СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2020 р. Справа № 922/708/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.,

Секретар судового засідання Соляник Н.В.,

за участю:

від позивача прокурор Харківської обласної прокуратури Горгуль Н.В.;

від відповідача-1 не з`явився;

від відповідача-2 не з`явився;

від відповідача-3 не з`явився;

від третіх осіб не з`явилися;

розглянувши апеляційну скаргу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області (вх. № 3153 Х/2)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.10.2020 (суддя Бринцев О.В., постановлену у м. Харкові)

у справі № 922/708/19

за позовом Першого заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури, м. Лозова, Харківська область

до відповідачів:

1. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків,

2. Фермерського господарства "Ладагро", сільрада Вірнопільська, Ізюмський район, Харківська область,

3. Фермерського господарства "ІРЗУ", сільрада Вірнопільська, Ізюмський район, Харківська область,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

державного реєстратора відділу з питань економічного розвитку, містобудування та архітектури, адміністративних послуг та цивільного захисту Барвінківської районної державної адміністрації;

фізичної особи Савченко Л.М.

про визнання незаконним та скасування наказів, визнання недійсним договорів та зобов`язання повернути земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2019 Перший заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Фермерського господарства "Ладагро", Фермерського господарства "ІРЗУ", в якій просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Харківській області від 29.10.2014 №2888-СГ "Про надання в оренду земельних ділянок";

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 12.01.2017 №447-СГ "Про надання згоди на передачу земельних ділянок в суборенду";

- визнати недійсним, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 , договір оренди землі від 13.11.2014 щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0333 площею 65,1866 га, :05:000:0318 площею 31,8008 га та :05:000:0317 площею 27,1563 га, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.2014 за №№7771874, 7771828, 7771912 та, відповідно, скасувавши їх державну реєстрацію;

- визнати недійсним, укладений між головою Фермерського господарства "Ладагро" Савченко Любов`ю Миколаївною та головою Фермерського господарства "ІРЗУ" ОСОБА_2 , договір суборенди землі від 07.06.2017 щодо передачі в суборенду земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0333 площею 65,1866 га, :05:000:0318 площею 31,8008 га та :05:000:0317 площею 27,1563 га, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.06.2017 за №№20929477, 20927344, 20922367, та, відповідно, скасувавши їх державну реєстрацію;

- зобов`язати Фермерське господарство "Ладагро" в особі голови Савченко Любові Миколаївни та Фермерське господарство "ІРЗУ" в особі голови ОСОБА_2 повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області земельні ділянки загальною площею 124,1437 га з кадастровими номерами :01:000:0333 площею 65,1866 га, :05:000:0318 площею 31,8008 га та :05:000:0317 площею 27,1563 га.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.03.2019, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 у справі №922/708/19, позовну заяву з доданими до неї документами повернуто Прокурору без розгляду на підставі пункту 4 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Верховного Суду 16.09.2020 постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 та ухвалу господарського суду Харківської області від 19.03.2019 у справі №922/708/19 скасовано.

Справу №922/708/19 направлено до Господарського суду Харківської області.

Верховний Суд у постанові по вказаній справі зазначив, що вирішуючи питання щодо можливості прийняття до розгляду позовної заяви Першого заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури, суд першої інстанції повинен оцінити:

1) наявність підстав для захисту Прокурором інтересів держави у суді;

2) дотримання Прокурором процедури, встановленої частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом.

Після повернення матеріалів справи з Верховного Суду, ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.10.2020 позовну заяву залишено без руху, запропоновано прокурору надати докази направлення Лозівською місцевою прокуратурою на адресу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області повідомлення (з описом вкладення до цінного листа) про наявність порушення інтересів держави в порядку, встановленому частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", станом на 06.03.2019 (дату підписання позовної заяви).

20.10.2020 від Лозівської місцевої прокуратури на виконання вимог ухвали господарського суду Харківської області від 08.10.2020 надійшов лист (вх. №24429), в якому прокурор зазначив, що він звернувся з даним позовом, як самостійний позивач, а тому повідомлення про наявність порушень інтересів держави, як встановлено ч.ч. 3,4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокуратурою не надсилалось на адресу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.10.2020 у справі №922/708/19 позовну заяву повернуто без розгляду.

