УХВАЛА

23 грудня 2020 року

м. Київ

Справа № 904/701/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Стратієнко Л.В. - головуючий, судді - Бакуліна С. В., Кролевець О.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

(суддя - Красота О.І.)

від 30.05.2019,

та постанову Центрального апеляційного господарського суду

(головуючий - Антонік С.Г., судді - Березкіна О.В., Іванов О.Г.)

від 30.09.2020,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Солома»,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Реверс Інвест», Публічного акціонерного товариства «Акта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Куліша Віктора Миколайовича,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товарна біржа «Аукціоніст»,

про визнання недійсними електронних торгів, протоколу електронного аукціону та договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2020 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2020 у справі №904/701/19 до Касаційного господарського суду разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 02.12.2020 касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2020 у справі №904/701/19 залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, як таку, що оформлена з порушенням вимог, встановлених пунктом 5 частини 2 статті 290 цього Кодексу та у зв`язку з несплатою судового збору.

У касаційній скарзі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зазначив, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновку щодо визнання недійсними електронних торгів, викладеного в постанові Верховного Суду України від 12.10.2016 у справі №6-1981цс16. Проте, Верховний Суд в ухвалі від 02.12.2020 зауважив, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому. У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований саме Верховним Судом, а не Верховним Судом України, як зазначено у касаційній скарзі, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

21.12.2020 до Верховного Суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої був доданий доказ сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. При цьому, на виконання вимог пункту 5 частини 2 статті 290 цього Кодексу скаржник посилається на частину 2 статті 287 та зазначає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1,4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вказує, що суди попередніх інстанцій не навели висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, що на його думку є підставою касаційного оскарження.

Проте, у розумінні частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України вказана обставина не є підставою касаційного оскарження. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу такою підставою є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах взагалі, а не, як вважає скаржник, не зазначення судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду щодо застосування певних норм матеріального права в оскаржуваних судових рішеннях.

Крім того, суд зауважує, якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права (пункт, абзац, частина тощо) щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення цієї справи.

За таких обставин, в порушення вимог процесуального закону щодо змісту касаційної скарги, викладених у пункті 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України, скаржник не зазначив жодної з передбачених частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підстав касаційного оскарження вказаних судових рішень, а отже недоліки касаційної скарги останнім в повному обсязі усунуті не були.

Статтею 292 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, тобто суд касаційної інстанції має застосовувати вказані вимоги до касаційних скарг.

Згідно з частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до приписів статті 292 Господарського процесуального кодексу України питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з доданими до скарги матеріалами, а касаційна скарга залишається в суді касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, у зв`язку з неповним усуненням недоліків, касаційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2020 у справі №904/701/19 підлягає поверненню на підставі статті 174 та частини 5 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно залишити без розгляду.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу Ук-раїни, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2020 у справі №904/701/19 повернути без розгляду.

2. Копії цієї ухвали надіслати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та іншим учасникам справи, додані до скарги матеріали та копію касаційної скарги повернути заявнику.

3. Оригінал касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

4. Копію касаційної скарги залишити в матеріалах справи №904/701/19.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді С. Бакуліна

О. Кролевець