ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року Справа № 915/1285/20

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Готельно-ресторанний комплекс Миколаїв, 54055, м. Миколаїв, проспект Центральний, 107 ()

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю СЕГАФРЕДО, 54004, м. Миколаїв, вул. 2 Інгульська, 22 ()

про: стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

19.10.2020 позивач звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 189577,98 грн., з яких: 184907,10 грн. заборгованість з орендної плати; 2001,04 грн. пені; 2163,34 грн. 3 % річних, 506,50 грн. - збитки від інфляції.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2020, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/1285/20 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 26.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №915/1285/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами, встановлено сторонам процесуальні строки для подання до суду заяв по суті справи.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило.

Ухвалою суду 27.11.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Готельно-ресторанний комплекс «Миколаїв» (54055, м. Миколаїв, проспект Центральний, 107, ) про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на грошові кошти у розмірі ціни позову та судового збору 192421,66 грн, що належать відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «СЕГАФРЕДО» () та розміщені на рахунку: НОМЕР_1 код банку 351005.

Відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов, оформленого згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з приписами ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Враховуючи, що відповідач повідомлявся за юридичною адресою про розгляд справи, жодних заяв або клопотань, в тому числі щодо неможливості захисту своїх прав та законних інтересів в умовах карантину, на розгляд суду не подано, суд, керуючись засадами рівності учасників судового процесу перед законом і судом, розумності строків розгляду справи, вважає обґрунтованим постановлення рішення в цій справі у строк, визначений ч. 1 ст. 248 ГПК України..

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

01.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Готельно-ресторанний комплекс «Миколаїв» (надалі - Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕГАФРЕДО» (надалі - Орендар) було укладено Договір оренди нежитлових приміщень №01/08/2019 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору орендодавець зобов`язувався передати Орендарю у тимчасове платне користування майно, зазначене в п .1.2 цього Договору, а Орендар зобов`язувався прийняти вказане приміщення та користуватись ним відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору, об`єктом оренди за цим Договором є наступне майно: нежитлове приміщення (13-1), загальною площею 100,27 кв.м, які складаються з наступних приміщень: згідно плану-схеми ( Додаток №1), яка є невід`ємною частиною цього Договору, та розташовані за адресою : м. Миколаїв, пр.Леніна,107(1-й поверх).

Відповідно до п.1.4 Договору, об`єкт оренди передається «Орендарю» виключно для використання під здійснення послуг по кафе «merry-berry», без приготування їжі, яка потребує кухні та кухонного обладнання (плити, шкафи, грилі). В разі, якщо види діяльності, для здійснення яких об`єкт оренди передається «Орендарю», вимагають наявності передбачених законодавством спеціальних дозволів, ліцензій, патентів тощо, «Орендар» зобов`язаний отримати їх у встановленому порядку. Використання орендованого майна для іншої, ніж передбачена цим пунктом, мети може здійснюватися лише за умови згоди «Орендодавця», і внесення змін до цього Договору шляхом укладення Сторонами відповідної Додаткової угоди.

Відповідно до п.1.5 Договору, на момент укладення цього Договору орендоване майно знаходиться в належному стані і може використовуватися за призначенням, тобто для здійснення діяльності, передбаченої п. 1.4. цього Договору.

Відповідно до п.1.6 Договору, Орендодавець є власником орендованого майна на підставі Свідоцтва про право власності Серія № САС 587153, виданого 03.09.09.

Відповідно до п. 2.1 Договору, цей Договір укладено строком з 01.08.2019 по 01.07.2022 включно. Якщо передача орендованого майна від «Орендодавця» «Орендарю» і від «Орендаря» «Орендодавцю» була здійснена в інші строки, то строк дії договору визначається моментом підписання Сторонами Акту прийому-передачі орендованого майна (Додаток №2), який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору, передача майна «Орендарю» здійснюється одночасно з підписанням цього договору за актом приймання-передачі, який підписується Сторонами. Майно вважається переданим «Орендарю» з моменту підписання акту приймання-передачі (Додаток №2) який є невід`ємною частиною цього Договору, де вказується технічний стан об`єкта оренди на момент передачі.

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що розмір місячної орендної плати за цим Договором складає без ПДВ 30000,00 грн. та сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до п. 4.2 Договору за другий та наступні місяці оренди розмір орендної плати визначається без коригування наростаючим підсумком розміру орендної плати за попередній місяць на офіційний індекс Інфляції за поточний місяць.

Відповідно до п. 4.4 Орендна плата, встановлена у відповідності до цього Договору, не включає в себе вартість комунальних послуг (вода,електор.,тощо), які «Орендар» зобов`язується оплачувати (відшкодовувати Орендодавцю) додатково згідно розрахунків, наведених у додатках №№ 4,5,6,7 до цього Договору.

Відповідно до п. 4.7 Договору орендна плата сплачується орендарем не пізніше 3 числа поточного місяця за поточний місяць, відшкодування витрат по сплаті комунальних послуг здійснюється Орендарем не пізніше 3 числа наступного місяця за попередній місяць на підставі відповідних рахунків орендодавця.

