ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"24" грудня 2020 р. м. Ужгород Справа № 907/884/20

Суддя господарського суду Пригара Л.І.,

розглянувши заяву Малого підприємства Надія, м. Тячів б/н від 22.12.2020 про вжиття заходів до забезпечення позову, долучену до матеріалів позовної заяви у справі № 907/884/20 за позовом Малого підприємства Надія, м. Тячів до Торгового Товариства з обмеженою відповідальністю Шкала-Енерджі, м. Будапешт (Угорщина) в особі Представництва Шкала Енерджі КФТ, м. Тячів про стягнення суми 250 005 грн. неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю в період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року згідно договору оренди складських приміщень № 25 від 20.06.2014 року, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті Торговому Товариству з обмеженою відповідальністю Шкала Енерджі, м. Будапешт (Угорщина) в особі Представництва Шкала Енерджі КФТ, м. Тячів і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах суми заявлених позовних вимог,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2020 року Мале підприємство Надія, м. Тячів звернулося до Господарського суду Закарпатської області із позовом до Торгового Товариства з обмеженою відповідальністю Шкала Енерджі, м. Будапешт (Угорщина) в особі Представництва Шкала Енерджі КФТ, м. Тячів про стягнення суми 250 005 грн. неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю в період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року згідно договору оренди складських приміщень № 25 від 20.06.2014 року.

Разом із поданням позовної заяви позивачем подано заяву про забезпечення позову б/н від 22.12.2020 року шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті Торговому Товариству з обмеженою відповідальністю Шкала Енерджі, м. Будапешт (Угорщина) в особі Представництва Шкала Енерджі КФТ, м. Тячів і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах суми заявлених позовних вимог.

Заява про забезпечення позову обґрунтована позивачем покликанням на положення ст. ст. 136, 137 ГПК України, які надають позивачу право звернутися до суду із заявою про забезпечення позову у випадку, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заявник (позивач) вказує, що відповідач, як боржник, тривалий час не виконує взятих на себе зобов`язань та не вчиняє жодних дій щодо повернення орендованого майна після закінчення терміну дії договору оренди та погашення заборгованості, яка виникла у зв`язку з несплатою орендної плати, натомість, продовжує використовувати об`єкт оренди, здійснюючи свою господарську діяльність.

Як вважає заявник, такі дії відповідача мають наслідком отримання відповідачем безпідставних переваг у договірних відносинах, на позивача ж покладається необґрунтований тягар у вигляді тривалого неодержання грошових коштів, на які він претендує, проте, не може розпорядитися.

Покликаючись на наведені обставин заявник стверджує про високу імовірність утруднення виконання рішення в даній справі у разі задоволення позовних вимог, внаслідок можливих недобросовісних дій відповідача.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову, на думку заявника, підтверджується і тим, що позивачу невідомо про наявність у відповідача грошових коштів на сплату заявлених позовних вимог, у разі їх задоволення. При цьому, грошові кошти є активом, який безперешкодно за бажанням відповідача може зникнути з його банківських рахунків. Позивачу також невідомо про наявність у відповідача майна, за рахунок якого могли би бути задоволені його вимоги, однак, існує велика ймовірність того, що наявне у відповідача майно, може бути відчужене, що не гарантуватиме поновлення порушеного права позивача у випадку задоволення позову. Ці обставини заявник підтверджує пропозицією продажу нерухомості, яка розміщена на веб-сайті https://inventure.com.ua/investments/zavod-po-proizvodstvu-drevesnyh-pellet-v-zakarpatskoj-oblasti.

Також заявник вказує, що окрім нього кредитором Торгового Товариства з обмеженою відповідальністю Шкала-Енерджі (Угорщина) є ще Valvidia Business Company Ltd. (Сейшельські острови), і за інформацією такого іншого кредитора Valvidia Business Company Ltd, під час примусового виконання судових наказів у справах № 907/401/18, № 907/402/18, № 907/403/18, № 907/404/18, № 907/405/18, № 907/406/18, № 907/407/18 приватним виконавцем не виявлено достатньої кількості грошових коштів для погашення заборгованості, однак, незважаючи на таку обставину, після невдалого примусового виконання, боржником не погашено заборгованість, натомість, відкрито новий рахунок в АТ Комінвестбанк, що дає підстав дійти висновку про наявність у відповідача наміру здійснити приховування майна (грошових активів). Цю обставину заявник підтверджує квитанцією № від 23.05.2019 року про сплату судового збору в розмірі 7 048 грн., що була долучена до касаційної скарги Торгового Товариства з обмеженою відповідальністю Шкала-Енерджі у справі № 907/537/18, за змістом якої грошовий переказ здійснено з рахунку, відкритого у АТ Комінвестбанк.

Покликаючись на вищенаведені обставини у сукупності, заявник стверджує про високу імовірність утруднення виконання рішення в даній справі у разі задоволення позовних вимог, внаслідок можливих недобросовісних дій відповідача, натомість, у разі добропорядності Торгового ТОВ Шкала-Енерджі, обрані позивачем заходи забезпечення позову не будуть створювати незручностей для відповідача, а лише забезпечать схоронність грошових коштів, які надходять на його рахунки, та фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Поданою через канцелярію суду заявою б/н від 23.12.2020 року представник заявника надала докази сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у даній справі та просить суд задоволити таку заяву.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з положеннями якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі запроваджено виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких його вжито. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Достатнім обґрунтуванням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Предметом спору у цій справі є вимоги про стягнення з відповідача суми 250 005 грн. неустойки, нарахованої у розмірі подвійної плати за користування річчю в період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року, згідно договору оренди складських приміщень № 25 від 20.06.2014 року.

Виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, а отже, застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем, безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Адекватність такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах ціни позову дійсно полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Як вбачається із матеріалів поданої до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову, об`єкт оренди складське приміщення після закінчення строку дії договору 19.05.2017 року, який сторонами договору не продовжувався, відповідач не повернув, орендну плату за його використання не сплачує, хоча продовжує використовувати його при здійсненні своєї господарської діяльності.

Крім того, за період після закінчення строку дії договору оренди № 25 від 20.06.2014 року, що передує заявленому у даній справі періоду, з 19.05.2017 року по 20.06.2018 року позивачем вже нараховувалася відповідачу неустойка за користування об`єктом оренди за час прострочення його повернення в сумі 519 360 грн.

Накладення арешту на кошти у межах спірної суми забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки надасть можливість виконати рішення у разі задоволення позову та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо користування цими коштами відповідачем задля запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому, судом враховано аргументи позивача про те, що відповідачем не вживаються дії щодо повернення об`єкту оренди, і в той же час і не виконуються обов`язки щодо сплати за користування таким майном орендної плати та неустойки за час прострочення повернення об`єкту оренди, а також наявний обсяг кредитних зобов`язань, що в сукупності свідчить про імовірність утруднення виконання рішення у разі невжиття заходів забезпечення позову. Застосування заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо використання коштів, належних відповідачу, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Отже, застосування заходу забезпечення позову гарантуватиме у майбутньому виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки залежить від наявності у відповідача грошових коштів у значному розмірі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

З огляду на наведені приписи щодо зустрічного забезпечення позову, оскільки відносини у даній справі не є врегульованими та залишаються спірними, з урахуванням предмету заявлених позовних вимог суд не вбачає наразі доцільності застосування зустрічного забезпечення.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам про можливість подання відповідної заяви про застосування заходів зустрічного забезпечення після застосування судом заходів забезпечення позову в порядку ч. 4 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Малого підприємства Надія, м. Тячів б/н від 22.12.2020 року про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 907/884/20 шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті Торговому Товариству з обмеженою відповідальністю Шкала Енерджі, м. Будапешт в особі Представництва Шкала Енерджі КФТ, м. Тячів і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах суми заявлених позовних вимог, задоволити.

2. Накласти арешт у межах ціни позову 250 005 грн. на грошові кошти Торгового Товариства з обмеженою відповідальністю Шкала Енерджі 1053, Угорщина, м. Будапешт, вул. Сеп, будинок, 2 в особі представництва Шкала Енерджі КФТ (90500, Закарпатська область, м. Тячів, вул. Лазівська, буд. 17, код ЄДРЮОФОПтаГФ 26610411), що належать або підлягають передачі або сплаті Торговому Товариству з обмеженою відповідальністю Шкала Енерджі в особі представництва Шкала-Енерджі КФТ і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Стягувач: Мале підприємство Надія, 90500, Закарпатська область, м. Тячів, вул. Залізнична, будинок 2 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 13583486).

Боржник: Торгове Товариство з обмеженою відповідальністю Шкала Енерджі, 1053, Угорщина, м. Будапешт, вул. Сеп, будинок, 2 в особі представництва Шкала Енерджі КФТ, 90500, Закарпатська область, м. Тячів, вул. Лазівська, буд. 17 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 26610411).

3. Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, а саме з 24.12.2020 року та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 24.12.2023 року.

4. На підставі ч. 2 ст. 144 ГПК України примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

5. Дана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

6. Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

7. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвалу складено та підписано 24.12.2020 року.

Суддя Пригара Л.І.