У Х В А Л А

22 грудня 2020 року справа № 927/1078/20
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., розглянувши матеріали заяви Приватного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» про відвід судді Демидовій М.О.

у справі №927/1078/20

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Прогрес», вул. Шевченка, буд. 42, с. Хотуничі, Сновський район, Чернігівська область, 15220

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське», вул. Імені Віктора Ющенка, буд. 61, м. Батурин, Бахмацький район, Чернігівська область, 16512

про стягнення 96000 грн.00коп.

без повідомлення сторін

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Чернігівської області звернулось Приватне сільськогосподарське підприємство «Прогрес» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» про стягнення збитків у сумі 96000 грн. 00коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про пошкодження посівів кукурудзи позивача під час виконання відповідачем робіт з авіаційної обробки посівів рапсу, внаслідок чого посіви позивача не підлягали відновленню та позивач поніс збитки.

Ухвалою суду від 17.11.2020 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення ухвали.

Після усунення позивачем недоліків ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 02.12.2020 у справі №927/1078/20 відкрите спрощене позовне провадження, розгляд справи по суті призначено на 22.12.2020.

22.12.2020 від Приватного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» надійшла заява про відвід судді Демидовій М.О.

В обґрунтування заяви про відвід судду Демидової М.О. позивач посилається на те, що ухвала Господарського суду Чернігівської області про залишення позовної заяви без руху від 17.11.2020 у справі №927/1078/20 викликає сумніви у неупередженості судді, оскільки винесена без належних на те підстав, а саме: позовну заяву залишено без руху з підстав ненадання до суду оригіналу квитанції про сплату судового збору; належним чином засвідченіих копій документів; відповідно до опису вкладення від 11.11.2020 на адресу відповідача позивачем була направлена позовна заява - 1 аркуш, в той час як загальна кількість листів позовної заяви складала 4 аркуші. Крім того, позивачем зазначено про те, що суддя Демидова М.О. при відкритті провадження у справі №927/1078/20 у мотивувальній частині ухвали від 02.12.2020 належним чином не мотивувала підстави для відмови у задоволенні клопотання про витребування доказів та не зазначила у резолютивній частині ухвали від 02.12.2020 результат розгляду клопотання позивача про витребування доказів. Позивач вказала про те, що у клопотанні про витребування доказів позивачем належним чином обґрунтовано причини неможливості самостійного отримання доказів, оскільки у клопотанні вказано, що відомості, які планувалось витребувати, мають комерційну таємницю.

Крім того, позивач зауважила, що у провадженні судді Демидової М.О. перебувала справа №927/574/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євровектор Плюс» до Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес" про стягнення з відповідача пені у сумі 33435 гри. 21 коп., штрафу у сумі 45502 грн.80 коп., 30% річних у сумі 27862 грн,67коп, інфляційних нарахувань у сумі 12543 грн. 35 коп. Господарським судом Чернігівської області у складі судді Демидової М.О. ухвалено рішення від 11.09.2020 у справі №927/574/20 про часткове задоволення позову. У рішенні судом частково задоволено клопотання Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес" та зменшено розмір пені та штрафу, проте 11.11.2020 Приватним сільськогосподарським підприємством "Прогрес" подано апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції, «що напевно, і розізлило суддю Демидову М.О. та стало підставою для неупередженого ставлення до позивача».

Частинами 1-3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Положеннями частини 7 статті 39 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (частини 8, 9 статті 39 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши вказану заяву, суд вважає її необґрунтованою з огляду на таке.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Запровадження законодавцем інституту відводу судді, унормованого в положеннях статей 35-40 Господарського процесуального кодексу України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) господарського судочинства, якими є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

У зв`язку з цим було визначено перелік випадків, за наявності яких може виникати можливість порушення наведених принципів та гарантій, які було унормовано у статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини "Ветштайн проти Швейцарії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11. 2009 у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

При вирішенні справи "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Окрім того, за практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Відповідно до частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Звертаючись до суду із заявою про відвід судді Демидової М.О., позивач посилається на положення пункту 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України: наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, зазначаючи, що суддя Демидова М.О. :

- прийняла ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 17.11.2020 у справі №927/1078/20, яка викликає сумніви у неупередженості судді, оскільки винесена без належних на те підстав;

- в ухвалі про відкриття провадження у справі №927/1078/20 від 02.12.2020 у її мотивувальній частині належним чином не мотивовано підстави для відмови у задоволенні клопотання про витребування доказів та не зазначено у резолютивній частині ухвали від 02.12.2020 результат розгляду клопотання позивача про витребування доказів;

- у провадженні судді Демидової М.О. перебувала справа №927/574/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євровектор Плюс» до Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес" про стягнення з відповідача пені у сумі 33435 гри. 21 коп., штрафу у сумі 45502 грн.80 коп., 30% річних у сумі 27862 грн,67коп, інфляційних нарахувань у сумі 12543 грн. 35 коп. Господарським судом Чернігівської області у складі судді Демидової М.О. ухвалено рішення від 11.09.2020 у справі №927/574/20 про часткове задоволення позову. У рішенні судом частково задоволено клопотання Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес" та зменшено розмір пені та штрафу, проте 11.11.2020 Приватним сільськогосподарським підприємством "Прогрес" подано апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції, що, «напевно і розізлило суддю Демидову М.О. та стало підставою для неупередженого ставлення до позивача».

За змістом частини третьої статті 38 Господарського процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим.

В частині четвертій статті 38 Господарського процесуального кодексу України визначено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Аналіз зазначених норм надає підстави для висновку, що відвід повинен бути вмотивованим і що встановлення обставин, вказаних саме у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, а не пункту 5 вказаної частини, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 21.04.2020 у справі № 910/5851/19.

Положення пункту 5 частини першої та частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України вказують на те, що самі по собі процесуальні дії та рішення судді Демидової М.О., прийняті у даній справі, не можуть бути підставою для відводу без надання стороною, яка заявляє відвід, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів проявлення суддею Демидовою М.О. саме необ`єктивності чи упередженості при постановленні ухвали про залишення позовної заяви без руху від 17.11.2020 у справі №927/1078/20 та ухвали про відкриття провадження у справі №927/1078/20 від 02.12.2020. Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. Таких доказів відповідачем до заяви надано не було.

Подана Приватним сільськогосподарським підприємством «Прогрес» заява не містить обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості судді Демидової М.О. та можуть бути підставою для відводу відповідно до статей 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Наведені позивачем доводи щодо сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді Демидової М.О. мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу чи факту вчинення дій, які б свідчили про упередженість судді чи ставили б під сумнів безсторонність судді, не наведено.

У контексті поданої заяви суд звертає увагу на приписи частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін;

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, доводи викладені у заяві Приватного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» про відвід судді Демидової М.О. мають суб`єктивний для позивача характер, є незгодою з процесуальними рішеннями судді та не свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді, оскільки кожна справа вирішується судом виключно на підставі наявних у матеріалах справи доказів, які не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а відтак вказаний відвід є необґрунтованим. Мотиви, викладені у заяві, є власними судженнями та суб`єктивними припущеннями сторони.

Інші посилання позивача про упередженість судді щодо подачі Приватним сільськогосподарським підприємством "Прогрес" апеляційної скарги на рішення суду від 11.09.2020 у справі №927/574/20, яка перебувала у провадження судді Демидової М.О., що, на думку позивача, «напевно і розізлило суддю Демидову М.О. та стало підставою для неупередженого ставлення до позивача» також не свідчать про упереджені процесуальні дії судді Демидової М.О.

Оскільки позивачем заяву про відвід судді Демидової М.О. подано 22.12.2020, у день судового засідання у справі №927/1078/20, тобто пізніше ніж за три робочі дні до судового засідання, суд на підставі приписів ч. 2 п. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку про те, що заява позивача про відвід судді Демидової М.О. не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід вирішується судом, що розглядає справу.

З урахуванням викладеного вище суд доходить висновку про необгрунтованість, недоведеність належними та допустимими доказами доводів заяви Приватного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» про відвід судді Демидової М.О., поданої до Господарського суду Чернігівської області 22.12.2020, а тому відмовляє у задоволенні вказаної заяви.

Керуючись ст.ст. 35, 39, 234, 228 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес" про відвід судді Демидової М.О. відмовити за необгрунтованістю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку статті 256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали 22.12.2020.

Суддя М.О. Демидова