Суд першої інстанції встановив, що прокурором до позовної заяви не надано доказів дотримання процедури, встановленої частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, що стало підставою для залишення позовної заяви без руху.

Прокурор не усунув недоліки позовної заяви в частині надання доказів дотримання процедури, встановленої ч.ч. 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", тому суд першої інстанції повернув позовну заяву без розгляду, відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Лозівська місцева прокуратура Харківської області звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 26.10.2020 у справі №922/708/19 про повернення позовної заяви та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неправильним застосуванням норм процесуального права (статті 53, 236 Господарського процесуального кодексу України), при неправильному тлумаченні норм статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Прокурор посилається на те, що, звертаючись із позовом у даній справі, ним обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів держави у суді та визначено, у чому полягає порушення її інтересів відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 Господарського процесуального кодексу України.

Прокурор посилається на те, що можливість звернення Держгеокадастру до суду з позовами до власних територіальних органів не передбачена нормативно-правовими актами, тому прокурор виступає в якості самостійного позивача. На думку скаржника, прокурор у такому випадку не зобов`язаний дотримуватися процедури, встановленої ч.ч. 3, 4 Закону України "Про прокуратуру", та направляти попередньо, до звернення до суду, повідомлення про наявність порушень інтересів держави на адресу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви у зв`язку з неусуненням недоліків в частині надання доказів дотримання процедури, встановленої ч.ч. 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Харківській області просить залишити апеляційну скаргу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.10.2020 у справі №922/708/19 без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області посилається на те, що участь прокурора в судовому процесі можлива лише за умови нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області посилається на те, що саме воно наділене правом самостійного звернення до суду із позовом. Вважає, що прокурором не доведено, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не здійснювало чи неналежним чином здійснювало захист інтересів держави в даному випадку. Крім того, вважає, що прокурором не дотримано процедуру, встановлену ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області просить розглядати апеляційну скаргу за відсутності його представника.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2020 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Лозівської місцевої прокуратури Харківської області на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.10.2020 у справі №922/708/19. Розгляд справи призначено на 22.12.2020.

Про дату, час та місце судового засідання учасники справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 271 цього Кодексу передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст.222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, присутнього у судовому засіданні прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила.

У даній справі перший заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, Фермерського господарства "Ладагро", Фермерського господарства "ІРЗУ".

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням інтересів держави, які полягають в недотриманні Відповідачем-1 вимог законодавства, що призвело до незаконної передачі землі у користування без проведення земельних торгів (аукціону).

В обгрунтування підстав для звернення до суду з відповідним позовом прокурор посилався на те, що саме Головне управління Держгеокадастру у Харківської області (відповідач 1) є органом, уповноваженим державою на здійснення нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, зокрема законності укладення цивільно-правових угод з цих питань. Прокурор посилається на те, що недотримання Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області вимог законодавства призвело до незаконної передачі земельних ділянок у користування відповідачам, однак можливість звернення Держгеокадастру до суду з позовами до власних територіальних органів не передбачена нормативно-правовими актами актами, тому прокурор звертається з даним позовом самостійно.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 1311, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує:

1) в чому полягає порушення інтересів держави,

2) необхідність їх захисту,

3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора,

а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Таким чином, відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Тобто, за приписами ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган;

2) у разі відсутності такого органу.

Підстави представництва прокурором інтересів держави з`ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Зазначену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Основними завданнями Держгеокадастру є: реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до положень статей 15-2, 188 Земельного кодексу України, статей 5, 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, статті 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), яка самостійно має право звертатися до суду з метою здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави.

Згідно з положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру і їй підпорядковане. Відповідно до пункту 3 цього положення завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Тобто Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (Відповідач-1) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, яке створене з метою реалізації повноважень останньої на території Харківської області.

Прокурор у цій справі визначив Головне управління Держгеокадастру у Харківській області одним зі співвідповідачів у справі та пред`явив до нього вимоги про визнання незаконними та скасування наказів, тому звернувся до суду як самостійний позивач.

За змістом статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Положеннями статті 13 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Виходячи із наведених вище положень статті 13 Конституції України статті 116 Земельного кодексу України рішення відповідного органу щодо набуття права на землю із земель державної та комунальної власності є формою його волевиявлення прав на землю та слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

Рішення відповідного органу із земельних питань, на підставі якого укладено договір оренди землі, тобто виникли суб`єктивні права та обов`язки, які були реалізовані, не може бути самостійно скасоване таким органом.

