ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2020 р. Справа № 922/3641/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Політучій В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Витязь-Безпека", м. Харків
до Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Курорт Березівські мінеральні води" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", с. Березовське, Дергачівський р.-н, Харківська обл.
про стягнення 673381,11 грн.
за участю представників сторін:

позивача Сафронов М.А. (довіреність б/н від 30.10.2020);

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Витязь-Безпека", м. Харків звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Курорт Березівські мінеральні води" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", с. Березовське, Дергачівський р.-н, Харківська обл. 673381,11 грн., з яких:

543744,00 грн. заборгованості за послуги охорони;

63935,21 грн. пені;

22958,87 грн. 3% річних;

42743,03 грн. інфляційних.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору на надання охоронних послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "Витязь-Безпека" № 0218 від 06.07.2018 щодо оплати наданих позивачем послуг з охорони.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.11.2020 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14.12.2020.

Позивач звернувся до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 29045 від 11.12.2020), в якій просить суд за результатами розгляду справи стягнути з стягнути з Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Курорт Березівські мінеральні води" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" 678794,41 грн., з яких:

543744,00 грн заборгованості за послуги охорони;

65259,54 грн пені;

24791,21 грн 3% річних;

44999,66 грн інфляційних.

Дана заява обґрунтована з посиланням на те, що збільшився період нарахування пені та 3% річних, а також перераховано інфляційні нарахування з урахуванням висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2020 заяву позивача (вх. № 29045 від 11.12.2020) про збільшення розміру позовних вимог задоволено та продовжено розгляд позовних вимог у даній справі з її урахуванням; відкладено судове засідання на 28.12.2020.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов в порядку та строк, встановлені ухвалою від 13.11.2020 по даній справі.

На судове засідання 28.12.2020 прибув представник позивача, який просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач на судове засідання 28.12.2020 свого уповноваженого представника не направив, при причини неприбуття суд не повідомив, хоча судом вжито всіх передбачених законом для повідомлення останнього про дату, час та місце проведення судового засідання.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Судом вжито всіх передбачених законом заходів з метою повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Зокрема, судом направлено на адресу його державної реєстрації, яка зазначена в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, копії ухвал від 13.11.2020 та від 14.12.2020, які відповідач отримав, про що свідчать долучені до матеріалів справи зворотні поштові повідомлення (а. с. 76, 120).

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом.

Оскільки неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 06.07.2018 між позивачем, як охороною, та відповідачем, як замовником, укладено договір на надання охоронних послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "Витязь-Безпека" № 0218 (далі за текстом договір; а. с. 15-17), за умовами якого охорона приймає на себе зобов`язання здійснювати заходи з попередження і припинення правопорушень на об`єкті замовника, який зазначено сторонами у дислокації (додаток № 1 до договору), далі об`єкт.

Обов`язковою умовою на час укладення та здійснення договору є наявність у замовника повноважень на його володіння (користування) об`єктом (у формі права власності, права на повне господарське відання, оперативне управління, оренда, лізінг, доручення, тощо), відомості про що надаються охороні в завіреній замовником письмовій формі.

Згідно з п. 2.3 договору вартість охоронних послуг по договору за кожний окремий місяць розраховується сторонами на підставі дислокації, розрахунку та протоколу узгодження договірної ціни (додатки № 1, 2, 3 до договору), відповідно до кількості годин надання цих послуг в кожному окремому місяці та їх вартості. Оплата за послуги охорони здійснюється замовником протягом останнього тижня, кожного поточного місяця шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок охорони, на підставі рахунків охорони на оплату.

У відповідності до п. 7.2 договору у випадку несвоєчасної (неповної) оплати послуг охорони замовник сплачує охороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла в період, за який нараховується пеня) від суми простроченої оплати за кожний день прострочення платежів.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що цей договір укладається строком до 31.12.2018 включно і починає свою дію з 2018 року. Якщо за десять днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не вимагатиме його припинення, договір вважається продовженим сторонами на тих же умовах на кожний наступний рік.

