УХВАЛА

26 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 905/706/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В. А. - головуючого, Багай Н. О., Дроботової Т. Б.,

секретар судового засідання - Дерлі І. І.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явились,

відповідача - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Богініч Олени Вікторівни

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 (судді: Фоміна В. О. - головуючий, Геза Т. Д., Крестьянінов О. О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Богініч Олени Вікторівни

до Маріупольської міської ради

про: 1) скасування п. 1 рішення Маріупольської міської ради № 7/40-3758 від 21.03.2019;

2) визнання поновленим договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Фізична особа-підприємець Богініч Олена Вікторівна (далі - ФОП Богініч О. В., Позивач) звернулась до Господарського суду Донецької області з позовом до Маріупольської міської ради (далі - Рада, Відповідач), в якому просила суд:

1) скасувати п. 1 рішення Ради № 7/40-3758 від 21.03.2019 "Про поновлення строку оренди земельної ділянки по вул. Маміна-Сибіряка, 47 в Кальміуському районі міста Маріуполя Фізичній особі-підприємцю Богініч О. В.";

2) визнати поновленим договір оренди земельної ділянки на вул. Маміна-Сибіряка, 47 в Кальміуському районі міста Маріуполя, укладений між Маріупольською міською радою та ФОП Богініч О. В., в редакції, що викладена в позовній заяві.

Вказані вимоги обґрунтовано тим, що після звернення ФОП Богініч О. В. до Відповідача із заявою від 07.11.2016 щодо поновлення договору оренди землі, Рада лише 21.03.2019 прийняла рішення № 7/40-3758 про відмову у його поновленні, тобто більше ніж через 2 роки після звернення Позивача. При цьому ФОП Богініч О. В. весь цей час продовжувала користуватися земельною ділянкою та вносити орендну плату.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 30.07.2019 у справі №905/706/19 позовні вимоги задоволені частково. Скасовано п. 1 рішення Маріупольської міської ради № 7/40-3758 від 21.03.2019 "Про поновлення строку оренди земельної ділянки по вул. Маміна-Сибіряка, 47 в Кальміуському районі міста Маріуполя Фізичній особі-підприємцю Богініч О. В.". Визнано поновленим спірний договір оренди земельної.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що рішення Маріупольської міської ради, яким було відмовлено Позивачу у поновленні договору оренди земельної ділянки, порушує майнові права ФОП Богініч О. В., і ці права підлягають захисту в порядку статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 16 Цивільного кодексу України.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що договір оренди землі фактично є поновленим, оскільки Відповідач ухилився від прийняття рішення у встановлений законодавством строк за наслідками розгляду заяви орендаря про подовження договору оренди земельної ділянки, а Позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди.

Разом з тим, враховуючи, що умови викладеного в позовній заяві договору оренди відрізняються від первісного змісту договору, який було укладено між сторонами, місцевий суд дійшов висновку про можливість визнання поновленим спірного договору відповідно до положень частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі", тобто на тих самих умовах і на той самий строк (без затвердження нової редакції договору оренди, що викладена у прохальній частині позовної заяви).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 скасовано рішення Господарського суду Донецької області від 30.07.2019 в частині задоволення позовних вимог про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки на вул. Маміна-Сибіряка, 47 в Кальміуському районі міста Маріуполя від 26.02.2007, укладеного між Маріупольською міською радою та Фізичною особою-підприємцем Богініч О. В. Прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні вказаних вимог. В іншій частині рішення залишено без змін.

Зазначена постанова обґрунтована тим, що оспорюване рішення Ради не відповідає вимогам статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки було прийнято з порушенням строку, встановленого чинним законодавством для розгляду звернення Позивача з пропозицією поновити договір оренди землі, а також з урахуванням обставин, існування яких станом на лютий - березень 2017 року Відповідачем не доведено.

Разом з тим, за висновком суду апеляційної інстанції, визнавши поновленим спірний договір оренди на умовах, на яких Позивач по суті суд не просив (окрім строку) місцевий суд фактично змінив предмет позову, тобто вийшов за межі позовних вимог, чим порушив норми процесуального права, адже правом змінити позовні вимоги наділений лише позивач, за умови дотримання процесуальних норм.

Крім того, на думку апеляційного суду, вимога Позивача про визнання поновленим спірного договору оренди землі, в редакції викладеній в позові, не відповідає належному способу захисту права, передбаченому частинами шостою - восьмою статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки сама по собі вимога про визнання договору оренди землі поновленим за своєю суттю є встановленням факту, який має юридичне значення, і не може забезпечити захисту порушеного права Позивача в силу імперативного припису про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди.

Під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 26.02.2007 між ФОП Богініч О. В. (орендар) та Маріупольською міською радою (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку на вул. Маміна-Сибиряка, 47 в Іллічівському районі (після перейменування - Кальміуському) міста Маріуполя, площею 0,0240 га, для спеціалізованої роздрібної торгівлі квітами (встановлення торгового павільйону з реалізації квітів) (п.п. 1.1, 2.1, 5.1 договору).

Згідно з п. 3.1 договору його укладено на 10 років (до 28.11.2016).

Умовами п. 3.2 договору передбачено, що після закінчення його строку орендар має переважне право поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 (два) місяця до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір поновлення строку його дії. В іншому випадку договір поновленню не підлягає.

Згідно з п. 9.2.6 договору орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до мети та цільового призначення, визначених у договорі, з дотриманням режиму використання земель.

За містом п. 9.3.1.1. договору правом орендодавця є вимога використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Відповідно до п. 9.2.7. договору орендар зобов`язаний звернутися до орендодавця за 2 (два) місяця до закінчення строку його дії з письмовою заявою про поновлення строку дії договору оренди. В іншому випадку договір поновленню не підлягає.

За змістом п.п. 11.1., 11.2. договору зміна його умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Договір набуває чинності на підставі статті 18 Закону України "Про оренду землі" після його підписання сторонами та державної реєстрації у Маріупольському міському відділі ДРФ ДП "ЦДЗК" (п. 13.2. договору).

Указаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скоробагатько О. В., зареєстровано в реєстрі за № 480, а також 06.03.2007 зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру", про що в книзі записів реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 02.

Як встановлено господарськими судами, 07.11.2016 Позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради із заявою про подовження оренди земельної ділянки за наявності діючого договору. До заяви ФОП Богініч О. В. додано перелік документів згідно з описом, необхідним для отримання адміністративної послуги "Рішення міської ради про подовження оренди земельної ділянки за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому законом порядку" серед яких документи, що посвідчують особу, копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, копії документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою: рішення Маріупольскої міської ради щодо передачі земельної ділянки в оренду, договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у встановленому законом порядку, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права/інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Листом від 30.11.2016 №031-765/11 Управління земельних відносин Маріупольської міської ради повідомило Позивача, що вищезазначена заява знаходиться на розгляді в управлінні земельних відносин Маріупольської міської ради, проєкт рішення після його узгодження в порядку, встановленому Регламентом Маріупольської міської ради, буде винесено на розгляд чергової сесії міської ради. Про прийняте рішення Позивача буде проінформовано Центром надання адміністративних послуг.

21.03.2019 Маріупольською міською радою прийнято рішення № 7/40-3758 "Про поновлення строку оренди земельної ділянки по вул. Маміна-Сибіряка, 47 в Кальміуському районі міста Фізичній особі - підприємцю Богініч О. В." згідно з п. 1 якого ФОП Богініч О. В. відмовлено у поновленні строку оренди земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови міської ради, кадастровий номер :03:014:0272) площею 0,0240 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для спеціалізованої роздрібної торгівлі квітами) в Кальміуському районі міста Маріуполя.

В обґрунтуванні вказаного рішення зазначено, що згідно із зауваженнями до проєкту рішення Кальміуської районної адміністрації міської ради від 17.01.2019 №46/1910 запитувана земельна ділянка надається для спеціалізованої роздрібної торгівлі квітами. Однак, за відповідною адресою розміщується заклад громадського харчування (бар), що є нецільовим використанням земельної ділянки.

Звертаючись до суду з цим позовом, ФОП Богініч О. В. зазначила, що рішенням Маріупольської міської ради від 21.03.2019 № 7/40-3758 порушено її право на оренду земельної ділянки. Також Позивач, з посиланням на положення частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі", вказувала на те, що вона продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, належно виконує свої обов`язки, використовує земельну ділянку за цільовим призначенням при відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку вказаного договору, тому вважає, що договір оренди землі є поновленим на той самий строк, на тих самих умовах.

Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Донецької області від 30.07.2019 у справі № 905/706/19 позовні вимоги задоволені частково. Скасовано п. 1 рішення Маріупольської міської ради № 7/40-3758 від 21.03.2019 "Про поновлення строку оренди земельної ділянки по вул. Маміна-Сибіряка, 47 в Кальміуському районі міста Маріуполя Фізичній особі-підприємцю Богініч О. В.". Визнано поновленим спірний договір оренди земельної.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 скасовано вказане рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 26.02.2007. Прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні вказаних вимог. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі Позивач просить скасувати вказану постанову апеляційного господарського суду в частині відмови у визнанні поновленим договору оренди земельної ділянки та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні апеляційної скарги Ради.

У якості підстави для подання касаційної скарги заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування правових норм, які регулюють спірні правовідносини, зокрема пов`язані з поновленням договору оренди землі.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, а також матеріали справи, Верховний Суд відхиляє ці доводи та зазначає, що обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження не підтвердилися, тому касаційне провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Богініч Олени Вікторівни на постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 у справі №905/706/19 підлягає закриттю з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Зі змісту вказаної норми убачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію подібних правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Верховним Судом вже неодноразово викладалися правові висновки про застосування норм статті 33 Закону України "Про оренду землі" при дослідженні питання наявності чи відсутності підстав для поновлення договору оренди землі на новий строк, зокрема щодо обрання орендарем належного способу захисту свої прав при зверненні до суду з відповідним позовом.

Так, згідно з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 908/299/18, від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, від 15.01.2019 у справі № 922/1464/18 та від 19.03.2019 у справі № 908/2484/17, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, повинна забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Поновлення договору оренди землі в судовому порядку, у передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб, вимагає укладення додаткової угоди між сторонами як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків.

Таким чином, належним і ефективним способом захисту порушеного права у цьому випадку є позов про визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту, оскільки сама по собі вимога про визнання договору оренди землі поновленим за своєю суттю є встановленням факту, який має юридичне значення, і не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису закону про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді.

Крім того, щодо алгоритму дій орендаря та порядку поновлення договору оренди землі на підставі частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" Велика Палата Верховного Суду також вже висловлювала правовий висновок, який викладено в постановах від 22.09.2020 у справах № 313/350/16-ц та № 159/5756/18.

При цьому, вирішуючи спір у цій справі, апеляційний господарський суд врахував наведені правові позиції і дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо визнання поновленим договору оренди земельної ділянки на вул. Маміна-Сибіряка, 47 в Кальміуському районі міста Маріуполя від 26.02.2007, на умовах, викладених ФОП Богініч О. В. у позовній заяві, оскільки зазначена вимога не відповідає належному способу захисту права, передбаченому частинами шостою - восьмою статті 33 Закону України "Про оренду землі".

З викладеного убачається, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово викладав правовий висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув рішення місцевого господарського суду відповідно до такого висновку Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).

Зважаючи на те, що наведені скаржником підстави касаційного оскарження після відкриття касаційного провадження не отримали підтвердження, колегія суддів відповідно до пункту 4 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Богініч Олени Вікторівни на постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 905/706/19.

Керуючись статтями 234, 235, 296, 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження, відкрите на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Богініч Олени Вікторівни на постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 905/706/19, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Зуєв

Судді Н. О. Багай

Т. Б. Дроботова