Разом з тим, вимога про визнання рішення незаконним у спорі, що виник із земельних правовідносин, може розглядатись як спосіб захисту порушеного цивільного права згідно із статтею16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо фактично підставою пред`явлення позовної вимоги є оспорювання прав особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 16 частини 2 пункту 2 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

У спірних правовідносинах Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не позбавлене права звернутися у суд із позовом про визнання недійсними спірних договорів оренди та суборенди земель, незважаючи на наявність вищевказаного наказу цього органу про передачу в оренду земельної ділянки, та навести підстави, за яких вважало би видачу такого наказу незаконним, а суд під час розгляду такого позову не позбавлений права надати правову оцінку такому наказу, який є, фактично, письмовою формою волевиявлення особи, яка діє від імені власника землі у спірних правовідносинах.

При цьому така вимога, як визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру, не є обов`язковою у спорі, що виник із земельних правовідносин.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 922/534/19.

Відповідно до положень статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно статті 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Ці положення процесуального законодавства стосуються усіх учасників судового процесу без виключення, в тому числі, і прокурора.

Враховуючи приписи ст.ст. 215, 216 ЦК України, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, яке визначене прокурором в якості відповідача у даній справі, не позбавлене права звернутися у суді із вказаним позовом, а до повноважень прокурора не віднесено позбавлення уповноважений орган такого права.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 922/534/19.

Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі №922/708/19 дійшов висновку, що визначення прокурором свого правового статусу як самостійного позивача у справі, за наявності органу державної влади, уповноваженого на здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, не виключає обов`язку щодо дотримання порядку представництва, дотримання процедури, встановленої частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та надання можливості такому органу самостійно звернутись до суду за захистом порушених прав держави (пункт 5.38 вказаної постанови Верховного Суду у справі №922/708/19).

Направляючи справу №922/708/19 на розгляд до господарського суду Харківської області, Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції під час вирішення питання щодо можливості прийняття до розгляду позовної заяви Першого заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури повинен також оцінити: дотримання Прокурором процедури, встановленої частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом.

Частиною першою статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор не звертався до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у порядку, встановленому частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Разом з тим, відповідно до приписів чинного законодавства, прокурор, в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", мав до подання позову звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області для надання можливості відреагувати на порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

І лише у випадку, якщо уповноважений орган (Головне управління Держгеокадастру у Харківській області) протягом розумного строку після отримання повідомлення прокурора самостійно не звернувся до суду з позовом, це було б достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності, а відповідно і для звернення прокурора із позовом в інтересах держави.

Тобто, за вказаних обставин, прокурору достатньо було дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо б компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.

Однак, прокурором вимоги статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дотримані не були, що свідчить про те, що компетентному органу не надано розумного чи будь-якого строку для реагування на твердження прокурора щодо порушення інтересів держави, вчинення дій для вирішення ситуації, звернення до суду за захистом своїх прав чи вчинення дій задля припинення порушення інтересів держави іншим шляхом з урахуванням правовідносин, що склалися.

Отже, з наведеного вбачається відсутність бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Харківській області протягом розумного строку після отримання повідомлення Лозівської місцевої прокуратури Харківської області.

Також, з матеріалів справи не встановлено і обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, який є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту інтересів держави.

Таким чином, суд апеляційної інстанції встановив недотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо наявності підстав для представництва, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що компетентний орган, протягом наданого розумного строку для реагування на твердження прокурора щодо порушення інтересів держави, самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави.

Колегія суддів звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №923/359/19.

Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може захищати інтереси держави.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі №924/1237/17 та у постанові Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо недотримання прокурором встановленої ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, що є підставою для повернення позовної заяви прокурора без розгляду відповідно до ст. 174 ГПК України.

Апеляційна скарга Лозівської місцевої прокуратури Харківської області на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.10.2020 у справі №922/708/19 не підлягає задоволенню.

Ухвала господарського суду Харківської області від 26.10.2020 у справі №922/708/19 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.10.2020 у справі №922/708/19 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 26.10.2020 у справі №922/708/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.12.2020.

Головуючий суддя Т.Д. Геза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко