у якому він повідомив, що відповідачем 10.12.2020 здійснена часткова оплата заборгованості в сумі 500 000 грн 00 коп. та зменшив розмір заявленої до стягнення заборгованості з 3 393 733 грн 52 коп. до 2 893 733 грн 52 коп. Також просив вирішити питання щодо повернення судового збору.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Суд вважає можливим задовольнити вказані клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог, оскільки вони надійшли до суду до закінчення підготовчого засідання. Справа по суті розглядається з їх урахуванням.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, господарський суд
Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» виконує функції постачальника електроенергії на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
20.07.2020 КП «ПРВ» підписано заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу (а.с.25), у додатку №1 до якої наведений перелік об`єктів приєднаних до мереж ТОВ «ЛЕО», а у додатку №2 перелік об`єктів приєднаних до мереж АТ «Укрзалізниця».
Загальний обсяг електричної енергії: 33328170 кВт/год. Споживання електричної енергії визначено в додатку 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною (п.2.3 договору).
Згідно з п.5.2 договору загальна сума договору складає 103 278 434 грн 55 коп., у т.ч. ПДВ 20% - 17 213 072 грн 42 коп., остаточна сума визначається шляхом складання сум всіх підписаних сторонами актів приймання-передачі протягом строку дії договору.
Оплата електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем за фактично спожиту електричну енергію в розмірі 100% протягом 10-ти банківських днів місяця наступного за місяцем постачання електричної енергії, на підставі акту приймання-передачі підписаного сторонами та рахунку-фактури постачальника. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, номерів контактних телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки (п.5.6 договору).
Відповідно до п.5.7 договору приймання-передача електричної енергії, поставленої постачальником та прийнятої споживачем у звітному місяці оформлюється шляхом підписання сторонами та скріплення печатками сторін (за наявності) щомісячних актів приймання-передачі, які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.
Споживач у відповідності до п.6.2 договору зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.
Пунктом 9.1 договору сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України.
Відповідно до п.13.1 договору він набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання електричної енергії до 31.12.2020, а в частині грошових зобов`язань при наявності фінансування до повного розрахунку.
На виконання вказаних умов договору позивач протягом липня-серпня 2020 року поставив відповідачеві електричну енергію на загальну суму 9 075 879 грн 02 коп., яку останній оплатив частково, що стало підставою для звернення ТОВ «Енера Схід» з даним позовом до суду.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно зі ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Положення ч.1 ст.634 ЦК України передбачають, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч.ч.1, 3 ст.641, ч.ч.1, 2 ст.642 ЦК України).
Відповідно до ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».
Приписами ч.ч.1-2 ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником.
Згідно до п. 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (далі ПРРЕЕ), на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.
Відповідно до п.1.2.8 ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.
Пунктом 3.1.7 ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього договору.
У відповідності до вказаних приписів законодавства 31.07.2020 між ТОВ «Енера Схід» та КП «ПРВ» у письмовому вигляді укладено договір №2-ЛС про постачання електричної енергії.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.
Згідно із ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто неналежне виконання.
Відповідач отриману електричну енергію оплатив частково в сумі 6 182 145 грн 50 коп., заборгованість станом на дату винесення рішення та з урахуванням клопотань позивача про зменшення розміру позовних вимог, зокрема, від 18.12.2020 №01-45/2/4/414, становить 2 893 733 грн 52 коп.
Відповідач позов не оспорив, доказів відсутності заборгованості суду не подав.
З огляду на викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором від 31.07.2020 №2-ЛС про постачання електричної енергії в сумі 2 893 733 грн 52 коп. та про її задоволення (з урахуванням клопотань позивача від 16.11.2020 №01-45/2/369, від 11.12.2020 №01-45//402, від 18.12.2020 №01-45/2/4/414 про зменшення розміру позовних вимог).
Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача пені за період з 22.08.2020 по 19.10.2020 у сумі 47 386 грн 09 коп. суд зазначає наступне.
В обґрунтування вказаної вимоги позивач посилається на умови п.9.1 договору, яким передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України.
Суд зауважує, що ст.216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.
Згідно з ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частинами 2, 3 вказаної статті визначено, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Суд бере до уваги, що умовами п.9.1 договору від 31.07.2020 №2-ЛС про постачання електричної енергії, на який позивач посилається в обґрунтування вимоги про нарахування пені, сторони не передбачали можливість її нарахування.