Відповідно до п. 4.8 Договору Орендодавець зобов`язується виставляти рахунки на оплату орендної плати та Інших платежів, передбачених цим Договором, не пізніше 25-го числа попереднього місяця.

Відповідно до п. 5.2 Орендодавець зобов`язаний, зокрема:

5.2.1. Передати Орендарю майно, вказане в п.1.2. цього Договору, за актом приймання-передачі, в порядку та строки, передбачені розділом 3 цього Договору.

5.2.2. У строки, передбачені цим Договором, надавати Орендарю рахунки на оплату орендної плати та інших платежів.

Відповідно до п. 5.3 Орендар зобов`язаний, зокрема :

5.3.1. Прийняти від «Орендодавця» об`єкт оренди за актом приймання-передачі, в порядку та строки, передбачені розділом 3 цього Договору.

5.3.2. Користуватися орендованим майном у відповідності з умовами цього Договору, в тому числі додержуватися вимог щодо цільового використання об`єкта оренди (п.1.4. цього Договору).

5.3.3 Своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші передбачені цим Договором платежі.

Свої зобов`язання за даним Договором позивач виконав належним чином передавши за актом приймання-передачі орендованого майна від 01.08.2019 року нежитлове приміщення (13-1), загальною площею 100,27 кв.м, які складаються з наступних приміщень: згідно плану-схеми ( Додаток №1), яка є невід`ємною частиною цього Договору, та розташовані за адресою: м. Миколаїв, пр.Леніна,107 (1-й поверх) було передано відповідачу в користування (а.с. 8).

Однак, як зазначає позивач, свої зобов`язання по внесенню орендної плати та відшкодуванню витрат по сплаті комунальних послуг відповідач виконував неналежним чином, здійснюючи платежі несвоєчасно та не в повному обсязі.

Так, відповідачем не була внесена Орендна плата за вересень 2019 року, березень травень, серпень, вересень та жовтень 2020 року; за липень 2020 року орендна плата була сплачена не в повному обсязі - лише 28200,00 грн.

Також, відповідачем була допущена прострочка по сплаті орендних платежів за жовтень 2019 року, листопад 2019 року, січень 2020 року лютий 2020 року та липень 2020 року

Відповідачем, у відповідності до тверджень позивача, не були компенсовані Орендодавцю спожиті ним комунальні послуги у серпні 2020 року в сумі 3107,10 грн.

Отже, розмір пред`явлених до відповідача вимог по орендній платі та спожитим комунальним послугам позивачем визначено таким чином: 184907,10 грн. (180000,00 грн. заборгованість по орендній платі за вересень 2019 p., січень, березень, травень, серпень, вересень та жовтень 2020 р. + 1800,00 грн. заборгованість по орендній платі за серпень 2020р. + 3107,10 грн. заборгованість по компенсації за спожиті комунальні послуги)

Відповідач, як було зазначено вище, відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів на підтвердження власної правової позиції суду не надав.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення орендної плати 181800,00 грн є правомірними та підлягають задоволенню.

Разом з тим, враховуючи, що позивачем не додано до позовної заяви розрахунків вартості комунальних послуг, Додатків до договору, на підставі яких такі розрахунки здійснюються та рахунків щодо їх сплати у відповідності до п. 4.4 Договору, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо заборгованості по компенсації за спожиті комунальні послуги як необґрунтованих належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки, що передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно умов п. 6.2. Договору, за порушення строків сплати орендної плати та інших платежів, передбачених цим Договором, або внесення зазначених платежів не в повному обсязі, Орендар сплачує на користь Орендодавця неустойку в вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення платежу, від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно з розрахунком позивача сума пені складає 2001,04 грн.

Судом перевірено розрахунок позивача. Розрахунок позивача є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 2163,34 грн. 3% річних та 506,50 грн. інфляційних втрат.

Судом перевірено розрахунок позивача. Розрахунок позивача є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Доказів погашення зазначеної заборгованості Відповідач до суду не надав.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову покладаються на відповідача.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч.7 ст. 145 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 77, 79, 86, 129, 145, 201, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СЕГАФРЕДО, 54004, м. Миколаїв, вул. 2 Інгульська, 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Готельно-ресторанний комплекс Миколаїв (54055, м. Миколаїв, проспект Центральний, 107, ) заборгованість з орендної плати в сумі 181800,00 грн, пеню в сумі 2001,04 грн, втрати від інфляції в сумі 506,50 грн, 3 % річних 2163,34 грн та 3848,07 грн судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

5. Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони у справі:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Готельно-ресторанний комплекс Миколаїв (54055, м. Миколаїв, проспект Центральний, 107, )

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю СЕГАФРЕДО, 54004, м. Миколаїв, вул. 2 Інгульська, 22, )

Рішення складено і підписано 24.12.2020.

Суддя В.О. Ржепецький