ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020м. ДніпроСправа № 904/5717/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський електро-технічний завод", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетинжис", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 47 669 грн. 30 коп. за договором поставки від 24.05.2019 № 24/05-2019

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Слов`янський електро-технічний завод" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетинжис" заборгованість в сумі 47 669 грн. 30 коп., з яких: 36 379 грн. 21 коп. - пеня, 6 870 грн. 29 коп. - 3% річних, 4 419 грн. 80 коп. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 24.05.2019 № 24/05-2019 в частині повної та своєчасної оплати поставленої позивачем продукції, що стало підставою для звернення позивача у лютому 2020 із відповідним позовом до Господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з відповідача основного боргу, пені, 3% річних, інфляційних втрат. За результатами розгляду справи № 904/772/20 прийняте рішення від 04.08.2020 про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуті вказаним судовим рішенням суми сплачені відповідачем у повному обсязі, проте позивач, скориставшись правом, наданим нормами ст. 625 ЦК України, нарахував і просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за порушення відповідачем грошових зобов`язань зі сплати заборгованості, встановленої вищезазначеним судовим рішенням, а також пеню відповідно до умов п. 6.3. договору.

Ухвалою господарського суду від 26.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

14.12.2020 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву від 10.12.2020 за № б/н.

Відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За приписами ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Ухвалою господарського суду від 26.10.2020 відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення цієї ухвали для надання: відзиву на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст. 165 ГПК України; доказів направлення відзиву на позовну заяву на адресу позивача; доказів оплати заборгованості за позовом - у разі наявності; документів, що підтверджують статус юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу господарського суду від 26.10.2020 про відкриття провадження у справі відповідач отримав 11.11.2020, що підтверджується поштовим повідомленням № 609.

Таким чином, з урахуванням приписів ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відповідач повинен був направити до Господарського суду Дніпропетровської області відзив на позовну заяву не пізніше 26.11.2020.

Проте, вказаний строк відповідачем не дотриманий, заява в порядку ст. 119 Господарського процесуального кодексу України до суду не надходила.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відзив на позовну заяву від 10.12.2020 за № б/н залишити без розгляду.

21.12.2020 на електронну адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій він просив залишити відзив на позовну заяву без розгляду та не враховувати його при розгляді справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв"язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, повязані з наявністю/відсутністю підстав для донарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на прострочену заборгованість.

Так, згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2020 у справі № 904/772/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський електро-технічний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетинжис" про стягнення заборгованості в сумі 415 872 грн. 19 коп. за договором поставки від 24.05.2019 № 24/05-2019 встановлено, що 24.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Слов`янський електро-технічний завод" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сетинжис" (покупець) укладено договір поставки № 24/05-2019, за умовами якого постачальник зобов"язався в порядку і на умовах цього договору передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити на умовах цього договору продукцію, найменування, технічні характеристики, асортимент, ціна, строки і умови поставки якої узгоджуються в Специфікаціях, які є невід"ємною частиною договору.

Враховуючи умови п. 2.2. Специфікації № 1 від 04.06.2019 до договору, відповідач повинен був здійснити оплату поставленої продукції за видатковими накладними у строк до 27.09.2019 включно.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 2 072 376 грн. 00 коп., однак останній свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленої продукції виконав частково у розмірі 1 703 136 грн. 00 коп., у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 369 240 грн. 00 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2020 у справі № 904/772/20 (набрало законної сили 03.09.2020) позов задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетинжис" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський електро-технічний завод" 369 240 грн. 00 коп. основного боргу, 39 317 грн. 27 коп. пені (за період з 28.09.2019 (початок прострочення) по 06.02.2020), 4 002 грн. 93 коп. 3% річних (за період з 28.09.2019 (початок прострочення) по 06.02.2020), 2 212 грн. 11 коп. інфляційних втрат (за період з жовтня по грудень 2019) та 6 221 грн. 58 коп. витрат зі сплати судового збору; у решті позову відмовлено.

04.09.2020 на виконання вказаного рішення судом видано відповідний наказ № 904/772/20.

14.09.2020 приватним виконавцем Виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альоною Анатоліївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63026621 з примусового виконання рішення суду від 04.08.2020.

21.09.2020 приватним виконавцем Виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альоною Анатоліївною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 63026621, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки з боржника стягнуто у повному обсязі борг за виконавчим документом, витрати по виконавчому провадженню та основну винагороду приватного виконавця.

Враховуючи те, що сума основного боргу за договором поставки від 24.05.2019 № 24/05-2019 у розмірі 369 240 грн. 00 коп. стягнута з відповідача 21.09.2020, що підтверджується платіжним дорученням № 1220 від 21.09.2020, позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом та на підставі п. 6.3. договору і ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 36 379 грн. 21 коп., за період з 07.02.2020 по 20.09.2020, 3% річних у розмірі 6 870 грн. 29 коп., за період з 07.02.2020 по 20.09.2020, інфляційні втрати у розмірі 4 419 грн. 80 коп., за період з січня по серпень 2020, нараховані на прострочену заборгованість.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України (правовий висновок щодо застосування ст.ст. 525, 526, 599, 611 Цивільного кодексу України викладений у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 № 6-1206цс15).

Аналогічна позиція Верховного Суду України у питанні застосування відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, міститься у постановах від 20.12.2010 № 3-57гс10, від 12.09.2011 № 3-73гс11, від 14.11.2011 № 3-116гс11, від 23.01.2012 № 3-142гс11, від 01.10.2014 № 6-113цс14, згідно якої наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Як встановлено постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України, ст. ст. 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому виконанню на всій території України.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 36 379 грн. 21 коп., за період з 07.02.2020 по 20.09.2020, суд зазначає таке.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 6.3. договору у разі невиконання та/або несвоєчасного виконання зобов"язання з оплати продукції, що постачається, покупець сплачує постачальникові за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який вона нараховується, від суми простроченого платежу.

Відповідно до п. 2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Отже, оскільки договором поставки від 24.05.2019 № 24/05-2019 не встановлено інший строк, за який нараховується пеня, застосуванню підлягає ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

У рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2020 у справі № 904/772/20 період пені взятий з 28.09.2019 (початок прострочення) по 06.02.2020.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування пені у даній справі слід здійснювати з 07.02.2020 по 28.03.2020. Сума пені складає 10 996 грн. 49 коп. та підлягає стягненню з відповідача. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 6 870 грн. 29 коп., за період з 07.02.2020 по 20.09.2020, та інфляційних втрат у розмірі 4 419 грн. 80 коп., за період з січня по серпень 2020, суд зазначає таке.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат порушень чинного законодавства і умов договору судом не встановлено, у звязку з чим 3% річних у розмірі 6 870 грн. 29 коп. та інфляційні втрати у розмірі 4 419 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський електро-технічний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетинжис" про стягнення заборгованості в сумі 47 669 грн. 30 коп. за договором поставки від 24.05.2019 № 24/05-2019 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетинжис" (49000, м. Дніпро, вул. Ломана, 19, офіс 207, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський електро-технічний завод" (01103, м. Київ, вул. Драгомирова Михайла, 4, офіс 123, ) 10 996 грн. 49 коп. (десять тисяч девятсот девяносто шість грн. 49 коп.) пені, 6 870 грн. 29 коп. (шість тисяч вісімсот сімдесят грн. 29 коп.) 3% річних, 4 419 грн. 80 коп. (чотири тисячі чотириста девятнадцять грн. 80 коп.) інфляційних втрат та 982 грн. 74 коп. (девятсот вісімдесят дві грн. 74 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський електро-технічний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетинжис" про стягнення пені у розмірі 25 382 грн. 72 коп. відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 28.12.2020

Суддя І.А. Рудь