ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2020 р. Справа №921/212/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого - судді О.В. Зварич

суддів В.М. Гриців

О.П. Дубник,

секретар судового засідання Кіра М.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі АТ «НАК «Нафтогаз України») за №39/3-1576-20 від 03.09.2020 року (вх. № 01-05/2711/20 від 02.10.2020 року)

на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 19.08.2020 року (суддя М.С. Стадник; повний текст ухвали складено 21.08.2020 року)

за скаргою Приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» (надалі ПрАТ «Тернопільміськгаз») №457 від 07.08.2020 року (вх. № 5319 від 10.08.2020 року) на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г.

у справі № 921/212/18

за позовом: ПАТ «НАК «Нафтогаз України»

до відповідача: ПрАТ «Тернопільміськгаз»

про стягнення 1020456,56 грн., з яких: 157860,02 грн. 3% річних, 862596,54 грн. інфляційні втрати,

за участю:

від позивача: Конопліцький І.В. - адвокат (довіреність № 14-325 від 09.08.2019 року);

від відповідача: не з`явився;

від приватного виконавця Пилипчука В.Г.: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги на дії органу ДВС

10.08.2020 року ПрАТ «Тернопільміськгаз» звернулось до господарського суду Тернопільської області зі скаргою на дії на дії приватного виконавця за №457 від 07.08.2020 року (вх. № 5319 від 10.08.2020 року). У поданій скарзі боржник просив зняти арешт з коштів Товариства, які містяться на розрахункових рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкритих у відділенні АТ "ПУМБ" та призначені для виплати заробітної плати, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників Товариства та сплати інших платежів до бюджету України.

Скарга мотивована тим, що постанова про арешт коштів боржника ВП №60253860 від 12.06.2020 року є неправомірною та підлягає скасуванню в частині накладення арешту на кошти, які містяться на рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкритих у відділенні АТ "ПУМБ", оскільки спричиняє невиплату працівникам Товариства заробітної плати, чим порушує їхні права, передбачені Конституцією та Законами України, а також призводить до невиконання Товариством обов`язку щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. На рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, арешт не накладається. Банк, виконуючи постанову виконавця зобов`язаний повідомити останнього про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів. В свою чергу, невиконання Товариством своїх зобов`язань перед державним бюджетом щодо сплати податків та перед працівниками щодо виплати заробітної плати матиме наслідком звернення контролюючих органів та фізичних осіб з позовами, що поставить відповідача у ще скрутніше фінансово-економічне становище.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 19.08.2020 року у справі №921/212/18 (суддя М.С. Стадник) задоволено скаргу ПрАТ «Тернопільміськгаз» №457 від 07.08.2020 року (вх. № 5319 від 10.08.2020 року) на дії приватного виконавця. Знято арешт з коштів ПрАТ "Тернопільміськгаз", які містяться на розрахункових рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкритих у відділенні АТ "ПУМБ" та призначених для виплати заробітної плати, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПрАТ "Тернопільміськгаз" та сплати інших платежів до бюджету України.

Ухвала суду мотивована тим, що відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Скаржник довів, що зазначені розрахункові рахунки у відділенні АТ "ПУМБ" призначені, зокрема, і для виплати заробітної плати, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПрАТ "Тернопільміськгаз", інших платежів до бюджету та на них забороняється накладення арешту відповідно до Закону в частині цих нарахувань.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Стягувач подав апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 19.08.2020 року у справі №921/212/18, в якій не погоджується з даною ухвалою, вважає її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному та не всебічному розгляді справи. Стверджує, що зроблені судом висновки про необхідність зняття арешту з коштів боржника суперечать законодавству України та фактичним обставинам справи. Звертає увагу на те, що спірні рахунки боржника є поточними, а не спеціальними чи такими, на які заборонено звертати стягнення згідно закону. Зауважує, що боржник у своїй скарзі не просив суд визнати дії приватного виконавця непровомірними чи скасувати постанову про арешт коштів ВП №60253860 від 12.06.2020 року. За таких обставин вважає, що суд при винесенні оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального права, які регулюють порядок розгляду скарги на дії виконавця. Статтею 343 ГПК України чітко встановлені повноваження суду при здійсненні судового контролю за виконанням судових рішень та визначено вимоги до відповідного судового акта. Отже, при розгляді скарги на дії органу виконавчої служби суд не може вийти за межі наданих йому повноважень та відновити оспорювані права на свій розсуд. Вказує, що зняття судом арешту з коштів боржника без визнання незаконною постанови про арешт коштів є порушенням відповідних повноважень суду. Крім того, постановивши оскаржувану ухвалу, суд по суті надав перевагу правам працівників боржника на виплату заробітної плати перед трудовими правами працівників стягувача. Необгрунтоване зняття судом арешту з коштів, що містяться на двох рахунках боржника, унеможливлює виконання рішення суду, яке підлягає обов`язковому виконанню. Звертає увагу на те, що резолютивна частина ухвали суду викладена нечітко та незрозуміло, оскільки знято арешт з коштів, що містяться на двох рахунках, однак не вказано, у якому розмірі та в межах якого фонду оплати праці суд ухвалює зняти арешт з коштів.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Боржник та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пилипчук В.Г. не надавали письмових відзивів на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи апеляційноїскарги.

Боржник та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пилипчук В.Г. не делегували своїх представників в судове засідання. Про причини неявки не повідомили.

З`ясовуючи обставини про ознайомлення вказаних учасників справи з датою, часом та місцем судового засідання, суд встановив таке.

03.12.2020 року ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2020 року про призначення судового засідання у справі № 921/212/18 на 21.12.2020 року о 10 год. 30 хв. надіслано боржнику та приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Пилипчуку В.Г. на їх електронні адреси (; ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Також ухвала Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2020 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень України (№93261280), тобто є загальнодоступною.

Учасники справи зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням у їх справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи.

Враховуючи висновки Європейського Суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії», строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, встановлений ч.2 ст.273 Господарського процесуального кодексу України, і те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів прийшла до висновку, що, відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності боржника та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г.

Обставини справи

З матеріалів оскарження ухвали господарського суду Тернопільської області від 19.08.2020 року у справі №921/212/18 вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. перебувало виконавче провадження №60253860 з примусового виконання, в тому числі наказу господарського суду Тернопільської області № 921/212/18 від 26.09.2019 року про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 224553,01 грн. інфляційних втрат, 3369,07 грн. судових витрат за подання позовної заяви, 3592,00 грн. судових витрат за подання апеляційної скарги та 6738,00 грн. судових витрат за подання касаційної скарги.

На підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. від 12.06.2020 року ВП №60253860 про арешт коштів боржника при примусовому виконанні ухвали №1/53/5022-578/2012 від 07.07.2014, наказу №921/171/17-г/16 від 14.04.2014, наказу №921/111/18 від 30.11.2018, наказу №921/212/18 від 26.09.2019, наказу № 921/894/15-г/3 від 24.02.2016, наказу №921/299/16-г/8 від 06.02.2017 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, відкритих в Акціонерному товаристві "Перший Український міжнародний банк", МФО 334851, та всіх інших відкритих рахунках, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ПрАТ «Тернопільміськгаз», у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 19491312,2 грн.

В заяві за № 341 від 19.07.2020 року щодо зняття арешту Боржник повідомив приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Пилипчуку В.Г., що розрахункові рахунки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в АТ "ПУМБ" використовуються, в тому числі для виплати заробітної плати. Відповідно до даних бухгалтерського обліку ПрАТ «Тернопільміськгаз» фонд оплати праці за липень 2020 року становить 2800000,00 грн. Враховуючи наведене, у відповідності до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» просив зняти арешт, накладений на розрахункові рахунки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в АТ "ПУМБ" в межах липневого фонду оплати праці у розмірі 2800000,00 грн. (а.с. 61 матеріалів оскарження).

В листі-відповіді № 560 від 03.08.2020 року, адресованому ПрАТ «Тернопільміськгаз», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пилипчук В.Г. вказав про те, що підстав для зняття арешту з майна (коштів) боржника, передбачених частиною четвертою статті ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», не встановлено. Додатково повідомив про право боржника оскаржити його рішення до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (а.с. 62 матеріалів оскарження).