Іншими умовами договору або заяви-приєднання нарахування пені також не передбачено.
Частинами 4-7 ст.231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією.
Частиною 4 ст.231 ГК України законодавець передбачає застосування штрафних санкцій, у разі якщо їх розмір законом не визначено, у розмірі, визначеному умовами господарського договору, а також надає сторонам право встановлювати різні способи визначення штрафних санкцій, - у відсотковому відношенні до суми зобов`язання (виконаної чи невиконаної його частини) або у певній визначеній грошовій сумі, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Положення ч.6 ст.231 ГК України регулюють виключно правовідносини сторін щодо їх відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. На відміну від, наприклад, частини другої статті 231 ГК України, у частині шостій цієї статті не вказано про застосування штрафної санкції у певному розмірі, а йдеться про спосіб її визначення.
Разом з тим за ч.2 ст.343 ГК України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Також за ст.ст.1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Тобто, пеня є договірною санкцію, розмір якої визначається за домовленістю сторін.
Нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини, передбачено, зокрема, ч.1 ст.1 Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій», ч.ч.14-16 ст.14 Закону України «Про державний матеріальний резерв», ч.2 ст.36 Закону України «Про телекомунікації».
За змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.
Викладене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 10.12.2019 (справа №904/4156/18), які в силу положень ч.4 ст.236 ГПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норм права.
Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 22.08.2020 по 19.10.2020 у сумі 11 846 грн 52 коп. суд зазначає наступне.
Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок позивача 3% річних (а.с.24) судом встановлено, що він є арифметично правильним, зробленим у відповідності до умов договору та даних первинних документів.
З огляду на викладене вимога ТОВ «Енера Схід» про стягнення з КП «ПРВ» 3% річних за період з 22.08.2020 по 19.10.2020 у сумі 11 846 грн 52 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.
Таким чином позов підлягає задоволенню частково.
Розв`язуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
При зверненні з позовом до суду позивачем був сплачений судовий збір за платіжним дорученням від 20.10.2020 №61 у розмірі 89 294 грн 50 коп.
Позивачем клопотанням від 16.11.2020 №01-45/2/369 про зменшення розміру позовних вимог зменшено розмір позовних вимог в частині стягнення заборгованості з 5 893 733 грн 52 коп. до 4 893 733 гр 52 коп. та заявлено клопотання про повернення судового збору.
Ухвалою суду від 30.11.2020 повернуто позивачу на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з Державного бюджету України судовий збір у сумі 15 000 грн 01 коп.
У подальшому позивач клопотаннями від 11.12.2020 №01-45//402 та від 18.12.2020 №01-45/2/4/414 про зменшення розміру позовних вимог зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення заборгованості з 4 893 733 грн 52 коп. до 3 393 733 грн 52 коп. та з 3 393 733 грн 52 коп. до 2 893 733 грн 52 коп. відповідно, усього на суму 2 000 000 грн 00 коп. Також просив вирішити питання щодо повернення судового збору.
У зв`язку з чим наразі поверненню позивачеві підлягає судовий збір у сумі 30 000 грн 00 коп.
З огляду на клопотання позивача про повернення судового збору, викладене у клопотаннях від 11.12.2020 №01-45//402 та від 18.12.2020 №01-45/2/4/414 про зменшення розміру позовних вимог, суд приходить до висновку про повернення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Енера Схід» судового збору в сумі 30 000 грн 00 коп., про що буде постановлена відповідна ухвала.
Судовий збір за позовом у сумі 44 294 грн 49 коп. покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно зі ст.129 ГПК України.
Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236, 238, 240 ГПК України, господарський суд
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» до Комунального підприємства «Попаснянський районний водоканал» задовольнити частково.
- на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в Луганському обласному управлінні АТ «Ощадбанк», МФО 304665, ЄДРПОУ отримувача 42010964 заборгованість у сумі 2 893 733 грн 52 коп.,
- на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 у філії Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 304665, ЄДРПОУ отримувача 42010964, 3% річних у сумі 11 846 грн 52 коп.,
- на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 в Луганському обласному управлінні АТ «Ощадбанк», МФО 304665, ЄДРПОУ отримувача 42010964, судовий збір у сумі 43 583 грн 70 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.
3. У решті позову відмовити.
Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 28.12.2020.

Суддя Т.В. Косенко