РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.12.2020Справа № 910/16482/20

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/16482/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК»

до Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

27 жовтня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 22.10.2020 року до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (відповідач) про стягнення 616 913,12 грн., з них: 3% річних - 290 863,09 грн. (двісті дев`яносто тисяч вісімсот шістдесят три гривні 09 копійок) та інфляційних збитків - 326 050,03 грн. (триста двадцять шість тисяч п`ятдесят гривень 03 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № УГВ11734/30-18 від 06.12.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/16482/20, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 541 ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.10.2020 року у справі № 910/16482/20 вручено уповноваженому представнику відповідача - 03.11.2020 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 18.11.2020 року (включно).

23.11.2020 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 18.11.2020 року, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що у зв`язку з несвоєчасною поставкою позивачем товару за договором, відповідачем було застосовано своє право притримання оплати товару до оплати постачальником штрафу та/або пені згідно положень п. 7.12 договору. Вказаний відзив на позовну заяву направлений відправленням «Укрпошта Стандарт» 18.11.2020 року, за штриховим кодовим ідентифікатором № 026, що підтверджується датою оформлення на конверті.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» (надалі - позивач, постачальник) та Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (надалі - відповідач, покупець) було укладено договір поставки № УГВ11734/30-18 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується поставити покупцеві арматуру фонтанну (надалі - товар), зазначений в специфікації/-ях, що додається/ються до договору і є його невід`ємною/-ими частиною/-ами, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Згідно з п.п. 3.1., 3.2. договору, ціна договору вказується в специфікації/-ях в гривнях з урахуванням ПДВ (застосовується якщо постачальник є резидентом, платником ПДВ) або в іноземній валюті без урахування ПДВ (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом). Загальна ціна договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації/-ях до Договору.

Відповідно до п. 4.1. договору розрахунки проводяться шляхом:

- оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунку на оплату (інвойсу) та підписаного сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної, шляхом перерахування на рахунок постачальника, на умовах зазначених у специфікації/-ях або з урахуванням умов, передбачених п. 3.4. договору.

Згідно з п. 4.2. договору до рахунка додаються: підписаний уповноваженими представниками сторін акт приймання-передачі товару або видаткова накладна.

Строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації/-ях та графіку поставки до цього Договору, відповідно до п. 5.1 договору.

Згідно з п. 5.2. договору датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

За положеннями п.п. 6.1., 6.1.1., 6.1.2. договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар, приймати поставлений товар, у разі відсутності зауважень, згідно з актом приймання-передачі товару або видатковою накладною.

Пунктами 6.3., 6.3.1., 6.3.2. договору встановлено зобов`язання постачальника забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором, забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, установленим розділом ІІ цього договору.

В п. 7.9. договору передбачено, що у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у графіку поставки товару до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Відповідно до п. 7.11. договору за порушення строків оплати покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі 0,001% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня. На вимогу постачальника, покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Згідно з п. 7.12. договору до оплати постачальником штрафу/ів та/або пені, передбачених даним розділом VІІ "відповідальність сторін" покупець, на суму таких штрафних санкції, має право притримати оплату товару.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності) за умови надання постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у п.10.2. цього договору і діє до повного виконання сторонами зобов`язань (п. 10.1. договору).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.08.2020 року у справі № 910/4385/20 позов задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" 18 055 276 грн 80 коп. - заборгованості, 112 513 грн 40 коп. - пені, 924 622 грн 73 коп. - 3% річних, 280 396 грн. 89 коп. - інфляційних втрат та 290 592 грн. 15 коп. - судового збору; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказаним рішенням Господарського суду міста Києва від 27.08.2020 року у справі № 910/4385/20 встановлено:

«Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 112 191 763, 20 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-05/28/11 від 28.05.2019 на суму 6 052 358, 40 грн, № РН-05/28/11 від 28.05.2019 на суму 6 052 358, 40 грн, № РН-05/28/13 від 28.05.2013 на суму 6 096 499, 20 грн, № РН-05/28/15 від 28.05.2019 на суму 6 052 358, 40 грн, № РН-05/28/16 від 28.05.2019 на суму 6 052 358, 40 грн, № РН-05/29/16 від 29.05.2019 на суму 4 809 446, 40 грн, № РН-05/29/15 від 29.05.2019 на суму 6 944 678, 40 грн, № РН-05/29/14 від 29.05.2019 на суму 6 944 678, 40 грн, №РН-06/14/25 від 14.06.2019 на суму 4 912 512, 00 грн, №РН-06/14/24 від 14.06.2019 на суму 4 912 512, 00 грн, № РН-06/14/23 від 14.06.2019 на суму 4 488 422, 40 грн, № РН-06/14/21 від 14.06.2019 на суму 4 912 512, 00 грн, № РН-06/14/20 від 14.06.2019 на суму 4 912 512, 00 грн, №РН-06/14/18 від 14.06.2019 на суму 4 020 192, 00 грн, № РН-06/14/17 від 14.06.2019 на суму 4 020 192, 00 грн, № РН-06/27/26 від 27.06.2019 на суму 4 020 192, 00 грн, № РН-06/27/27 від 27.06.2019 на суму 4 020 192, 00 грн, № РН-06/27/28 від 27.06.2019 на суму 4 912 512, 00 грн, №РН-06/27/29 від 27.06.2019 на суму 4 912 512, 00 грн, №РН-06/27/30 від 27.06.2019 на суму 4 912 512, 00 грн, №РН-06/27/31 від 27.06.2019 на суму 4 064 332, 80 грн, № РН04/24/113 від 24.07.2019 на суму 4 165 920, 00 грн, які підписані представниками сторін та скріплені печатками товариств.

Проте, відповідач за поставлений товар розрахувався частково у сумі 94 136 486, 40 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 194147 від 29.08.2019, № 194148 від 29.08.2019, № 194149 від 29.08.2019, № 194150 від 29.08.2019, № 194151 від 29.08.2019, № 194152 від 29.08.2019, № 194153 від 29.08.2019, № 194154 від 29.08.2019, № 2244587 від 14.11.2019, № 224588 від 14.11.2019, № 226239 від 20.11.2019, № 226240 від 20.11.2019, № 229510 від 28.11.2019, № 229511 від 28.11.2019, № G-244 від 01.11.2019, № G-245 від 01.11.2019, № G-253 від 01.11.2019, № 219404 від 05.11.2019, № 219405 від 05.11.2019, № 219406 від 05.11.2019, внаслідок чого за Акціонерним товариством "Укргазвидобування" утворилась заборгованість у розмірі 18 055 276, 80 грн.».

«Рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.02.2020 у справі № 908/2704/19, залишеним без змін Центральним апеляційним господарським судом від 16.06.2020 позов Акціонерного товариства "Укргазвидобування" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" 169 175, 65 грн. (сто шістдесят дев`ять тисяч сто сімдесят п`ять грн. 65 коп.) пені, 157 068, 47 грн. (сто п`ятдесят сім тисяч шістдесят вісім грн. 47 коп.) штрафу, 244 683,09 грн. (двісті сорок чотири тисячі шістсот вісімдесят три грн. 09 коп.) судового збору.

Зокрема, судом під час розгляду справи № 908/2704/19 встановлено, що факт прострочення виконання відповідачем зобов`язань щодо поставки товару в рамках договору №УГВ11734/30-18 від 06.12.2018 підтверджується видатковими накладними від 28.05.2019 №РН-05/28/11 (фактична дата отримання - 31.05.2019), від 28.05.2019 №РН-05/28/12 (фактична дата отримання - 31.05.2019), від 28.05.2019 №РН-05/28/13 (фактична дата отримання - 31.05.2019), від 28.05.2019 №РН-05/28/15 (фактична дата отримання - 31.05.2019), від 28.05.2019 №РІІ-05/28/16 (фактична дата отримання - 31.05.2019), від 29.05.2019 №РН-05/29/14 (фактична дата отримання - 30.05.2019), від 29.05.2019 №РН-05/29/15 (фактична дата отримання - 30.05.2019), від 29.05.2019 №РН-05/29/16 (фактична дата отримання - 30.05.2019), від 14.06.2019 №РН-06/14/17 (фактична дата отримання - 18.06.2019) від 14.06.2019 №РН-06/14/18 (фактична дата отримання - 18.06.2019), від 14.06.2019 №РН-06/14/20 (фактична дата отримання - 19.06.2019) Відповідачем поставлено 4 к. товару на суму 4 912 512,00 грн., від 14.06.2019 №РН-06/14/2І (фактична дата отримання - 19.06.2019), від 14.06.2019 №РН-06/14/23 (фактична дата отримання - 20.06.2019), від 14.06.2019 №РН-06/14/24 (фактична дата отримання - 20.06.2019), від 14.06.2019 №РН-06/14/25 (фактична дата отримання - 19.06.2019), від 27.06.2019 №РН-06/27/26 (фактична дата отримання - 01.07.2019), від 27.06.2019 №РН-06/27/27 (фактична дата отримання - 01.07.2019), від 27.06.2019 №РН-06/27/30 (фактична дата отримання - 01.07.2019), від 27.06.2019 №РН-06/27/28 (фактична дата отримання-02.07.2019), від 27.06.2019 №РН-06/27/29 (фактична дата отримання - 02.07.2019), від 27.06.2019 №РН-06/27/31 (фактична дата отримання - 02.07.2019), від 24.07.2019 №РН-04/247/113 (фактична дата отримання - 24.07.2019).».

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку

Таким чином, факти, встановлені у рішенні Господарського суду Запорізької області від 04.02.2020 року у справі № 908/2704/19, залишеним без змін Центральним апеляційним господарським судом від 16.06.2020 року, не доказуються при розгляді даної справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оплату за отриманий товар відповідач здійснював несвоєчасно, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 4.1. договору, що й є підставою для нарахування позивачем відповідачу суми 616 913,12 грн., з них: 3% річних - 290 863,09 грн. та інфляційних збитків - 326 050,03 грн.

В свою чергу, заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачем були виконані свої зобов`язання з поставки товару з порушенням встановленого договором строку, а саме пп. 6.3.1 договору, що відповідно до п. 7.12 договору є підставою для притримання оплати отриманого товару.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із частиною першою, другою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до п. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У статті 235 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку.

До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.

Відповідно до статті 237 Господарського кодексу України підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання.

Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Пунктом 7.12. укладеного сторонами договору поставки від 06.12.2018 року № УГВ11734/30-18 передбачено, що до оплати постачальником штрафу/ів та/або пені, передбачених даним розділом VІІ "відповідальність сторін" покупець, на суму таких штрафних санкції має право притримати оплату товару.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд зазначає, що договір від 06.12.2018 року № УГВ11734/30-18 підписано сторонами без зауважень, його положення відповідають чинному законодавству, а відтак, він є обов`язковим до виконання сторонами.

Так, за умовами укладеного договору, позивач повинен був виконати свій обов`язок зі здійснення поставки товару відповідачу, який передував обов`язку відповідача по оплаті поставленого товару.

Матеріалами справи підтверджено, що поставку товару було здійснено позивачем з порушенням строків, у зв`язку з чим відповідач звернувся до Господарського суду Запорізької області, який рішенням від 04.02.2020 року у справі № 908/2704/19, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.06.2020 року частково задовольнив позов АТ "Укргазвидобування" до ТОВ "МІК" та стягнув 169 175,65 грн. пені та 157 068,47 грн. штрафу.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України судом враховується висновок Верховного Суду, викладений у постанові Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі № 916/804/17, про можливість встановлення у договорі такої оперативно-господарської санкції як притримання оплати та застосування її стороною, яка потерпіла від правопорушення.

Отже, враховуючи встановлений рішеннями судів у справі № 908/2704/19 факт несвоєчасної поставки позивачем товару, а також те, що умовами укладеного між сторонами договору визначено обов`язок відповідача здійснити оплату товару до оплати позивачем, як постачальником, штрафних санкцій, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних є такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, за викладених в позовній заяві обставин.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 24.12.2020р.

Суддя О.В. Котков