Як свідчать матеріали справи, позивачем на виконання умов договору надано відповідачу охоронні послуги на загальну суму 1572096,00 грн., що підтверджується підписаними представниками обох сторін та скріпленими печатками підприємств наступними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): № ОУ-0000006 від 30.07.2018, № ОУ-0000009 від 30.08.2018, № ОУ-0000012 від 30.09.2018, № ОУ-0000015 від 31.10.2018, № ОУ-0000018 від 30.11.2018, № ОУ-0000022 від 31.12.2018, № ОУ-0000001 від 31.01.2019, № ОУ-0000004 від 28.02.2019, № ОУ-0000005 від 31.03.2019, № ОУ-0000008 від 30.04.2019, № ОУ-0000010 від 31.05.2019, № ОУ-0000012 від 30.06.2019, № ОУ-0000014 від 31.07.2019, № ОУ-0000016 від 31.08.2019, № ОУ-0000018 від 30.09.2019, № ОУ-0000020 від 31.10.2019, № ОУ-0000022 від 30.11.2019, № ОУ-0000024 від 31.12.2019, № ОУ-0000002 від 31.01.2020, № ОУ-0000004 від 29.02.2020, № ОУ-0000006 від 31.03.2020, № ОУ-0000008 від 30.04.2020, № ОУ-0000009 від 31.05.2020, № ОУ-0000011 від 30.06.2020 (а. с. 22-45).

Відповідач надані охоронні послуги оплатив лише частково, а саме, в сумі 1028352,00 грн. Решту вартості наданих послуг охорони в сумі 543744,00 грн. відповідач не сплатив.

З метою досудового врегулювання спору позивач надсилав на адресу відповідача претензію № 1 від 21.10.2020 (а. с. 54-55) в якій вимагав погашення існуючої заборгованості. Однак, зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення викладених у ній вимог.

Обставини щодо стягнення зазначеної заборгованості в сумі 543744,00 грн. стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання своїх зобов`язань, позивачем на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства також заявлено до стягнення з відповідача 65259,54 грн. пені за шестимісячний строк прострочення кожного з щомісячних платежів, та 44999,66 грн. інфляційних та 24791,21 грн. 3% річних за загальний період прострочення з 01.08.2018 по 14.12.2020.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, зокрема передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт надання позивачем на користь відповідача послуг з охорони у період з липня 2018 року по червень 2020 року включно та вартість таких послуг підтверджуються матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовується. Відповідач має перед позивачем заборгованість за надані послуги з охорони в загальній сумі 543744,00 грн.

Строк виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг визначений умовами договору (п. 2.3) та є таким, що настав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в зазначеній частині та стягнення з відповідача на користь позивача 543744,00 грн. заборгованості за договором на надання охоронних послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "Витязь-Безпека" № 0218 від 06.07.2018.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних та річних суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовується.

Зазначене, з урахування вимог ст. 625 ЦК України надає право позивачу на нарахування 3% річних та інфляційних за таке прострочення.

Згідно з позовною заявою, позивачем нараховано до стягнення з відповідача інфляційні та 3% річних за прострочення оплати наданих послуг за кожним з актів за загальний період прострочення 01.08.2018 по 14.12.2020.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних та річних, суд констатує, що в його здійснено арифметично вірно.

За таких обставин, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 44999,66 грн. інфляційних та 24791,21 грн 3% річних також підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення пені, суд зазначає.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Разом з тим, п. 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як зазначалось, п. 7.2 договору передбачено: у випадку несвоєчасної (неповної) оплати послуг охорони замовник сплачує охороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла в період, за який нараховується пеня) від суми простроченої оплати за кожний день прострочення платежів

Оскільки відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань з оплати наданих послуг, зазначене також надає право позивачу на нарахування пені в порядку, визначеному п. 7.2 договору.

Згідно з позовною заявою, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 65259,54 грн. пені за шестимісячний термін прострочення оплати наданих послуг за кожним з актів за загальний період прострочення з 03.11.2019 по 03.11.2020.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд констатує, що в його здійснено арифметично вірно.

За таких обставин, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в зазначеній сумі також підлягає задоволенню.

Крім того за наслідками розгляду справи, з урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 10182,72 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Курорт Березівські мінеральні води" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (адреса: 62363, Харківська обл., Дергачівський р.-н, с. Березівське; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Витязь-Безпека" (адреса: 61023, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 109, кім. 95; ):

543744 грн. заборгованості за послуги охорони;

65259,54 грн. пені;

24791,21 грн. 3% річних;

44999,66 грн. інфляційних нарахувань;

10182,72 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак