ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.12.2020м. ДніпроСправа № 904/5314/20

За заявою Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", м.Київ з додатковими конкурсними вимогами в загальній сумі 867 579 338,92 грн до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського"(49000, м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд.11, )

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Глушко О.А.

Представники:

від кредитора: Труфанова О.С., посвідчення №1225, свідоцтво №1571 від 08.11.2001, довіреність №4532-К-Н-О від 13.10.2020

від боржника: не з`явився

від ТОВ "НФМ "АГРО": не з`явився

від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ": Волова О.В., довіреність №08/01-19-1 від 08.01.2019, адвокат посвідчення №1348 від 14.09.2018

від ТОВ "ЕБОУД ФАЙНЕНС": Демченко С.В., довіреність б/н від 19.11.2020, адвокат

від ТОВ з ІІ "НОВОФАРМ": Демченко С.В., довіреність б/н від 07.12.2020 , адвокат

від ТОВ "АГРО КОМПЛЕКТ": Демченко С.В., ордер серія АЕ №1047139 від 09 12.2020

від арбітражного керуючого: Олійник Є.О., довіреність б/н від 09.12.2020, адвокат, посвідчення №1743 від 19.12.2018

СУТЬ СПРАВИ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2020 відкрито провадження за заявою Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" у справі №904/5314/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського"(49000, м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд.11, ).

На виконання ухвали суду від 20.10.2020, господарський суд 20.10.2020 опублікував оголошення на веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет за №65371 про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського"(49000, м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд.11, ).

23.11.2020 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих.№17/11-3 від 17.11.2020 Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" з додатковими конкурсними вимогами в загальній сумі 867 579 338,92 грн, а також судовий збір за подання заяви з вимогами до боржника 4204,00 грн.

Ухвалою суду від 25.11.2020 прийнято заяву Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" з додатковими конкурсними вимогами в загальній сумі 867 579 338,92 грн, а також судовий збір за подання заяви з вимогами до боржника 4204,00 грн у справі про банкрутство №904/5314/20 до розгляду.

В попередньому засіданні 10.12.2020 оголошувалась перерва до 22.12.2020.

22.12.2020 кредитором - АТ КБ "ПриватБанк" - були подані додаткові письмові пояснення вих. №21/12-1 від 21.12.2020. Суд прийняв до розгляду додаткові письмові пояснення.

22.12.2020 кредитором - ТОВ "ЕБОУД ФАЙНЕНС" - були подані заперечення щодо заявлених АТ КБ "ПриватБанк" вимог до боржника. Суд прийняв заперечення до розгляду.

В попереднє засідання 22.12.2020 з`явились представники кредиторів та представник розпорядника майна.

Представник кредитора підтримав заявлені грошові вимоги в попередньому засіданні.

В матеріалах справи міститься повідомлення розпорядника майна Лукашук Л.С. про розгляд грошових вимог Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", з якого вбачається, що грошові вимоги кредитора визнані розпорядником майна у повному обсязі з віднесенням суми судового збору у розмірі 4 204,00 грн - до 1-ї черги задоволення, 325 056 352,33 грн - до 4-ї черги.

Грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" були розглянуті боржником. В повідомленні вих.№11-11/10 від 30.11.2020 про розгляд вимог кредиторів боржник зазначив, що не визнає додаткові грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" у розмірі 33 043 230,97 грн (заборгованість по винагороді за кредитними договорами №DNHSLNI05182 від 26.02.2014); 374 372 891,39 грн (заборгованість по винагороді за кредитними договорами №DNHSLKI04342 від 18.12.2013); 123 544 901,19 грн. (заборгованість за винагородою за кредитним договором №О030Г/С від 26.12.2011), а всього у розмірі 530 961 023,55 грн. Крім того, боржник просить суд застосувати строк позовної давності до вимог Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" у розмірі 11 561 254, 23 грн за кредитним договором №О028Г/С від 14.09.2006.

Представник ТОВ "ЕБОУД ФАЙНЕНС" заперечив проти задоволення вимог кредитора АТ КБ "ПриватБанк" щодо виплати грошової винагород в сумі і 33 043 230,97 грн (заборгованість по винагороді за кредитними договорами №DNHSLNI05182 від 26.02.2014); 374 372 891,39 грн (заборгованість по винагороді за кредитними договорами №DNHSLKI04342 від 18.12.2013); 123 544 901,19 грн. (заборгованість за винагородою за кредитним договором №О030Г/С від 26.12.2011). Крім того, представник кредитора також наголосив на сплив позовної давності щодо вимог Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" у розмірі 11 561 254, 23 грн за кредитним договором №О028Г/С від 14.09.2006.

Заперечень від інших кредиторів проти визнання грошових вимог Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" заявлено не було.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників кредиторів та арбітражного керуючого, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26.02.2014 між ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського"(Позичальник) та ПАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк), як Банком укладено Кредитний договір №DNHSLNI05182.

Відповідно до п.п. А.1., А.2, 1.1., 2.1.2 Кредитного договору (в редакції Договорів про внесення змін від 01.07.2015 та від 30.09.2015) АТ КБ ПриватБанк за наявності вільних грошових коштів зобов`язався надати ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 57 270 488,50 грн на поповнення обігових коштів (реконструкцію будівлі експериментальної бази, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 9) та сплату судових витрат, передбачених п.п. 2.2.15, 2.3.13, 5.8 цього Договору, не пізніше 5 днів з моменту надання ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" розрахункових документів на використання кредиту, в обмін на зобов`язання ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим Договором терміни.

Згідно з п.п. 1.2., А.3. Кредитного договору термін повернення кредиту - згідно з Графіком зменшення поточного ліміту 05.02.2034.

При цьому, в п. А.3. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін від 01.07.2015) сторони визначили, що згідно з ст. 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. Через наявність у боржника заборгованості за процентами за Кредитним договором АТ КБ ПриватБанк скористався своїм правом, передбаченим п. А.3. Кредитного договору, й направив Позичальнику листи від 11.04.2018 №Э.Upr 1/3-212463 та №Э.Upr 1/3-212462, якими повідомив Позичальника про зміну умов договорів та встановлення 25.04.2018, як термін повернення кредиту.

Відповідно до п. п. А.6., А.7., 4.1., 4.2. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін від 01.07.2015) за користування кредитом ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" зобов`язалося сплачувати проценти у розмірі 12,00 % річних (ст. 1048 Цивільного кодексу України), а у випадку порушення Позичальником будь-якого з грошових зобов`язань також у розмірі 12,00 % річних (ст. 625 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. А.8. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін від 30.09.2015) датою сплати процентів є 05-е червня та 05-е грудня кожного поточного року, починаючи з 2016 року. У випадку несплати процентів у зазначений термін вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 4.7. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін від 25.07.2016) Позичальник сплачує Банку винагороду за користування кредитом у розмірі згідно визначеної цим пунктом договору формули.

Згідно зп. 5.8 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін від 01.07.2015) у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1 000,00 грн + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від сплати страхових платежів та платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Відповідно до п. 5.4. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін від 01.07.2015) нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов`язання повинно було бути виконане Позичальником.

Згідно з п. 5.7. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін від 01.07.2015) терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені та штрафів за Кредитним договором встановлені сторонами тривалістю 15 років.

Як підтверджується випискою за рахунком № НОМЕР_1 , на виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором №DNHSLNI05182 від 26.02.2014 АТ КБ ПриватБанк надав ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" кредит у загальному розмірі 55 516 906, 49 грн, однак, ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за його користування не виконало належним чином, і заборгованість за Кредитним договором за період з 14.04.2014 по 19.10.2020 (дату, що передує даті відкриття провадження у справі про банкрутство) складає 108 269 533,02 грн:

- 47 246 381,58 грн - заборгованість за кредитом,

- 25 115 396,05 грн - заборгованість по процентам,

- 33 043 230,97 грн - заборгованість з винагороди за п. 4.7. Кредитного договору,

- 2 864 524,42 грн - штраф за п. 5.8 Кредитного договору (57 270 488,50 грн (встановлений п.А.2 Кредитного договору кредитний ліміт)*5%= 2 863 524,43 грн).

Через невиконання ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" взятих на себе зобов`язань з оплати процентів за користування кредитом за Кредитним договором АТ КБ ПриватБанк був вимушений звернутися за захистом своїх прав і законних інтересів до суду, й рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2019 по справі №904/8227/17 (залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.10.2019 по справі №904/8227/17) було стягнуто з ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" на користь АТ КБ ПриватБанк заборгованість з процентів з 14.04.2014 по 03.08.2017 та штраф за п. 5.8 Кредитного договору:

- 15 575 377, 40 грн - заборгованість по процентам,

- 2 864 524, 42 грн - штраф ( п. 5.8 Кредитного договору),

- 239 913, 06 грн - витрати по сплаті судового збору по справі №904/8227/17.

Таким чином, оскільки ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2020 по даній справі вже було визнано грошові вимоги АТ КБ ПриватБанк до ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" за Кредитним договором №DNHSLNI05182 від 26.02.2014 на суму 18 679 814, 88 грн (15 575 377, 40 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 239 913, 06 грн - витрати по сплаті судового збору по справі №904/8227/17, 2 864 524,42 грн - штраф (п. 5.8 Кредитного договору), то додаткові конкурсні грошові вимоги, заявлені АТ КБ ПриватБанк за цим Кредитним договором складають 89 829 631,20 грн:

- 47 246 381,58 грн - заборгованість за кредитом,

- 9 540 018,65 грн - заборгованість по процентам (25 115 396,05 грн - 15 575 377,40 грн = 9 540 018,65 грн),

- 33 043 230,97 грн - заборгованість з винагороди (п. 4.7. Кредитного договору).

18.10.2013 між ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського", як Позичальником, та ПАТ КБ ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк), як Банком укладено Договір №DNHSLK104342.

Відповідно до п.п. А.1., А.2, 1.1., 2.1.2 Договору АТ КБ ПриватБанк за наявності вільних грошових коштів зобов`язався надати ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом 133 180 000, 00 грн на придбання цінних паперів ТОВ ФК ГАМБИТ, не пізніше 5 днів з моменту надання ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" розрахункових документів на використання кредиту, в обмін на зобов`язання ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим Договором терміни.

Згідно з п.п. 1.2., А.3 Договору термін повернення кредиту - 17.10.2018.

Відповідно до п. п. А.6., А.7., 4.1., 4.2. Договору за користування кредитом ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" зобов`язалося сплачувати проценти у розмірі 12.00 % річних (ст. 1048 Цивільного кодексу України), а у випадку порушення Позичальником будь-якого з грошових зобов`язань - також у розмірі 12,00 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (ст. 625 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. А.8. Договору датою сплати процентів є 25-е число кожного місяця, починаючи з 25.05.2018.

Відповідно до п. 4.7. Договору (в редакції Договору про внесення змін від 25.07.2016) Позичальник сплачує Банку винагороду за користування кредитом у розмірі згідно визначеної цим пунктом договору формули.

Згідно з п. 5.7. Договору терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені та штрафів за Кредитним договором встановлені сторонами тривалістю 15 років.

Як підтверджується виписками за рахунками, на яких обліковується заборгованість за Договором №DNHSLKI04342 від 18.10.2013, надавши боржнику кредит, АТ КБ "ПриватБанк" належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, однак, ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за його користування, винагороди не виконало належним чином, і заборгованість за цим Договором за період з 26.05.2018 по 19.10.2020 (дату, що передує даті відкриття провадження у справі про банкрутство) складає 595 750 523, 72 грн.:

- 133 180 000,00 грн - заборгованість за кредитом,

- 88 197 632,33 грн - заборгованість по процентам,

- 74 372 891,39 грн - заборгованість з винагороди (п. 4.7. Договору).

Відповідно до п.А.5 Договору №DNHSLKI04342 від 18.10.2013 зобов`язання Позичальники забезпечуються: Договором застави (майнових прав на цінні папери) №DNHSLKI04342/DZ від 18.10.2013.

Згідно з п. 1 цього Договору застави предметом цього договору є надання Заставодавцем (ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського") в заставу майнових прав по Договору №491 -ДД купівлі-продажу пайових цінних паперів від 15.10.2013, укладеному між Заставодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК ГАМБИТ", юридична адреса якого: 49094. Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна перемоги, 38. код в ; на отримання акцій ПАТ «НАФТОВА КОМПАНІЯ» ОЙЛ СІТІ» (; ISIN UA), у кількості 221 983 (двісті двадцять одна тисяча дев`ятсот вісімдесят три) штуки на загальну суму 121 278 933,42 (сто двадцять один мільйон двісті сімдесят вісім тисяч дев`ятсот тридцять три) гривні 42 копійки та акцій ПАТ «ФІНАНСГРУП-ЕКНЕ» (; ISIN UA), у кількості 101 131 (сто одна тисяча сто тридцять одна) штука на загальну суму 11 901 066,58 (одинадцять мільйонів дев`ятсот одна тисяча шістдесят шість) гривень 58 копійок у компанії ТОВ «ФК ГАМБИТ» (далі - «Цінні папери»), а після отримання Заставодавцем Цінних паперів - вони стають Предметом застави (опис зазначений в п. 6 цього договору), в забезпечення виконання зобов`язань Заставодавця перед Заставодержателем (АТ КБ ПриватБанк), в силу чого Заставодержатель має вищий пріоритет (переважне право) у випадку невиконання Заставодавцем зобов`язань, забезпечених заставою, та (або) невиконання Заставодавцем зобов`язань за цим договором, одержати задоволення за рахунок Предмету застави переважно перед іншими кредиторами Заставодавця.

Відповідно до п. 2 Договору застави за цим Договором заставою забезпечується виконання зобов`язань Заставодавцем, що випливають з Договору №DNHSLKI04342 від 18.10.2013, з: повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом у розмірі 12 (дванадцять) % річних; сплати процентів у випадку порушення Заставодавцем будь-якого грошового зобов`язання у розмірі 12 (дванадцять) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості по кредиту; сплати пені; штрафу; сплати винагороди за користування кредитом, розмір якої розраховується згідно з формулою, наведеної у п 4.7. Кредитного договору тощо.

Згідно з п. 6 Договору застави предметом застави є: належні Заставодавцю на праві власності, що підтверджується Господарським договором, на отримання акцій ПАТ «Нафтова компанія» Ойл Сіті» (; ISIN UA), у кількості 221 983 (двісті двадцять одна тисяча дев`ятсот вісімдесят три) штуки на загальну суму 121 278 933,42 (сто двадцять один мільйон двісті сімдесят вісім тисяч дев`ятсот тридцять три) гривні 42 копійки та акцій ПАТ «ФІНАНСГРУП-ЕКНЕ» (; ISIN UA), у кількості 101 131 (сто одна тисяча сто тридцять одна) штука на загальну суму 11 901 066,58 (одинадцять мільйонів дев`ятсот одна тисяча шістдесят шість) гривень 58 копійок у компанії ТОВ «ФК ГАМБИТ». Застава за цим договором поширюється на страхове відшкодування в разі настання страхового випадку щодо Предмету застави або будь-яке інше відшкодування, отримане Заставодавцем унаслідок вилучення або втрати Предмету застави. Після отримання Цінних паперів за Господарським договором ці Цінні папери стають Предметом застави.

Відповідно до п. 8 Договору застави сторони визначили, що загальна вартість Предмету застави складає суму 133 180 000,00 грн.

Обтяження предмету застави зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Таким чином, грошові вимоги, заявлені АТ КБ ПриватБанк за Договором №DNHSLKI04342 від 18.10.2013 в загальному розмірі 595 750 523, 72 грн є:

- 133 180 000,00 грн - заборгованість за кредитом - вимоги, забезпечені заставою майна боржника,

- 88 197 632,33 грн - заборгованість по процентам,

- 374 372 891,39 грн - заборгованість з винагороди (п. 4.7. Договору).

26.12.2011 між ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського", як Позичальником, та ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк"), як Банком укладено Кредитний договір №О030Г/С від 26.12.2011.

Відповідно до п.п. А.1., А.2, 1.1., 2.1.2 цього Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін №2 від 24.11.2014) АТ КБ ПриватБанк за наявності вільних грошових коштів зобов`язався надати ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 48 276 832, 24 грн на поповнення обігових коштів, не пізніше 5 днів з моменту надання ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" розрахункових документів на використання кредиту, в обмін на зобов`язання ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим Договором терміни.

Згідно з п.п. 1.2., А.3. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін № 2 від 24.11.2014) термін повернення кредиту - згідно з Графіком зменшення поточного ліміту - 05.10.2018.

Відповідно до п. п. А.6., А.7., 4.1., 4.2. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін № 2 від 24.11.2014) за користування кредитом ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" зобов`язалося сплачувати проценти у розмірі 12,00 % річних (ст. 1048 Цивільного кодексу України), а у випадку порушення Позичальником будь-якого з грошових зобов`язань також у розмірі 12,00 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (ст. 625 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. А.8. Договору датою сплати процентів є 05.10.2018.

Відповідно до п. 4.7. Договору (в редакції Договору про внесення змін від 25.07.2016) Позичальник сплачує Банку винагороду за користування кредитом у розмірі згідно визначеної цим пунктом договору формули.

Згідно з п. 5.7. Договору терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені та штрафів за Кредитним договором встановлені сторонами тривалістю 15 років.

Як підтверджується виписками за рахунками, на яких обліковується заборгованість за Кредитним договором №О030Г/С від 26.12.2011, надавши боржнику кредит, АТ КБ "ПриватБанк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, однак, ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за його користування, винагороди не виконало належним чином, і заборгованість за цим Кредитним договором за період 26.04.2018 по 19.10.2020 (дату, що передує даті відкриття провадження у справі про банкрутство), яка заявлена АТ КБ "ПриватБанк", складає 170 429 056,18 грн:

- 24 343 041,64 грн - заборгованість за кредитом,

- 22 541 113,35 грн - заборгованість по процентам,

- 123 544 901,19 грн - заборгованість з винагороди (п. 4.7. Договору).

Вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" за Кредитним договором №О030Г/С від 26.12.2011 не забезпечені заставою майна боржника.

14.09.2006 між ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського", як Позичальником, та ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк"), як Банком укладено Кредитний Договір №О028Г/С.

Відповідно до п.п. 1.1. цього Кредитного договору АТ КБ ПриватБанк за наявності вільних грошових коштів зобов`язався надати ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом 10 000 000, 00 грн. на придбання нерухомого майна, не пізніше 5 днів з моменту надання ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" розрахункових документів на використання кредиту, в обмін на зобов`язання ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим Договором терміни.

Згідно з п. 1.2 Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди від 12.03.2008) термін повернення кредиту 06.02.2009.

Відповідно до п. п. 4.1., 4.2. Кредитного договору за користування кредитом ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" зобов`язалося сплачувати проценти у розмірі 16,00 % річних (ст. 1048 Цивільного кодексу України), а у випадку порушення Позичальником будь-якого з грошових зобов`язань також у розмірі 32,00 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (ст. 625 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 5.7. Договору терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені та штрафів за Кредитним договором встановлені сторонами тривалістю 5 років.

Як підтверджується виписками за рахунками, на яких обліковується заборгованість за Кредитним договором №О028Г/С від 14.09.2006, надавши боржнику кредит, АТ КБ "ПриватБанк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, однак, ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" взяті на себе зобов`язання зі сплати процентів не виконало належним чином, і заборгованість за цим Кредитним договором по 19.10.2020 (дату, що передує даті відкриття провадження у справі про банкрутство), яка заявлена АТ КБ "ПриватБанк", складає 11 561 254,23 грн - заборгованість по процентам.

Відповідно до розділу 3 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін від 26.02.2014) зобов`язання Позичальника забезпечуються Договором застави (майнових прав на отримання грошових коштів по господарському договору) №DNHSLNI05182/DZ від 26.02.2014. Предметом цього Договору згідно з п.1 п. 6 є майнові права на отримання грошових коштів за Договором оренди приміщення №01/07-13 від 01.07.2013, укладеного з АТ КБ ПриватБанк. Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства АТ КБ "ПриватБанк" відмовляється від забезпечення за Договором застави № DNHSLNI05182/DZ від 26.02.2014.

За Договором оренди приміщення від 30.12.2014, укладеним між укладеним між ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського", як Орендарем, та ПАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк), як Орендодавцем.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. Договору АТ КБ «ПриватБанк» передав ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" в оренду частину нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: Україна, м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 9 та має загальну площу 10 кв.м.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 Договору оренди передача Орендодавцем та прийняття Орендарем Приміщення у оренду засвідчується актом здачі-приймання Приміщення у оренду, за умови виконання Орендарем своїх зобов`язань по сплаті за перший місяць оренди, та авансового платежу визначеного п. 2.3 Договору, у розмірі передбаченому п. 2.2 Договору. Приміщення та інше майно вважаються фактично переданими Орендодавцеві/Орендареві з моменту підписання акта здачі-приймання.

Передача та приймання приміщення в оренду підтверджується актом здачі-приймання від 30.12.2014 року.

Відповідно до умов п.п. 2.1 - 2.3 Договору Приміщення передається Орендодавцеві і приймається Орендарем в оренду на умовах сплати останнім плати за користування Приміщенням шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок, зазначений Орендодавцем.

Орендна плата підлягає сплаті до 20 числа поточного місяця за наступний місяць оренди (розрахунковий), із розрахунку 165,00 грн. за 1 кв.м., в т.ч. ПДВ 27,5 грн, а за всю орендовану площу 1650,00 грн., в т.ч ПДВ 275,00 грн., за перший місяць оренди та починає нараховуватись з моменту підписання акту здачі-приймання приміщення.

30.06.2017 між сторонами було підписано акт повернення приміщення з оренди. На дату підписання акту Орендарем не була сплачена заборгованість по орендній платі в розмірі 3300,00 грн, про що свідчить Акт звірки розрахунків.

Відповідно до п.6.3 Договору, у випадку заборгованості по виплаті орендної плати Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі 0,1 відсотків від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з в ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічні положення містяться і в ст. 759 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із неналежним виконанням ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" своїх зобов`язань за Договором оренди приміщення від 30.12.2014, АТ КБ ПриватБанк'' був вимушений звернутися за захистом своїх порушених прав до суду, і рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2018 по справі №904/387/18 було стягнуто з ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" на користь АТ КБ ПриватБанк 4097,68 грн. боргу за Договором оренди приміщення від 30.12.2014 та 1762,00 грн. - судового збору, всього 5 859, 68 грн.:

- 3300, 00 грн. - борг за оренду приміщення,

- 140, 48 грн. - інфляційні втрати,

- 50,00 - 3% річних.

- 607,20 грн. - пеня.

- 1762, 00 грн. - судовий збір.

За Договором оренди приміщення від 01.09.2015, укладеним між ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського", як Орендарем, та ПАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк''), як Орендодавцем.

Відповідно до п.п.1.1.,1.2 Договору АТ КБ «ПриватБанк» передав ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" в оренду частину нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: Україна, м. Дніпро, вул. Рогальова (Крутогірний Узвіз), буд. 28 та має загальну площу 4,9 кв.м.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 Договору оренди передача Орендодавцем та прийняття Орендарем Приміщення у оренду засвідчується актом здачі-приймання Приміщення у оренду, за умови виконання Орендарем своїх зобов`язань по сплаті за перший місяць оренди, та авансового платежу визначеного п. 2.3 Договору, у розмірі передбаченому п. 2.2 Договору. Приміщення та інше майно вважаються фактично переданими Орендодавцеві/Орендареві з моменту підписання акта здачі-приймання.

Передача та приймання приміщення в оренду підтверджується актом здачі-приймання від 01.09.2015.

Відповідно до умов п. 2.1 - 2.3 Договору приміщення передається Орендодавцеві і приймається Орендарем в оренду на умовах сплати останнім плати за користування Приміщенням шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок, зазначений Орендодавцем. Орендна плата підлягає сплаті до 20 числа поточного місяця за вступний місяць оренди (розрахунковий), із розрахунку 80,00 грн. за 1 кв.м., в т.ч. ПДВ - грн, а за всю орендовану площу 392,00 грн, в т.ч ПДВ 65,34 грн, за перший місяць оренди та починає нараховуватись з моменту підписання акту здачі-приймання приміщення.

Відповідно до Додаткової угоди від 08 серпня 2017 року до Договору оренди б/н від 01.09.2015, сторони підтвердили, що борг по Договору станом на 08 серпня 2017 року складає - 1176,00 грн. При цьому строк дії Договору змінений - до 30.06.2017 року.

08 серпня 2017 року між Орендодавцем та Орендарем підписано акт повернення приміщення з оренди.

На дату підписання акту Орендарем не була сплачена заборгованість по орендній платі в розмірі 1176, 00 грн, про що свідчить Акт звірки розрахунків.

Відповідно до п.6.3 Договору, у випадку заборгованості по виплаті орендної плати Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі 0,1 відсотків від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з в ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічні положення містяться і в ст. 759 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором найму оренди і наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування на певний строк.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми якщо, інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із неналежним виконанням ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" своїх зобов`язань за Договором оренди приміщення від 01.09.2015, АТ КБ "ПриватБанк був н дений звернутися за захистом своїх порушених прав до суду, і рішенням Г сн пінського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 по справі №904/388/18 (копія рішення суду й наказу додаються) було стягнуто з ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" на користь АТ КБ ПриватБанк:

- 1176.00 грн - борг за оренду приміщення.

- 50,06 грн - інфляційні втрати,

- 10,83 грн- 3% річних,

- 95,69 грн - пеня,

- 1681,33 грн. - судовий збір - всього 3003,08 грн.

Розглянувши заяву Акціонерного Товариства Комерційного банку "ПриватБанк" з додатковими грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського", суд прийшов до висновку про часткове визнання заявлених грошових вимог, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно з ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту. №

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 Цивільного кодексу України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. ст. 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до цивільного законодавства.

За умовами кредитних договорів №DNHSLKI03018 від 04.01.2013 зі змінами та доповненнями окрім фіксованого розміру процентів за користування кредитом, боржник зобов`язався сплачувати банку винагороду за користування кредитом згідно п. 4.7., що визначаються за формулою. При невиплаті винагороди за користування кредитом у визначену дату, винагорода вважається простроченою. Тобто, оплату за користування кредитом встановлено двома паралельними способами, а саме проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки в розмірі 12 % річних та винагорода за користування кредитом, сплата якої визначена у формулі, до якої, включено також дані щодо офіційного курсу гривні до долару США.

Відповідно до п 4.7. Позичальник сплачує Банку винагороду за користування кредитом у розмірі, згідно формули. Винагорода за користування кредитом розраховується на дату передбачену п. 1.2. цього договору для остаточного повернення кредитних коштів у день дострокового повного виконання зобов`язань за цим Договором або у день повного фактичного виконання зобов`язань. Сума винагороди за користування кредитом сплачується понад суму процентів, що належить до сплати згідно з цим Договором у строк, встановлений у п. 1.2. цього Договору або у день повного погашення.

Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути, збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника (ст. 1056-1 ЦК України).

Як визначено в ч. ч. 5-6 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України індекс, що використовується у формулі визначенню змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно: періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією наринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Також, поряд з цивільно-правовим розумінням кредитування існує також й інший підхід до розуміння кредитування, який охоплює у тому числі і публічну складову банківської діяльності як залучення вклад; грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб ліцензування такої діяльності тощо у відповідності до Закону України «Про банки і банківську діяльність".

Банківську діяльність визначають через банківські послуги, які банк надає своїм клієнтам. Банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування).

Банк має право надавати своїм клієнтам (крім банків) фінансові послуги, в т.ч. шляхом укладення юридичними особами (комерційними агентами) агентських договорів. Перелік таких фінансових послуг встановлюється Національним банком.

Крім надання фінансових послуг, банк може здійснювати діяльність щодо: 1) інвестицій; 2) випуску власних цінних паперів; 3) випуску, розповсюдження та проведення лотерей; 4) зберігання цінностей надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа; 5) інкасації коштів і перевезення валютних цінностей; 6) ведення реєстрів власників іменних цінних паперів (крім власних акцій); 7) надання консультаційних та інформаційних послуг щодо банківських та інших фінансових послуг.

Відповідно до пункту 3.1. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 (які діяли на момент укладення Кредитного договору та підписання додаткових угод до нього), банки зобов`язані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України.

На банки покладається також обов`язок зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реал процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (пункт 3.3. Правил).

Винагорода ж банку за надані послуги має компенсаційний характер і її призначення полягає у тому, щоб покрити витрати банку, понесені ним у зв`язку з наданням кредиту. Це є безперечно дохід банку від проведення своєї банківської діяльності і поняття винагороди банку відсутнє у договірному законодавстві, внаслідок чого правова природа такої винагороди залежить від індивідуальної правової регламентації кожного банку.

Винагорода за користування кредитом за формулою, яка містяться в кредитних договорах та залежить від коефіцієнта зміни курсу гривні до долара США, не відповідає вимогам змінюваної процентної ставки. Крім того, зазначена в договорах формула має значну кількість змінних величин, з яких не можливо визначити точну суму або відсоток, які мають бути в подальшому сплачені та фактичну кінцеву сукупну вартість кредиту. Формула нарахування винагороди, також, не визначає максимальний розмір збільшення процентної ставки, що не відповідає ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України.

У даному випадку, формула, по якій нарахована винагорода, передбачає її розрахунок з урахуванням і процентів, і різниці між сплаченими і несплаченими коштами.

До того ж, сума винагороди за користування кредитом значна та договором не визначено, за які саме послуги банку встановлена винагорода, оскільки кредитним договором передбачено, що саме за користування кредитом боржник вже сплачує річні відсотки.

Отже, нарахування/виплата такої винагороди не може бути передбачена ні за що інше, як надання якихось послуг банком, і винагорода не може нараховуватися за належне виконання своїх обов`язків клієнтом (за користування кредитом), оскільки вона не може стосуватися чи враховувати проценти, які є самостійною платою за користування кредитними коштами.

Аналогічний висновок міститься у постанові від 10.10.2019 у справі №904/8902/17 Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, який не спростований у Постанові об`єднаної палати Верховного суду у справі №910/12787/17 від 16.10.2020.

Окрім того, з розрахунку заявника вбачається, що сума нарахованої винагороди за кредитним договором №DNHSLKI04342 від 18.10.2013 перевищує більш ніж у 2 рази заборгованість за тілом кредиту. При цьому кредитором до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів з яких можна було б визначити порядок нарахування та розрахунку вказаної суми.

Таким чином, нарахування винагороди банком фактично визначено додаткову плату, що створило ситуацію подвійної оплати за користування кредитом, при цьому розмір винагороди (комісії) значно перевищує розмір отриманих кредитів.

При цьому, таке нарахування винагороди банку поряд із нарахуванням штрафних санкцій, відсотків за користування грошовими коштами спотворює саму сутність кредитних правовідносин, робить виконання таких зобов`язань неможливим для будь-якого боржника.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Водночас, положення кредитних договорів, які встановлюють обов`язок боржника сплачувати винагороду за користування кредитом, суперечать положенням ч. 1 ст. ст. 1048, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України та принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства та є несправедливими умовами договору.

Щодо відсутності належних доказів розрахунку винагороди за кредитним договором, що також підтверджується копією Висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи №26139 від 26.10.2020 за матеріалами господарської справи №904/3898/18.

Частиною першою ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадженню у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів.

Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України), допустимості (стаття 77 Господарського процесуального кодекс) України), достовірності (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України) та вірогідності (статтю 79 Господарського процесуального кодексу України).

Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.

Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надань кредитором-заявником грошових вимог.

За своєю правовою природою такий предмет спору не є тотожним спору про право, який розглядається у позовному провадженні.

Відтак, при розгляді спірних вимог кредиторів суди повинні керуватися спеціальними нормам: законодавства про банкрутство, які визначають обов`язки конкретного кредитора щодо доказувань розміру кредиторських вимог, визначають обсяг доказування, предмет доказування спірних кредиторській, вимог, право суду відмовити у визнанні спірних вимог внаслідок неподання заявником документів, що і підтверджують.

У постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №910/21939/15 та від 11.07.2019 у справі №904/2394/18 зроблено правовий висновок, відповідно до якого на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.03.2018 у справі №916/4644/15, відповідно до якого обов`язок доведення кредиторських вимог одночасно з поданням відповідних документів, що їх підтверджують, покладено саме на кредитора.

Крім того, у вищевказаних постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №910/21939/15 та від 11.07.2019 у справі №904/2394/18 висловлено правовий висновок, відповідно до якого на стадії зверненні кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів ні підтвердження своїх кредиторських вимог.

Таким чином, у справах про банкрутство тягар доведення наявності вимог до боржника належними, достатніми та допустимими доказами покладається саме на кредитора, що спростовує доводи скаржник, щодо обов`язку Боржника подавати будь-які докази на спростування наявності у Кредитора грошових вимог до Боржника (правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.07.2020 у справі № 904/2104/19).

Також, у постанові від 23.04.2019 у справі №910/21939/15 Верховний Суд звернув увагу на те, що тягар доведення наявності вимог до боржника належними, достатніми та допустимими доказами покладається саме на кредитора.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.08.2019 у справі №922/1014/18 викладено наступні висновки:

"Колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника.

Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.

У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог."

Таким чином, враховуючи сталу практику Верховного Суду, при розгляді заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника слід враховувати необхідність надання правового аналізу вказаним заявам, підставам виникнення грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих вимог. Разом з тим, при здійсненні такого аналізу важливим є врахування засад змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство, а також обов`язку підвищеного стандарту доказування кредитором своїх грошових вимог.

Враховуючи викладене, грошові вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 33 043 230,97 грн (заборгованість по винагороді за кредитними договорами №DNHSLNI05182 від 26.02.2014 року); 374 372 891,39 грн (заборгованість по винагороді за кредитними договорами №DNHSLKI04342 від 18.12.2013 року); 123 544 901,19 грн (заборгованість за винагородою за кредитним договором №О030Г/С від 26.12.2011 підлягають відхиленню.

Грошові вимоги кредитора щодо Кредитного договору №О028Г/С від 14.09.2006 відхиляються судом, оскільки з поданих кредитором документів вбачається пропуск строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 267 Цивільного кодексу України, особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до п 5.7. Кредитного договору №О028Г/С від 14.09.2006 термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені та штрафів за Кредитним договором встановленні сторонами тривалістю 5 років. Термін повернення кредиту 06.02.2009.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором №О028Г/С від 14.09.2006, боржник перестав погашати заборгованість за кредитом ще у 2012 році. Останній договір про внесення змін до кредитного договору датовано 26 лютого 2014 року. Протягом всього часу з 2012 року Кредитор знав про своє порушене право, однак не намагався відновити своє порушене право. Все це свідчить про пропуск строку позовної давності за вимогами, що виникли на підставі Кредитного договору №О028Г/С від 14.09.2006 року.

З огляду на викладене, суд застосовує строк позовної давності до вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у розмірі 11 561 254,23 грн. за кредитним договором №О028Г/С від 14.09.2006 року та відхиляє цю частину грошових вимог кредитора.

Таким чином, у ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" наявні перед АТ КБ ПриватБанк невиконані грошові зобов`язання, в сумі:

- 133 180 000,00 грн - вимоги, забезпечені заставою майна боржника - вносяться до реєстру окремо;

- 4 204, 00 грн (витрати по сплаті судового збору) 1 черга задоволення вимог кредиторів;

- 191 876 358,25 грн (заборгованість за кредитом, проценти, борг за оренду приміщення, інфляційні втрати, 3% річних, судовий збір у справах №904/388/18, №904/387/18) 4 черга задоволення вимог кредиторів,

- 702,89 грн (пеня) 6 черга задоволення вимог кредиторів.

Згідно ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

За змістом частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються: вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів); вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Станом на подання заяви, грошові вимоги, зазначені в ній залишаються повністю неоплаченими з боку Боржника, у зв`язку з фактичною неплатоспроможністю.

З огляду на обґрунтованість вимог, викладених в заяві АТ КБ ПриватБанк, яка подана до господарського суду в межах строку, визначеного приписами ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання його конкурсним кредитором з додатковими конкурсними грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" " в сумі:

- 133 180 000,00 грн - вимоги, забезпечені заставою майна боржника - вносяться до реєстру окремо;

- 4 204, 00 грн (витрати по сплаті судового збору) 1 черга задоволення вимог кредиторів;

- 191 876 358,25 грн (заборгованість за кредитом, проценти, борг за оренду приміщення, інфляційні втрати, 3% річних, судовий збір у справах №904/388/18, №904/387/18) 4 черга задоволення вимог кредиторів,

- 702,89 грн (пеня) 6 черга задоволення вимог кредиторів.

Керуючись ст.ст. 2, 73-74, 76-79, 86, 91, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

Визнати додаткові конкурсні грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк до Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" в сумі:

- 133 180 000,00 грн - вимоги, забезпечені заставою майна боржника - вносяться до реєстру окремо;

- 4 204, 00 грн (витрати по сплаті судового збору) 1 черга задоволення вимог кредиторів;

- 191 876 358,25 грн (заборгованість за кредитом, проценти, борг за оренду приміщення, інфляційні втрати, 3% річних, судовий збір у справах №904/388/18, №904/387/18) 4 черга задоволення вимог кредиторів,

- 702,89 грн (пеня) 6 черга задоволення вимог кредиторів.

Додаткові конкурсні грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського" в сумі 542 522 277,78 грн відхилити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття - 22.12.2020.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідних положень ГПК України, до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Дата підписання ухвали 28.12.2020.

Суддя А.Є. Соловйова