Підставою звернення ПрАТ «Тернопільміськгаз» до господарського суду Тернопільської області зі скаргою на дії приватного виконавця слугувала його відмова у задоволенні заяви про зняття арешту, накладеного на розрахункові рахунки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в АТ "ПУМБ".

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 1291 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частини першої статті 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За змістом статтей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частинами 1-3 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У відповідності до частини 2 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

В частині 3 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Підпунктом 6 пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492, визначено, що поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України

Виходячи з правового аналізу наведених норм права, під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому, стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. Банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, щодо якого заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

Наведену правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 року в справі № 905/361/19.

У справі № 921/212/18 суд встановив, що боржник ВАТ «Тернопільміськгаз» має відкриті в Акціонерному товаристві "Перший Український міжнародний банк" розрахункові рахунки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

На підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. від 12.06.2020 року ВП №60253860 про арешт коштів боржника при примусовому виконанні судових рішень, зокрема, у справі № 921/212/18, було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на цих рахунках.

Згідно з листом боржника від 19.07.2020 року № 341 розрахункові рахунки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у відділенні № 4 АТ «ПУМБ» використовуються, в тому числі і для виплати заробітної плати.

Тобто, на цих рахунках також зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати.

Матеріали оскарження ухвали господарського суду Тернопільської області від 19.08.2020 року у справі №921/212/18 не містять доказів про те, чи зазначені рахунки відносяться до рахунків зі спеціальним або обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на яких заборонено законом.

Також в матеріалах оскарження відсутні докази того, що Банк, на який нормами статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, визнав зазначені рахунки та кошти на них такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Разом з тим, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Згідно із частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Наведену правову позицію описано у вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі № 905/361/19.

Проте, у даній справі боржник, звертаючись до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, не вказав розміру коштів, призначених для виплати заробітної плати, з яких необхідно зняти арешт, не просив визнати дії приватного виконавця неправомірними чи скасувати його постанову про арешт коштів боржника від 12.06.2020 року ВП №60253860.

За викладених обставин, відсутні правові підстави для задоволення вимог скаржника про зняття арешту з коштів ПрАТ «Тернопільміськгаз», які містяться на спірних розрахункових рахунках.

В статті 343 Господарського процесуального кодексу України законодавець визначив повноваження суду при здійсненні контролю за виконанням судових рішень та вимоги до судового акта при здійсненні такого нагляду.

Отже, при розгляді скарги на дії органу виконавчої служби, суд не може вийти за межі наданих повноважень та відновити оспорювані права на свій розсуд.

Між тим, суд першої інстанції зняв арешт з коштів ПрАТ "Тернопільміськгаз", які містяться на розрахункових рахунках у відділенні АТ «ПУМБ» та призначені для виплати заробітної плати, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПрАТ «Тернопільміськгаз», не визначивши конкретного розміру та в межах якого фонду оплати праці ухвалено зняти арешт з відповідних коштів.

При цьому, суд не перевіряв обгрунтованість та законність постанови приватного виконаця про арешт коштів боржника та не приймав рішення про скасування цієї постанови, у зв`язку з чим порушив норми процесуального права, які регулюють порядок розгляду скарги на дії виконавця.

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції належить скасувати та відмовити в задоволенні скарги ПрАТ «Тернопільміськгаз» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г.

Судові витрати

З огляду на те, що суд задовільняє апеляційну скаргу, судові витрати пов`язані з розглядом скарги на дії приватного виконавця та з розглядом справи у суді апеляційної інстанції покладаються на боржника згідно вимог ст.ст. 129, 344 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 86, 255, 269, 270, 271, 275, 277, 282, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за №39/3-1576-20 від 03.09.2020 року (вх. № 01-05/2711/20 від 02.10.2020 року) задоволити. Ухвалу господарського суду Тернопільської області від 19.08.2020 року у справі №921/212/18 скасувати. Прийняти нове рішення.

Відмовити в задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» №457 від 07.08.2020 року (вх. № 5319 від 10.08.2020 року) на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г.

Судові витрати за розгляд скарги на дії приватного виконавця та апеляційної скарги покласти на ПАТ «Тернопільміськгаз».

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» (46008, м.Тернопіль, вул. Митрополита Шептицького, 20, ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ) 2102,00 грн. за розгляд апеляційної скарги.

Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.П. Дубник