ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2020 р. Справа№ 910/2369/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 23.12.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 (повний текст рішення складено 20.07.2020)

у справі № 910/2369/20 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації

до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління з питань цивільного захисту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання договору укладеним,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації (змінено назву на Департамент цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання укладеним договір про внесення змін до договору оренди №2236-1 від 12.08.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на безпідставну відмову відповідача в укладанні договору про внесення змін до договору №2236-1 від 12.08.2019, за яким нарахування орендної ставки у розмірі 0,01% починається з 12.08.2019, а не з 08.10.2019.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 у справі № 910/2369/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд вказав, що визнання укладеною додаткової угоди до договору №2236-1 від 12.08.2019 шляхом зазначення про нарахування орендної ставки у розмірі 0,01% починаючи з 12.08.2019 є неправомірним та не відповідає вимогам Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, з огляду на відсутність рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності із застосування відповідної ставки саме з дати, визначеної позивачем, а не з 08.10.2019.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Департамент цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 скасувати та ухвалити нове рішення.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги строк, протягом якого тривала процедура щодо продовження строку дії договору. Скаржник наголошує, що питання щодо продовження договору на новий строк повинно було вирішено протягом одного місяця, натомість вказана процедура тривала майже три місяці та ще два місяці вирішувалось питання про встановлення пільгової орендної плати.

Скаржник стверджує, що нарахування орендної ставки у розмірі 0,01% починається з 12.08.2019, а не з 08.10.2019, оскільки відповідно до пункту 11 додатку до протоколу №39/174 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 08.10.2019, дата договору оренди, який продовжується, змінюється з 12.08.2019.

Апелянт зазначає, що при наявності рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності про встановлення пільги від 08.10.2019, до даних правовідносин може бути застосовано право сторін, передбачене частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

Апелянт наголошує, що, оскільки відповідач не підтвердив своєчасність надання відповіді та не передав до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, тому за принципом мовчазної згоди фактично погодився з пропозиціями, викладеними в протоколі розбіжностей.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у своєму відзиві, наданому до суду 12.11.2020, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, відповідач вказує, що відповідно до пункту 15.2 Положення про оренду майна при продовженні договору оренди на новий строк, орендар не пізніше ніж за три місяці до дати закінчення договору подає звіт про оцінку об`єкта оренди та клопотання про здійснення його рецензії. Також, зазначає, що Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради не перешкоджав у продовженні договору оренди, а навпаки, для недопущення порушення термінів при продовженні договору, ще в квітні місяці 2019 направив позивачу лист від 10.04.2019 № 062/05/16-3393, в якому проінформував про порядок продовження договору №2236 на новий строк, термін дії якого було визначено до 25.07.2019, а також повідомив останній день подачі звіту про оцінку об`єкта оренди для підготовки Департаментом на розгляд постійної комісії Київської міської ради з питань власності питання продовження строку дії договору оренди.

Відповідач звертає увагу, що в пункті 11 додатку до протоколу № 39/174 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 08.10.2019, дата - 12.08.2019 зазначена, виключно, в контексті дати початку дії договору № 2236-1, а не дати, з якої починають діяти зміни до договору. Внесення змін до відповідного правочину в частині зменшення розміру орендної плати можливе лише за наявності рішення постійної комісії з питань оренди Київської міської ради, проте не за домовленістю орендаря та орендодавця.

Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради стверджує, що апелянт помилково вважає, що до спірних відносин може бути застосована ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України в частині розміру орендної плати, оскільки пільгова орендна плата була встановлена на підставі рішення постійної комісії Київської міської ради від 18, 24.05.2016 на певний визначений термін - протягом строку дії договору № 2236, а саме з 29.07.2016 по 27.07.2019. Крім того, Департамент також не погоджується з доводами апелянта про застосування принципу мовчазної згоди з боку відповідача, оскільки відповідно до Положення про оренду майна укладання договору оренди і внесення змін до нього, здійснюється, виключно, на підставі рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності, а не за домовленістю орендаря та орендодавця.

Узагальнені доводи заперечення на відзив на апеляційну скаргу та додаткових пояснень

25.11.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду Департамент цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації подав заперечення на відзив, які за своїм змістом є тотожніми апеляційній скарзі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2020 справу № 910/2369/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 поновлено Департаменту цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 у справі № 910/2369/20, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 07.12.2020.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2020 для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 прийнято справу №910/2369/20 до провадження за апеляційною скаргою Департаменту цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 у справі № 910/2369/20 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги до 23.12.2020

Позиції учасників справи

Представник апелянта в судовому засідання 23.12.2020 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 23.12.2020 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник третьої особи в судовому засіданні апеляційної інстанції 23.12.2020 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

29.07.2016 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації (орендар) та Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (підприємство-балансоутримувач) укладено договір №2236 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - договір №2236 від 29.07.2016).

Відповідно до пункту 1.1 договору №2236 від 29.07.2016 орендодавець на підставі рішення Київської міської ради "Про передачу в оренду без проведення конкурсу нежитлових приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва" від 22.01.2015 №28/893 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 21 корп.1 літ. А, для розміщення бюджетної установи.

Пунктом 2.1 договору №2236 від 29.07.2016 передбачено, що об`єктом оренди є нежитлові приміщення загальною площею 529,80 кв.м на 1 та 2 поверхах згідно з викопіюванням з поверхневого плану, що складає невід`ємну частину цього договору.

Згідно з пунктом 3.1 договору №2236 від 29.07.2016 орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015р. №415/1280 та рішенням постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 18 та 24 травня 2016№15 і згідно з розрахунком орендної плати, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1), становить без податку на додану вартість 0,14 грн. за 1 кв.м орендованої площі, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку лютий 2016 - 72,01 грн.

Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 29.07.2016 по 27.07.2019 (пункт 9.1 договору №2236 від 29.07.2016).

24.04.2019 позивач звернувся до постійної комісії Київської міської ради з питань власності з листом №01.0-22/484, в якому просив продовжити строк дії договору оренди №2236 від 29.07.2016 та встановити пільгову орендну плату в розмірі 0,01% від ринкової вартості приміщення.

Постійна комісія Київської міської ради з питань власності направила позивачу лист №08/283-431 від 06.05.2019, в якому вказала, що розгляд питань стосовно оренди майна територіальної громади міста Києва здійснюється комісією у порядку, визначеному рішенням Київської міської ради №415/1280 від 21.04.2015. Відповідно до вказаного порядку для внесення змін до договору оренди, орендарю необхідно подати орендодавцю відповідну заяву з обґрунтуванням запропонованих змін. Одночасно, зазначено, що у зв`язку з прийняттям Київською міською радою 15.02.2018 рішення №67/4131 "Про запровадження та безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва програмного комплексу "VlasCom"" комісія починаючи з 10.04.2018 формує порядки денні своїх засідань щодо розгляду питань оренди виключно із застосування зазначеного програмного забезпечення.

25.06.2020 постійною комісією Київської міської ради з питань оренди прийнято рішення про продовження оренди нежитлового приміщення з позивачем, що підтверджується протоколом №26/161 від 25.06.2020. Рішення щодо встановлення орендної ставки у розмірі 0,01% від ринкової вартості об`єкта прийнято не було, у зв`язку із тим, що пропозиція щодо встановлення орендної ставки у розмірі 0,01% від ринкової вартості об`єкта повинна бути заповнена орендодавцем у системі "VlacCom".

Позивач звернувся до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із листом №01.1-22/866 від 02.08.2019, в якому просив зменшити орендну ставку до 0,01% від ринкової вартості об`єкта. До вказаного листа додано, в тому числі згоду Управління з питань цивільного захисту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (підприємство-балансоутримувач) на встановлення пониженої орендної ставки у розмірі 0,01% від ринкової вартості об`єкта.

12.08.2019 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації (орендар) та Управлінням з питань цивільного захисту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (підприємство-балансоутримувач) укладено договір №2236-1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (нова редакція договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №2236 від 29.07.2016) (далі - договір №2236-1 від 12.08.2019).

Згідно з пунктом 1.1 договору №2236-1 від 12.08.2019 орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 25.06.2019 №26/161 (пункт 187) передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 21 корп.1 літ. А, для розміщення бюджетної установи, яка утримується за рахунок органів місцевого самоврядування.

Пунктом 2.1 договору №2236-1 від 12.08.2019 визначено, що об`єктом оренди є нежитлові приміщення загальною площею 529,80 кв.м на 1 та 2 поверхах згідно з викопіюванням з поверхневого плану, що складає невід`ємну частину договору №2236 від 29.07.2016.

Відповідно до пункту 3.1 договору №2236-1 від 12.08.2019 орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280 (із змінами, внесеними рішенням Київської міської ради від 08.02.2018 №21/4285) в редакції Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 06.12.2018 №253/6304 та становить без податку на додану вартість за базовий місяць розрахунку червень 2019 - 42,16 грн. за 1 кв.м, що в цілому складає 22 496,16 грн.

Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 12.08.2019 по 10.08.2022 (пункт 9.1 договору №2236-1 від 12.08.2019).

14.08.2019 внесено до системи "VlasCom" питання щодо зміни орендної ставки позивачу.

08.10.2019 рішенням постійної комісії Київської міської ради з питань власності задоволено клопотання орендаря про зменшення орендної ставки до 0,01% від ринкової вартості приміщення за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 21 корп.1 літ. А.

17.10.2019 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив підготувати проект додаткової угоди до договору №2236-1 від 12.08.2019 з урахуванням рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності щодо зменшення орендної ставки до 0,01% від ринкової вартості приміщення та визначення вказаної орендної ставки з 12.08.2019.

Відповідач направив позивачу додаткову угоду до договору №2236-1 від 12.08.2019, в якій визначив орендну ставку до 0,01% від ринкової вартості з 08.10.2019.

У свою чергу, позивач означену додаткову угоду підписав з протоколом розбіжностей, в якому визначив про застосування вказаної вище ставки орендної плати саме з 12.08.2019.

Проте, відповідач у листі №062/056/16-142 від 09.01.2020 повідомив про відмову від підписання додаткової угоди до договору №2236-1 від 12.08.2019 разом з протоколом розбіжностей, де нарахування орендної ставки у розмірі 0,01% починається з 12.08.2019.

Спір у справі виник у зв`язку із відмовою відповідача в укладанні договору про внесення змін до договору №2236-1 від 12.08.2019, за яким нарахування орендної ставки у розмірі 0,01% починається з 12.08.2019, а не з 08.10.2019.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Згідно з частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до частини 3 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частинами 1-4 статті 188 Господарського кодексу України унормовано, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення (частина 1 статті 631 Цивільного кодексу України).

Організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна

державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності врегульовано Законом України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 5 Закон України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендодавцями є, зокрема, органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) унормовано, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. Укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди державного майна розробляє і затверджує Фонд державного майна України, типові договори оренди майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, затверджують відповідно Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування.

Отже, розмір орендної плати є істотною умовою договору оренди.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Статтею 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, в том числі, управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Рішенням Київської міської ради №415/1280 від 21.04.2015 затверджено Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва (далі - Положення).

Відповідно до пунктів 15.1, 15.2 Положення внесення змін до договору оренди здійснюється за згодою сторін договору до закінчення терміну його дії. З метою розгляду питання про внесення змін до договору оренди орендар подає орендодавцю заяву, 3 підписані ним та балансоутримувачем примірники додаткової угоди до договору про внесення змін до договору оренди та обґрунтування запропонованих змін.

Якщо пропозиція орендаря стосується зміни істотних умов договору оренди нерухомого майна, яке відповідає ознакам, визначеним у підпунктах 7.10.2 і 7.10.3 цього Положення, то рішення за заявою орендаря приймається Постійною комісією за поданням орендодавця (пункт 15.3 Положення).

Із змісту пункту 7.10 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва вбачається, зокрема, що якщо подано лише одну заяву, конкурс на право оренди не проводиться і договір оренди укладається з потенційним орендарем як з єдиним претендентом на підставі рішення, яке приймається: постійною комісією - щодо нерухомого майна, площа якого складає більше 50 кв. м, а також щодо нерухомого майна метрополітену, нерухомого майна, яке передається у погодинну оренду або оренда плата за яке складає 1,00 грн. в рік - незалежно від площі об`єкта оренди, або якщо нерухоме майно внесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, та іншого окремого індивідуально визначеного майна вартістю понад 500000,00 грн. (п. 7.10.2); Київською міською радою щодо нерухомого майна закладів охорони здоров`я, закладів освіти, об`єктів спортивної інфраструктури в закладах освіти, закладів культури, об`єктів культурної спадщини, площа яких складає більше 400 кв. м, та щодо цілісних майнових комплексів підприємств територіальної громади міста Києва, їх структурних підрозділів (7.10.3).

Отже, враховуючи те, що об`єктом оренди за договором №2236-1 від 12.08.2019 є нежитлові приміщення загальною площею 529,80 кв.м на 1 та 2 поверхах згідно з викопіюванням з поверхневого плану, що складає невід`ємну частину договору №2236 від 29.07.2016, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що внесення змін до відповідного правочину в частині зменшення розміру орендної плати можливе лише за наявності рішення постійної комісії з питань оренди Київської міської ради.

Як встановлено вище, 08.10.2019 рішенням постійної комісії Київської міської ради з питань власності задоволено клопотання орендаря про зменшення орендної ставки до 0,01% від ринкової вартості приміщення за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 21 корп.1 літ. А.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що визнання укладеною додаткової угоди до договору №2236-1 від 12.08.2019 шляхом зазначення про нарахування орендної ставки у розмірі 0,01% починаючи з 12.08.2019 є неправомірним та не відповідає вимогам Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, з огляду на відсутність рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності із застосування відповідної ставки саме з дати, визначеної позивачем, а не з 08.10.2019.

Крім того, відповідно до пункту 15.12 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва зміни до договору оренди набирають чинності з дати їх підписання сторонами.

Стосовно посилань позивача на зволікання відповідача в направленні відповідної пропозиції щодо зменшення орендної ставки для позивача на розгляд постійної комісії Київської міської ради з питань власності, суд першої інстанції зазначив наступне.

У листі №08/283-431 від 06.05.2019 постійна комісія Київської міської ради з питань власності повідомила позивача про те, що розгляд питань стосовно оренди майна територіальної громади міста Києва здійснюється комісією у порядку, визначеному рішенням Київської міської ради №415/1280 від 21.04.2015, відповідно до якого для внесення змін до договору оренди, орендарю необхідно подати орендодавцю відповідну заяву з обґрунтуванням запропонованих змін. Також, зазначено, що у зв`язку з прийняттям Київською міською радою 15.02.2018 рішення №67/4131 "Про запровадження та безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва програмного комплексу "VlasCom"" комісія починаючи з 10.04.2018 формує порядки денні своїх засідань щодо розгляду питань оренди виключно із застосування зазначеного програмного забезпечення.

У свою чергу, 02.08.2019 позивач направив лист №01.1-22/866 відповідачу, в якому просив Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зменшити орендну ставку до 0,01% від ринкової вартості об`єкта. До вказаного листа було додано згоду Управління з питань цивільного захисту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (підприємство-балансоутримувач) на встановлення пониженої орендної ставки у розмірі 0,01% від ринкової вартості об`єкта. Вказаний лист отримано відповідачем 02.08.2019.

Відповідно до пункту 15.5 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва орендодавець протягом 10 робочих днів з моменту отримання заяви орендаря про зміну істотних умов договору оренди, зокрема, вносить до Системи інформацію про запропоновані зміни до договору.

Суд першої інстанції встановив, що питання щодо зміни орендної ставки позивачу внесено відповідачем до системи "VlasCom" - 14.08.2019, тобто, в межах строку встановленого пунктом 15.5 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про безпідставність твердження позивача про порушення відповідачем права позивача на застосування пільгової ставки орендної плати.

Посилання апелянта на застосування частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України в частині розміру орендної плати суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки пільгова орендна плата була встановлена на підставі рішення постійної комісії Київської міської ради від 18 та 24 травня 2016 на певний визначений термін, а саме протягом строку дії договору № 2236, з 29.07.2016 по 27.07.2019.

Доводи скаржника про необхідність застосування принципу мовчазної згоди з боку відповідача, колегія суддів вважає помилковими, оскільки відповідно до Положення про оренду майна укладання договору оренди і внесення змін до нього, здійснюється, виключно, на підставі рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності, а не за домовленістю орендаря та орендодавця.

На переконання колегії суддів, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Департаменту цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 у справі №910/2369/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 у справі №910/2369/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 у справі №910/2369/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 у справі №910/2369/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Департамент цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації.

4. Матеріали справи №910/2369/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 30.12.2020.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім