ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.12.2020 Справа № 920/1089/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі колегії суддів: головуючого судді Джепи Ю.А., судді Яковенка В.В., судді Жерьобкіної Є.А., за участі секретаря судового засідання Галашан І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/1089/19 в порядку загального позовного провадження

за позовом - Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (вул. Кирилівська, буд. 85, м. Київ, 04080, ідентифікаційний код 19480600, email: ),

до відповідача - Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, 9, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 03352455, email: ),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (вул. І. Сірка, 7, м. Суми, 40035, ідентифікаційний код 31443937, email: ),

про стягнення 13 978 323 грн 89 коп,

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився,

відповідача - Солошенко Л.Є. згідно ордеру від 28.01.2020 № 389697,

третьої особи - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

28.10.2019 до Господарського суду Сумської області з позовною заявою від 24.10.2019 № 44/22-1344 звернулось Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», відповідно до якої просить стягнути з відповідача - Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради на свою користь заборгованість за поставлену електричну енергію в сумі 13 978 323,89 грн, а також 213 874,86 грн судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018 щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати рахунків за спожиту за період з січня по березень 2019 року.

У позовній заяві позивачем наведено попередній розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору в сумі 213 874,86 грн.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Ухвалою від 04.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 920/1089/19 та призначено підготовче засідання на 05.12.2020, 11:00, а також залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство «Сумиобленерго» (40035, м. Суми, вул. Івана Сірка, буд 7).

29.11.2019 відповідачем подано до суду відзив від 27.11.2019 № 22/8938, в якому відповідач зазначає, що відповідно до додаткової угоди № 1 від 03.04.2019 сторони змінили порядок та строки оплати за постачання електричної енергії, а також відповідач зазначає, що ним частково погашено заборгованість перед позивачем, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: від 28.10.2019 № 5644 на суму 50000,00 грн та від 29.10.2019 № 5657 на суму 50000,00 грн.

Також від відповідача до суду надійшло клопотання про розстрочку виконання рішення від 27.11.2019 № 22/8939 (вх. № 3667к від 29.11.2019), в якому останній просить суд розстрочити оплату заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018 за поставлену електричну енергію в сумі 13 878 323,89 грн на 12 місяців рівними частинами, згідно з наведеним у цьому клопотанні графіком.

Ухвалою суду від 05.12.2019 у справі № 920/1089/19 постановлено, зокрема, продовжити строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів та відкласти підготовче засідання на 28.01.2020, 10:30.

20.01.2020 від позивача до суду надійшло клопотання від 16.01.2020 № 44/22-60 про проведення судових засідань без участі представника позивача.

27.01.2020 від відповідача до суду надійшов лист від 27.01.2020 за № 22/772, відповідно до якого відповідач надає суду докази часткової сплати заборгованості, а саме: копії платіжних доручень від 24.01.2020 № 306 на суму 50 000,00 грн, від 26.12.2019 № 6636 на суму 80 000,00 грн, від 24.12.2019 № 6630 на суму 50 000,00 грн, від 23.12.2019 № 6575 на суму 50 000,00 грн та від 02.12.2019 № 6195 на суму 20 000,00 грн.

Зазначені письмові докази долучено судом до матеріалів даної справи.

Ухвалою суду від 28.01.2020 у справі №920/1089/19 призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 31.01.2020, визначено наступний склад судової колегії: головуючий суддя - Джепа Ю.А., судді: Яковенко В.В., Жерьобкіна Є.А.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 32 ГПК України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою від 31.01.2020 у справі № 920/1089/19 судом постановлено призначити підготовче засідання на 05.03.2020, 11:30, а ухвалою від 05.03.2020 у цій справі постановлено продовжити строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів до 01.05.2020 та відкласти підготовче засідання на 14.04.2020, 11:00, а також повторно зобов`язати сторони провести звірку взаємних розрахунків.

Листом від 08.04.2020 № 44/22-368 позивач повідомив суду, що на виконання вимог суду позивачем складено акт звіряння розрахунків станом на 17.03.2020 та направлено його відповідачу.

14.04.2020 від відповідача до суду надійшов лист від 13.04.2020 за № 22/2779, відповідно до якого відповідач надає суду докази часткової сплати заборгованості, а саме: копії платіжних доручень: від 27.01.2020 № 327 на суму 50 000,00 грн, від 28.01.2020 № 351 на суму 50 000,00 грн, від 31.01.2020 № 406 на суму 30 000,00 грн, від 18.02.2020 № 668 на суму 20 000,00 грн, від 19.02.2020 № 681 на суму 20 000,00 грн, від 20.02.2020 № 697 на суму 20 000,00 грн, від 21.02.2020 № 726 на суму 20 000,00 грн, від 24.02.2020 № 756 на суму 20 000,00 грн, від 25.02.2020 № 768 на суму 20 000,00 грн, від 26.02.2020 № 789 на суму 20 000,00 грн, від 28.02.2020 № 863 на суму 20 000,00 грн, від 10.03.2020 № 980 на суму 10 000,00 грн, від 11.03.2020 № 995 на суму 10 000,00 грн, від 12.03.2020 № 1022 на суму 10 000,00 грн, від 13.03.2020 № 1040 на суму 10 000,00 грн, від 16.03.2020 № 1071 на суму 10 000,00 грн, від 17.03.2020 № 1109 на суму 10 000,00 грн, від 18.03.2020 № 1147 на суму 10 000,00 грн, від 19.03.2020 № 1171 на суму 10 000,00 грн, від 20.03.2020 № 1246 на суму 10 000,00 грн, від 23.03.2020 № 1296 на суму 10 000,00 грн, від 24.03.2020 № 1316 на суму 10 000,00 грн, від 25.03.2020 № 1348 на суму 10 000,00 грн, від 26.03.2020 № 1372 на суму 10 000,00 грн, від 27.03.2020 № 1389 на суму 10 000,00 грн, від 30.03.2020 № 1423 на суму 10 000,00 грн, від 31.03.2020 № 1459 на суму 10 000,00 грн, від 01.04.2020 № 1470 на суму 10 000,00 грн, від 02.04.2020 № 1504 на суму 5 000,00 грн, від 03.04.2020 № 1529 на суму 5 000,00 грн, від 06.04.2020 № 1538 на суму 5 000,00 грн, від 07.04.2020 № 1559 на суму 5 000,00 грн, від 08.04.2020 № 1571 на суму 5 000,00 грн, від 09.04.2020 № 1618 на суму 5 000,00 грн та від 10.04.2020 № 1638 на суму 5 000,00 грн.

Також представник відповідача зазначив про складення відповідачем акту звірки взаємних розрахунків та надсилання його на адресу позивача, що підтверджується копією листа від 19.03.2020 № 22/2212 з додатком актом звірки взаємних розрахунків станом на 17.03.2020.

Надані відповідачем письмові докази суд долучив до матеріалів цієї справи.

Ухвалою від 14.04.2020 у справі № 920/1089/19 судом клопотання представника відповідача - Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, 9, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 03352455) від 14.04.2020 б/н (вх. № 3157 від 14.04.2020) про відкладення розгляду справи повернуто без розгляду. Клопотання відповідача - Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, 9, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 03352455) від 13.04.2020 № 22/2778 (вх. № 3170 від 14.04.2020) про відкладення розгляду справи задоволено, підготовче засідання відкладено на 04.05.2020, 10:00.

Також ухвалою від 04.05.2020 у справі № 920/1089/19 судом постановлено клопотання представника відповідача - Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, 9, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 03352455) від 04.05.2020 б/н (вх. № 1397к від 04.05.2020) про відкладення розгляду справи задовольнити та відкласти підготовче засідання на 14.05.2020, 12:50; ухвалою від 14.05.2020 у цій справі судом постановлено, зокрема, відкласти підготовче засідання на 18.06.2020, 12:00.

18.06.2020 відповідачем подано суду лист від 17.06.2020 за № 22/3913, відповідно до якого відповідач надає суду докази часткової сплати заборгованості, а саме: копії платіжних доручень: від 13.04.2020 № 1661, від 14.04.2020 № 1727, від 15.04.2020 № 1757, від 16.04.2020 № 1783, від 17.04.2020 № 1804, від 21.04.2020 № 1834, від 22.04.2020 № 1863, від 23.04.2020 № 1888, від 27.04.2020 № 1962, від 28.04.2020 № 1990, від 29.04.2020 № 2024, від 30.04.2020 № 2068, від 04.05.2020 № 2092, від 05.05.2020 № 2116, від 06.05.2020 № 2130, від 07.05.2020 № 2151, від 08.05.2020 № 2166, від 12.05.2020 № 2204, від 13.05.2020 № 2220, від 14.05.2020 № 2268, від 15.05.2020 № 2301, від 18.05.2020 № 2326, від 19.05.2020 № 2408, від 20.05.2020 № 2424, від 21.05.2020 № 2497, від 22.05.2020 № 2522, від 25.05.2020 № 2538, від 26.05.2020 № 2563, від 27.05.2020 № 2592, від 28.05.2020 № 2628, від 29.05.2020 № 2655, від 01.06.2020 № 2668, від 02.06.2020 № 2678, від 03.06.2020 № 2020, від 03.06.2020 № 2689, від 04.06.2020 № 2711, від 05.06.2020 № 2740, від 09.06.2020 № 2783, від 10.06.2020 № 2806, від 11.06.2020 № 2819, від 12.06.2020 № 2854, від 15.06.2020 № 2868 та від 16.06.2020 № 2893.

Надані відповідачем письмові докази судом долучено до матеріалів цієї справи.

Ухвалою від 18.06.2020 у цій справі судом постановлено, зокрема, відкласти підготовче засідання на 11.08.2020, 11:00.

22.06.2020 від позивача до суду надійшло клопотання від 17.06.2020 № 44/22-603 про проведення судових засідань без участі представника позивача.

11.08.2020 розгляд зазначеної справи не відбувся у зв`язку з відпускою головуючого судді Джепи Ю.А. з 03.08.2020 по 14.08.2020 та відпусткою судді - члена колегії Жерьобкіної Є.А. з 31.07.2020 по 14.08.2020, що унеможливлювало розгляд справи, однак не було підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Відповідно частини тринадцятої статті 32 ГПК України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи факт виходу суддів з відпустки та положення частини тринадцятої статті 32 ГПК України, суд ухвалою від 17.08.2020 призначив справу № 920/1089/19 до розгляду в підготовчому засіданні на 06.10.2020, 11:30.

24.09.2020 від представника позивача надійшло клопотання від 21.09.2020 № 44/22-972 про проведення судових засідань без участі представника позивача.

06.10.2020 від представника відповідача надійшло клопотання від 06.10.2020 № 22/6374, в якому представник останнього зазначив про часткову оплату суми заборгованості, зазначивши, що станом на 06.10.2020 заборгованість відповідача перед позивачем складає 12 219 323,89 грн. Разом з клопотанням представник відповідача надав суду для долучення до матеріалів цієї справи копію картки рахунку 631 та копії платіжних доручень за період з 17.06.2020 по 05.10.2020. Зазначені письмові докази долучено судом до матеріалів цієї справи.

06.10.2020 розгляд зазначеної справи не відбувся у зв`язку із лікарняним судді Джепи Ю.А., що унеможливлювало розгляд справи, однак не було підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Ухвалою від 09.10.2020 суд призначив підготовче засідання у справі № 920/1089/19 на 12.11.2020, 10:30.

11.11.2020 від представника відповідача надійшло клопотання від 11.11.2020 № 22/7000, в якому представник останнього зазначив про часткову оплату суми заборгованості, зазначивши, що станом на 10.11.2020 заборгованість відповідача перед позивачем складає 12 081 323,89 грн. Разом з клопотанням представник відповідача надав суду для долучення до матеріалів цієї справи копію картки рахунку 631 та копії платіжних доручень за період з 06.10.2020 по 10.11.2020.

Надані представником відповідача письмові докази долучено судом до матеріалів справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи, що судом було вчинено всі дії в межах підготовчого провадження з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, судом постановлено ухвалу від 12.11.2020, відповідно до якої закрито провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 1 897 000,00 грн; в іншій частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу в сумі 12 081 323,89 грн розгляд справи продовжено; закрито підготовче провадження у справі № 920/1089/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.12.2020, 11:30.

16.12.2020 від представника відповідача надійшло клопотання від 16.12.2020 № 22/7852, в якому представник останнього зазначив про часткову оплату суми заборгованості, зазначивши, що станом на 15.12.2020 заборгованість відповідача перед позивачем складає 11 930 323,89 грн. Разом з клопотанням представник відповідача надав суду для долучення до матеріалів цієї справи копію картки рахунку 631 та копії платіжних доручень за період з 11.11.2020 по 15.12.2020.

Надані представником відповідача письмові докази долучено судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання по суті 17.12.2020 не з`явився. Під час виготовлення повного тексту рішення від позивача до суду надійшло клопотання від 15.12.2020 № 44/22-1303 про проведення судових засідань без участі представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні по суті зазначив, що клопотання про розстрочку виконання рішення від 27.11.2019 № 22/8939 (вх. № 3667к від 29.11.2019) на даний час є неактуальним, оскільки відповідачем у зазначений ним період розстрочки вже сплачено на користь позивача частину основного боргу в сумі 2 048 000,00 грн; разом з цим представник відповідача заявив усне клопотання про розстрочення виконання рішення суду у цій справі терміном на 12 місяців рівними частинами.

Представник третьої особи в судове засідання по суті 17.12.2020 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового слухання справи повідомлений судом належним чином 10.12.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, повернуте на адресу суду відділенням поштового зв`язку.

Згідно зі статті 194 Господарського процесуального кодексу України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес на виконання вимог статті 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у цій справі прийнято в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи.

У судовому засіданні 17.12.2020 на підставі статті 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

На підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018 (надалі - договір), укладеного між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», яке виконує функції постачальника «останньої надії», діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою НКРЕКП від 06.11.2018 № 1344 та Розпорядження Кабінету міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р, відповідно до статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (надалі - Правила роздрібного ринку електричної енергії) та Комунальним підприємством «Міськводоканал» Сумської міської ради, та комерційної пропозиції і додатків до неї, розроблених з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та з урахуванням вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, позивачем було поставлено відповідачу електричну енергію у січні-березні 2019 року у загальному обсязі 6 355 563,00 кВт./год на загальну суму 22 141 078,19 грн.

Оператором системи розподілу електричної енергії є ПАТ «Сумиобленерго».

Згідно з частиною шостою статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник «останньої надії» оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.

Згідно з пунктом 11 Правил роздрібного ринку електричної енергії до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР. Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, що затверджені Постановою НКРЕКП № 1470 від 27.12.2017 року, а саме пп. 29 п. 2.2 встановлено, що при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен в тому числі надавати учасникам ринку інформацію, необхідну для виконання ними функцій на ринку, в обсягах та порядку, визначених правилами ринку, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу, кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до умов договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (пункт 5.2), типову форму якого затверджено Правилами роздрібного ринку електричної енергії, постачальник електричної енергії має право на отримання інформації щодо обсягу та якості електричної енергії, умов та фактичних режимів її розподілу, тарифів (цін), порядку оплати за переліком споживачів балансуючої групи Постачальника.

Отже, ОСР щомісяця надає постачальнику електричної енергії інформацію про обсяг розподіленої електричної енергії (звіти ОСР щодо фактичного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання), на підставі якої постачальник, в тому числі постачальник «останньої надії», визначає обсяг спожитої електричної енергії кожним споживачем.

Відповідно до частини восьмої статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

27.12.2018 на виконання вимог частини одинадцятої статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» в мережі Інтернет за веб-адресою: www.uiе.kiev.ua позивачем розміщено: порядок приєднання до умов договору; договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; комерційну пропозицію № 2 до договору; додаток до комерційної пропозиції № 2 Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії».

Відповідно до статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», яка кореспондується з умовами що зазначені в додатку 1 «Комерційна пропозиція № 2» до договору, договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Згідно пункту 2.1 договору постачальник (позивач) продає електричну енергію споживачу (відповідач) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).

Пунктом 5.8 договору визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Умовами комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 зазначено, що споживач сплачує 100 % від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку.

Орієнтована вартість розрахунку шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора систем розподілу (передачі) (далі ОС).

Остаточний рахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання споживача, отриманих від ОС. У разі наявності зауважень до акта купівлі-продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.

Відповідно до пункту 5.10 договору оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

За умовами пункту 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пункту 13.1 договору цей договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та дії в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

На виконання зазначеного договору позивачем на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії відповідачем, отриманих від ОСР, складені:

- за січень 2019 року відповідачем спожито 2 205 323,00 кВт/год, загальна вартість якої становить 7 682 754,30 грн, позивачем складено акт купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період - січень 2019 № 000825 і надіслано відповідачу рахунок № 55/17/О01/03720 від 12.02.2019, який отримано останнім 15.02.2019;

- за лютий 2019 року відповідачем спожито 1 964 432,00 кВт/год, загальна вартість якої становить 6 843 554,62 грн, позивачем складено акт купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період - лютий 2019 № 001325 і надіслано відповідачу відповідачу рахунок № 55/17/О02/04959 від 05.03.2019, який отримано останнім 13.03.2019;

- за березень 2019 року відповідачем спожито 2 185 808,00 кВт/год, загальна вартість якої становить 7 614 769,27 грн, позивачем складено акт купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період - березень 2019 № 002332 і надіслано відповідачу рахунок № 55/17/О03/05851 від 05.04.2019, який отримано останнім 11.04.2019.

Дані про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем підтверджуються також звітами ПАТ «Сумиобленерго» (ОСР) щодо фактичного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго» за січень, лютий та березень 2019 року (копії звітів додаються).

Надіслані позивачем рахунки за спожиту електричну енергію відповідачем оплачені частково, на суму 8 162 754,30 грн.

Станом на 25.10.2019 заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену електричну енергію становила 13 978 323,89 грн (за січень 2019 року заборгованість погашена, за лютий 2019 року - 6 413 554,62 грн та за березень 2019 року - 7 614 769,27грн).

Як зазначає позивач, відповідач встановлений договором обов`язок зі сплати поставленої електричної енергії у передбачений договором строк у повному обсязі не виконав, внаслідок чого позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рахунки за спожиту електроенергію відповідачем за вищевказаний період в порушення умов договору сплачувались несвоєчасно та не повному розмірі.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» встановлено, що споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов`язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії.

Пункт 3 частини першої статті 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначає, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України та частини сьомої статті 193 Господарського Кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого Кодексу визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт неналежного виконання відповідачем умов договору та додатків до нього за січень, лютий, березень 2019 року підтверджується позивачем актами купівлі-продажу електроенергії протягом за період з січня по березень 2019 року та рахунками на оплату спожитої електроенергії, а також не заперечується відповідачем.

Як вже зазначалося, умовами комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 визначено, що остаточний рахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

16.12.2020 від представника відповідача надійшло клопотання від 16.12.2020 № 22/7852, в якому представник останнього зазначив про часткову оплату суми заборгованості, зазначивши, що станом на 15.12.2020 заборгованість відповідача перед позивачем складає 11 930 323,89 грн. Разом з клопотанням представник відповідача надав суду для долучення до матеріалів цієї справи копію картки рахунку 631 та копії платіжних доручень за період з 11.11.2020 по 15.12.2020.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У зв`язку із погашенням відповідачем частини основного боргу у сумі 151 000,00 грн провадження у справі в частині погашеної заборгованості підлягає закриттю, відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України.

Разом із тим, відповідачем в обумовлені договором та умовами комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 строки оплату у повному обсязі здійснено не було, заборгованість відповідача за спірним договором на час ухвалення судом рішення становить 11 930 323,89 грн.

Приймаючи до уваги, що позивач зобов`язання за договором виконав належним чином, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором обов`язки в частині строку їх виконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 11 930 323,89 грн, є правомірними та підлягають задоволенню.

Щодо клопотання представника відповідача про розстрочку виконання рішення суд зазначає наступне.

Представник відповідача в судовому засіданні по суті зазначив, що клопотання про розстрочку виконання рішення від 27.11.2019 № 22/8939 (вх. № 3667к від 29.11.2019) на даний час є неактуальним, оскільки відповідачем у зазначений ним період розстрочки вже сплачено на користь позивача частину основного боргу в сумі 2 048 000,00 грн; разом з цим представник відповідача заявив усне клопотання про розстрочення виконання рішення суду у цій справі терміном на 12 місяців рівними частинами.

Відповідно до частини першої статті 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Пунктом 7.1.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» визначено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Відповідно до пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування клопотання про розстрочення виконання рішення суду, представник відповідача посилається на те, що відповідач перебуває у складному фінансовому становищі, на обгрунтування чого надає відповідні докази, які вже не відображають актуальний фінансовий стан відповідача на час ухвалення рішення в справі, однак не позбавляє його права на звернення до суду з відповідним клопотанням у порядку виконання рішення відповідно до положень ст. 331 ГПК України.

Оскільки представником відповідача не подано суду належних, допустимих та достатніх доказів у розумінні статей 76-78 ГПК України, в обґрунтування наявності об`єктивних обставин, що свідчать про неможливість виконати рішення суду у строк, визначений законодавством, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про розстрочку виконання рішення за недоведеністю.

Частиною третьою статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами у справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України судовий збір в сумі 178 954,86 грн покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо іншої частини судового збору суд роз`яснює позивачеві, що він має право звернутися до суду з відповідною заявою про повернення судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі в частини у відповідності до статті 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 129, 231, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В частині стягнення основного боргу в сумі 151 000,00 грн провадження у справі № 920/1089/19 закрити.

2. Позовні вимоги задовольнити.

3. Стягнути з Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, 9, м. Суми, 40009, ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (вул. Кирилівська, буд. 85, м. Київ, 04080, ідентифікаційний код 19480600) заборгованість за поставлену електричну енергію в сумі 11 930 323,89 грн (одинадцять мільйонів дев`ятсот тридцять тисяч триста двадцять три гривні 89 коп.) та витрати по сплаті судового збору в сумі 178 954,86 грн (сто сімдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири гривні 86 коп.).

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий суддя Ю.А. Джепа

Суддя В.В. Яковенко

Суддя Є.А. Жерьобкіна