ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1005/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А. , секретар судового засідання Попович Л. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження справу

за позовом: Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром", вул. Ботанічна, буд.2,м. Івано-Франківськ,76011

до відповідача: Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "Галицький двір" вул. Галицька, буд. 34 А, м. Івано-Франківськ,76019

про стягнення заборгованості в сумі 52 448, 14грн

За участю:

від позивача: Куриляк Я.Я. (довіреність №75/68 від 15.01.20), представник

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Івано-Франківськводоекотехпром" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "Галицький двір" про стягнення 52448,14 грн заборгованості за неналежне виконання договору № 3038 від 20.01.2010 року у період з 26.03.2019 по 20.10.2020.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем договору від 20.01.2010 № 3038 "На відпуск і споживання води з комунального водопроводу та на приймання стічних вод до комунальної каналізації".

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтвердив, з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні норми містяться в частині 9 статті 165 ГПК України.

Згідно ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до ст. 86 ГПК України, суд встановив наступне.

20.01.2010 між КП "Івано-Франківськводоекотехпром" та ОСББ "Галицький двір" укладено договір № 3038 "На відпуск і споживання води з комунального воопроводу та на приймання стічних вод до комунальної каналізації".

Відповідно до п. 1.1 Договору, позивач зобов"язується надавати відповідачу послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідач зобов"язується своєчасно оплачувати спожиті послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені цим договором.

Відповідно до ст. 9 ч. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідач повинен здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

В зв"язку з порушенням відповідачем договірних зобов"язань, станом на 26.03.2019 заборгованість за надані послуги становить 53985,69 грн.

26.03.2019 між сторонами укладено договір розстрочення боргу № 3038.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 договору розстрочення боргу № 3038, відповідач визнав за собою заборгованість перед позивачем в сумі 53985,69 грн станом на 26.03.2019 та зобов"язався сплатити вказану заборгованість протягом 9-ти місяців до 31.12.2019 згідно графіку.

В період з 26.03.2019 по 20.10.2020, відповідачем частково здійснено оплату по заборгованості, однак не оплачені поточні платежі (п. 2.2 договору), які він зобов"язаний своєчасно оплачувати, тому станом на 22.10.2020 виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 52448,14 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору розстрочення боргу № 3038 від 26.03.2019, у разі несплати боржником сум заборгованості, визначених даним договором, позивач залишає за собою право пред"явити до сплати всю суму заборгованості, що визначена п. 1.2 даного договору у зв"язку з порушенням умов сплати щомісячних платежів згідно графіка визначеного п. 1.3. договору.

28.01.2020 позивачем на адресу відповідача надіслано претензію № 75.2.4.1/134 з вимогою сплатити суму заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення згідно договору розстрочення боргу № 3038 від 26.03.2019 на суму 53832,63 грн, однак відповіді не отримав.

23.10.2020 позивачем повторно на адресу відповідача надіслано рахунки-фактури за період з 26.03.2019 по 20.10.2020 з проханням оплатити заборгованість протягом трьох днів з дня отримання листа, однак жодних дій відповідач не вчинив.

При вирішенні даного спору суд враховує положення ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) відповідно до якої господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до преамбули Закону України Про житлово-комунальні послуги цей закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України Про житлово-комунальні послуги предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, про які йдеться вище у цьому рішенні.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" до Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "Галицький двір" про стягнення 52448,14 грн заборгованості, задоволити.

Стягнути з Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "Галицький двір" ( вул. Галицька, 34а, м. Івано-Франківськ, 76019, ідентифікаційний код 35276496) на користь Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" (вул. Ботанічна, 2, м. Івано-Франківськ, 76011, ідентифікаційний код 32360815) 52448,14 грн (п"ятдесят дві тисячі чотириста сорок вісім грн , 14 к.) заборгованості та 2102 грн (дві тисячі сто дві грн) судового збору на поточний рахунок НОМЕР_1 в філії Івано-Франківське ОУ АТ"Ощадбанк" МФО 336503, .

Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.12.2020

Суддя Шкіндер П.А.