ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 року м.Дніпро Справа № 904/31/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),

суддів: Чус О.В., Кузнецова І.Л.

секретар судового засідання: Ревкова Г.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2020 року про залишення позовної заяви без розгляду ( суддя Ліпинський О.В., м. Дніпро) у справі

за позовом Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Решотки Сергія Павловича, м. Кривий Ріг

про стягнення 139 202, 12 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області звернувся перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті з позовом до Фізичної особи-підприємця Решотки С.П. про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами належного йому транспортного засобу із перевищенням вагових нормативів у розмірі 139 202, 12 грн.

Ухвалою господарського суду заявлений позов залишено без розгляду.

В обґрунтування прийнятого рішення суд дійшов висновку про порушення передбаченої законом процедури, що передує подачі позову прокурором в інтересах держави. Суд зазначив, що одержавши лист від Державної служби України з безпеки на транспорті про необхідність захисту інтересу держави, яке полягає у відшкодуванні збитків, завданих внаслідок перевищення автоперевізником габаритно-вагових параметрів, а також відсутністю у служби повноважень для звернення до суду та коштів для сплати судового збору, прокурор в порушення процедури, що передує подачі позову, не вказав компетентному органу на помилковість його тверджень щодо відсутності повноважень для здійснення захисту в суді, та відповідно, не надав можливості відреагувати на порушення в розумні строки. Матеріали справи не містять доказів направлення зазначеного листа, доказів його отримання, відповіді на нього, тощо.

Не погодившись з ухвалою господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду звернувся перший заступник прокурора Дніпропетровської області з апеляційною скаргою.

В обґрунтування апеляційних вимог скаржник зазначає, що:

- судом не враховано, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор набуває право на представництво, зокрема, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно, водночас «не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень, коли він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але в супереч цим інтересам за захистом до суду не звертається;

- «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом, оскільки надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17);

- прокурором обґрунтовано, у чому саме полягає бездіяльність уповноваженого органу - Державної служби України з безпеки на транспорті, який будучи обізнаним про наявність порушень інтересів держави, маючи відповідні повноваження, протягом тривалого часу всупереч цих інтересів не вжив належних та ефективних заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення з відповідача заборгованості перед державним бюджетом України з плати за проїзд.

- прокурором обґрунтовано встановлено виключний випадок для реалізації представницьких повноважень в інтересах держави та вжиті усі можливі заходи в межах Закону України «Про прокуратуру» для захисту майнових інтересів держави. Оскільки листом №27-1-03/5027 від 06.12.2018 року, Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області позивач фактично визнав факт нездійснення ним повноважень щодо належного захисту інтересів держави.

- судом не зазначено, у порушення якої саме норми чинного законодавства прокурором не направлено лист відповідному органу із зазначенням помилковості його висновків та надання йому часу для усунення порушень;

- жодним нормативно-правовим актом не встановлено повноважень прокурора щодо роз`яснення органам державної влади та місцевого самоврядування, або їх службовим особам, їх власних повноважень, або спонукання їх до вчинення дій, і таке бачення судом порядку набуття прокурором процесуальної дієздатності для звернення до суду свідчить про невірне розуміння ним функцій прокуратури відповідно до Конституції України та Закону України «Про прокуратуру».

Просить ухвалу скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2020 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розпорядженням керівника апарату суду від 05.11.2020 року для вирішення питання щодо відкриття провадження по справі призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Підстави проведення перерозподілу перебування у відпустці судді-доповідача Дарміна М.О.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 05.11.2020 року для розгляду справи №904/31/19 визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду: головуючий - Кощеєв І.М., судді: Іванов О.Г., Березкіна О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.11.2020 року. колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду: головуючий - Кощеєв І.М., судді: Іванов О.Г., Березкіна О.В. поновлено строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2020 року про залишення позовної заяви без розгляду

У зв`язку з виходом з відпустки головуючого судді Дарміна М.О., на підставі розпорядження керівника апарату № 2102/20 від 13.11.2020 року справу передано на розгляд раніше визначеному складу суду у складі колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду: головуючий - Дармін М.О., судді: Іванов О.Г., Березкіна О.В.

23.11.2020 року колегією суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О., суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В., подано заяву про самовідвід у справі № 904/31/19.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.11.2020 року заяву колегії суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О., суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В., про самовідвід у справі №904/31/19 - задоволено.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 24.11.2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2020 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Антоніка С.Г. у складі колегії суддів: Чус О.В. , Кузнецова І.Л.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді: Антоніка С.Г. (доповідач), суддів: Чус О.В., Кузнецова І.Л. від 30.11.2019 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2020 р. у справі №904/31/19 до свого провадження. Розгляд справи призначено у судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2020 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, зазначає наступне.

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі - Позивач) з позовом до Фізичної особи-підприємця Решотки С.П. (надалі - Відповідач) про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами належного йому транспортного засобу із перевищенням вагових нормативів у розмірі 139 202, 12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Прокуратурою області під час вивчення матеріалів управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області було встановлено, що посадовими особами Управління 26.02.2017р. за результатами здійснення габаритно-вагового контролю автомобілю марки MAN TGS 19.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу WILLIG SANG з номерним знаком НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , було зафіксовано перевезення належним ОСОБА_2 автомобілем вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху про що було складено довідку про результати здійснення вагового контролю, акт № 0110125, чек № 03269, складено розрахунок плати за проїзд. Листом від 10.03.2017р. за вих.№ 27-1-7/772 відповідачу відправлено примірник акту та розрахунок плати за проїзд у розмірі 139 202,12грн. Обставини щодо розміру плати, яка підлягає стягненню встановленні рішеннями, що набрали законної сили в адміністративній справі № 804/2720/17.

Своєчасне неподання до суду органом Державної служби України з безпеки на транспорті позову про стягнення з ФОП Решотки С.П. плати за проїзд автомобільними дорогами належного йому транспортного засобу із перевищенням вагових нормативів свідчить про неналежне здійснення цим органом владних повноважень, у зв`язку із чим прокурор звернувся з даним позовом до суду.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував , вказуючи (поміж-іншим) про те, що перший заступник прокурора Дніпропетровської області не мав повноважень щодо звернення з цим позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (позивач). В обґрунтування таких заперечень послався на низку рішень ЄСПЛ та Верховного Суду .

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019р. позов першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті залишено без розгляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2019 року ухвалу суду першої інстанції змінено, доповнено її мотивувальну частину.

Постановою Верховного Суду від 11.11.2019 рішення судів попередніх інстанцій скасовано, справу передано на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2019 року справу № 904/31/19 передано на розгляд судді Ліпинському О.В.

Ухвалою суду від 04.12.2019 справу прийнято до провадження, призначено підготовче засідання.

В процесі підготовчого провадження суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, з метою вирішення Великою Палатою Верхового Суду питання предметної юрисдикції у подібних правовідносинах (справа № 926/16/19).

04.09.2020 суд поновив провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення провадження.

16.09.2020 Відповідачем подано заяву про залишення позову без розгляду, яку мотивовано відсутністю у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді через наявність компетентного, на вчинення відповідних дій, органу. Посилання прокурора на неналежне здійснення компетентним органом своїх повноважень, на думку Відповідача, не знайшли свого відображення в матеріалах господарської справи, а тому позов відповідно до пункту 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України має бути залишений без розгляду.

Прокурор проти заявленого Відповідачем клопотання заперечував, посилаючись на лист прокуратури Дніпропетровської області від 22.12.2018, відповідно до змісту якого Державну службу України з безпеки на транспорті повідомлено про звернення до суду з позовом в порядку частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Крім того, прокурор звертає увагу на факт своєчасного неподання до суду компетентним органом позову, що свідчить про неналежне виконання цим органом своїх повноважень.

Розглянувши дане клопотання в підготовчому засіданні, суд, з урахуванням вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 12.11.2019 з приводу встановлення обставин дотримання прокурором передбаченої частинами 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, дійшов висновку про порушення передбаченої законом процедури, що передує подачі позову прокурором в інтересах держави, а тому зазначений позов підлягає залишенню без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Даний висновок мотивовано тим, що 06.12.2019 Державна служба України з безпеки на транспорті звернулась до прокуратури Дніпропетровської області з листом про необхідність захисту інтересу держави, яке полягає у відшкодуванні збитків, завданих внаслідок перевищення автоперевізником габаритно-вагових параметрів, а також відсутністю у служби повноважень для звернення до суду та коштів для сплати судового збору.

Прокуратурою Дніпропетровської області 22.12.2018 складено лист, за змістом якого повідомлено компетентний орган про звернення до суду з позовом в порядку частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

При цьому прокурор, в порушення процедури, що передує подачі позову, не вказав компетентному органу на помилковість його тверджень щодо відсутності повноважень для здійснення захисту в суді, та відповідно, не надав можливості відреагувати на порушення в розумні строки. Матеріали справи не містять доказів направлення зазначеного листа, доказів його отримання, відповіді на нього, тощо.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про прокуратуру (далі Закон), прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. Закону, у випадках, визначених цим Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді.

Частиною 3 статті 23 Закону встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до ст. 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.

Аналіз положень ст. 53 ГПК України у взаємозв`язку зі змістом ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18:

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.

Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Колегія суддів зазначає, що згідно ст. 6 Закону України Про автомобільний транспорт, на території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює нарахування, у разі виявлення порушень, та вжиття заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Положення).

Пунктом 1 Положення встановлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до п.3 Положення, основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті.

Підпунктом 15, 27 п. 5 Положення передбачено, що Уктрансбезпека здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З аналізу наведених положень випливає, що Державна служба України з безпеки на транспорті має повний обсяг процесуальної дієздатності щодо захисту майнових інтересів держави з питань габаритно-вагового контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, нарахування та здійснення заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Прокурор, звертаючись з позовом до суду, зазначив, що Державна служба України з безпеки на транспорті є органом уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах. Маючи відповідні повноваження, не вживає належних та ефективних заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення з відповідача в судовому порядку заборгованості перед державним бюджетом України з плати за проїзд. Саме це є підставою для представництва ним інтересів держави у цій справі.

До позовної заяви прокурором надано лист Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області № 27-1-03/5027 від 06.12.2018р. в якому Управління зазначає, що останнє не наділено правом на звернення до суду щодо стягнення грошових коштів за проїзд транспортного засобу з перевищенням нормативних вагових параметрів. Також повідомляється, що діяльність Укртрансбезпеки фінансується за рахунок Державного бюджету України, коштів, виділених для сплати судового збору за подання відповідних позовних заяв, станом на теперішній час не вистачає. Просить прокуратуру розглянути можливість щодо представництва інтересів держави особі Укртраснбезпеки в порядку господарського судочинства.

Прокурор, керуючись ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», листом від 22.12.2018р. № 05/1-826вих-18 повідомив Укртрансбезпеку, що ним прийнято рішення про представництво у господарському суді Дніпропетровської області інтересів держави в особі Укртрансбезпекидо ФОП Решотки С.П.

Таки чином колегія суддів констатує, що невжиття Укртрансбезпекою протягом тривалого часу заходів зі звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів є свідченням бездіяльності та неналежного виконання Укртрансбезпекою своїх функцій щодо захисту майнових інтересів держави.

Прокурор в позовній заяві обґрунтував підстави для представництва та причини незвернення позивача до суду з цим позовом. Обгрунтував існування обставин загрози порушення інтересів держави, оскільки несплата відповідачем коштів тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави та є підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом.

Прокурором дотримано вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

При цьому колегія суддів враховує, що відсутність в уповноваженого органу коштів для сплати судового збору перешкоджало своєчасному зверненню з позовом, що спонукало необхідність звернення з відповідним позовом саме органом прокуратури.

Також колегія судді звертає увагу, що ні Законом України «Про прокуратуру», ні нормами ГПК України не передбачено обов?язок прокурора роз?яснювати компетентному органу його повноваження щодо здійснення захисту інтересів в суді.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку про наявність у прокурора обґрунтованих підстав для представництва та захисту інтересів держави в суді.

За вказаних обставин Господарський суд Дніпропетровської області дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для звернення прокурора до суду з цим позовом, у зв?язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат в порядку ст. 129 ГПК України, судова колегія зазначає, що розподіл судових витрат, понесених прокурором у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, повинен бути здійснений судом першої інстанції за наслідками вирішення спору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 280, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2020р. у справі № 904/31/19 - скасувати.

Справу № 904/31/19 передати для розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28.12.2020р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В.Чус

Суддя І.Л.Кузнецова