РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2020Справа № 910/14771/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Селянського (фермерського) господарства «Іванна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія

«Дунаєвський ливарно-механічний завод»

про стягнення 130.500,00 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

28.09.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Селянського (фермерського) господарства «Іванна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвський ливарно-механічний завод» про стягнення 130.500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ухвалою Господарського суду Вінницької області № 902/136/18 від 12.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дунаєвський ливарно-механічний завод», Фізичною особою-підприємцем Плахотнюк Олександром Васильовичем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвський ливарно-механічний завод» та Селянським (фермерським) господарством «Іванна» затверджено мирову угоду, відповідно до якої ФОП Плахотнюк О.В. зобов`язаний перерахувати на рахунок ТОВ «Торговий Дім «Дунаєвський ливарно-механічний завод» перший платіж за договором купівлі-продажу № 160517/1 від 16.05.2017 у розмірі 260.000,00 грн, після чого ТОВ «Торговий Дім «Дунаєвський ливарно-механічний завод» та ТОВ «Керуюча компанія «Дунаєвський ливарно-механічний завод» у 40-ка денний строк виконують перелік робіт визначений в акті обстеження, за результатом чого останні підписують акт виконаних робіт та акт введення об`єкту. Після підписання вказаного акту у позивача виникає зобов`язання сплатити на користь відповідача 130.000,00 грн згідно договору купівлі-продажу № 160517/1 від 16.05.2017. Проте відповідачем та ТОВ «Торговий Дім «Дунаєвський ливарно-механічний завод» свої зобов`язання за затвердженою мировою угодою виконано не було та передбачені акти не підписано. В супереч того, що у позивача не виникло обов`язку щодо сплати 130.000,00 грн, відповідач звернувся із заявою про примусове виконання ухвали Господарського суду Вінницької області № 902/136/18 від 12.07.2018, на підставі чого Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. відкрито виконавче провадження № ВП 60847903, накладено арешт на кошти та на майно боржника та стягнуто з позивача 143.500,00 грн, з яких 130.000,00 грн становить платіж за договором № 160517/1 від 16.05.2017, 500,00 грн витрати на виконавче провадження та 13.000,00 грн винагорода приватному виконавцю. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.01.2020, яка залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 у справі № 902/136/18 визнано незаконними дії приватного виконавця та скасовано постанови винесені у виконавчому провадженні № ВП 60847903. Враховуючи викладене, у відповідача відсутні підстава на отримання від позивача коштів у розмірі 130.000,00 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 130.500,00 грн безпідставно набутих коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 відкрито провадження у справі № 910/14771/20; прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 05.10.2020 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 807 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03680, м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 3, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 05.10.2020, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 19.10.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 807.

22.10.2020 від позивача надійшло клопотання про стягнення з відповідача 13.000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

06.11.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що 03.10.2018 за видатковою накладною № КК-0000111 та товарно-транспортною накладною № 56 від 03.10.2018 усе відремонтоване обладнання було перевезене та передане СФГ «Іванна», що підтверджується актом прийому-передачі обладнання від 03.10.2018. Станом на поточну дату підтверджує, що отримане позивачем обладнання прийняте, не поверталось, жодних претензій щодо його якості, кількості та асортименту не надходило. Жодних дій щодо розірвання договорів № 160517/1 та № 160517 від 16.05.2017 не було ініційовано жодною із сторін, а відтак мирова угода є обов`язковою для виконання усіма її сторонами. Як передбачено п. 3.4. мирової угоди, одностороння відмова віл виконання умов цієї угоди, а також одностороння зміна ї положень не допускається, а тому виконавши вичерпний перелік взятих на себе обов`язків та враховуючи свідоме створення боржником перешкод та обставин для забезпечення допуску фахівців стягувача до об`єкту виконання робіт та налаштування - стягувач виконав всі умови діючого законодавства щодо обов`язків з виконання діючого договору. У зв`язку із односторонньою відмовою позивача від виконання умов мирової угоди, відповідач звернувся до приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Позивач посилається на ст. 1212 ЦК України, як на підставу для задоволення позову, однак до цих правовідносин не може бути застосовано положення ст. 1212 ЦК України оскільки підставою для перерахування коштів на користь відповідача було примусове виконання умов мирової угоди затвердженої ухвалою Господарського суду Вінницької області від 12.07.2018 у справі № 902/136/18 тобто TOB «КК «ДЛМЗ» отримав кошти не безпідставно. Вважає, що ФОП Плахотнюк О.В. та СФГ «Іванна» в односторонньому порядку відмовились від виконання умов мирової угоди.

У відзиві на позовну заяву міститься клопотання про направлення судом примірника позовної заяви на електронну адресу представника відповідача - Блажкевича С.В., оскільки відповідач не отримав копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/14771/20 від 10.11.2020 в задоволенні клопотання відповідача про направлення судом примірника позовної заяви на електронну адресу представника відповідача відмовлено.

27.11.2020 від відповідача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/14771/20 до набрання законної сили рішенням у справі господарського суду Вінницької області № 902/1097/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дунаєвський ливарно-механічний завод» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвський ливарно-механічний завод» до Фізичною особою-підприємцем Плахотнюк Олександра Васильовича та Селянського (фермерського) господарства «Іванна» про зобов`язання виконати умови мирової угоди від 09.07.2018, затвердженої ухвалою господарського суду вінницької області від 12.07.2018 у справі № 902/136/18.

Суд розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовляє в його задоволенні з огляду на наступне

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення суду, який розглядає іншу справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Дані обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи та не можуть бути встановлені господарським судом самостійно.

Враховуючи матеріали справи, мотиви клопотання відповідача та положення ст.ст. 73-77 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав та доцільності для його задоволення, з огляду на те, що зупинення провадження до набрання законної сили рішення у справі № 902/1097/20 не є обставиною, яка свідчить про неможливість розгляду даної справи.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 12.07.2018 у справі № 902/136/18 за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» до Фізичної особи-підприємця Плахотнюка Олександра Васильовича, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» та Селянське (фермерське) господарство «Іванна» про стягнення 431.490,47 грн; за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Плахотнюка Олександра Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дунаєвецький ливарно-механічний завод», третя особа Селянське (фермерське) господарство «Іванна» про зобов`язання усунути за власний рахунок недоліки в обладнанні затверджено мирову угоду від 09.07.2018 (далі - мирова угода) з додатком № 1 по справі № 902/136/18 у редакції, наведеній в ухвалі.

ТОВ «Керуюча компанія «Торговий дім «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. із заявою про примусове виконання ухвали Господарського суду Вінницької області від 12.07.2018 у справі № 902/136/18 в частині сплати Селянським (фермерським) господарством «Іванна» 130.000,00 грн заборгованості.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідачем всупереч умов та порядку виконання мирової угоди (щодо послідовності її виконання) пред`явлено мирову угоду до виконання в примусовому порядку, за результатами якого приватним підприємцем неправомірно стягнуто з позивача кошти, які позивач мав сплатити лише після підписання актів виконаних робіт, які наразі не підписані.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Затверджена судом мирова угода укладена між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» (Сторона-1), Фізичною особою-підприємцем Плахотнюк Олександром Васильовичем (Сторона-2), Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» (Сторона-3) та Селянським (фермерським) господарством «Іванна» (Сторона-4).

Розділ 2 мирової угоди містить наступні Умови та порядок виконання взаємних поступок.

2.1. Сторони мирової угоди, за участі уповноважених представників, шляхом огляду на місті встановили та узгодили перелік технічних завдань за договорами № 160517/1 та № 160517 від 16.05.2017, про що складено акт обстеження обладнання (додаток № 1 до даної мирової угоди), який є невід`ємною частиною цієї Мирової угоди, з метою корегування та налагодження продуктивності цілісного виробничого, комплексу - сушарки зернової «Дунаївчанка 9». Сторони підтверджують, що розуміють та однаково тлумачать/трактують умови акту обстеження.

2.2. Сторони узгодили, що загальна сума, яку мають сплатити Сторона-2 та Сторона-4 Стороні-1 та Стороні-3, становить 520.000,00 грн, із наступного розрахунку: 1) 350.000,00 грн - за договором купівлі-продажу № 160517/1 від 16.05.2017, укладеним між Стороною-1 та Стороною-2; 2) 130.000,00 грн - за договором купівлі-продажу № 160517 від 16.05.2017, укладеним між Стороною-3 та Стороною-4; 3) 40.000,00 грн - вартість робіт з налаштування і технічної переробки деталей та вузлів згідно домовленості сторін за цією мировою угодою, які відображені в акті обстеження.

2.3. З метою виконання даної мирової угоди Сторона-2 перераховує на рахунок Сторони-1 перший платіж згідно Договору купівлі-продажу № 160517/1 від 16.05.2017 в сумі 260.000,00 грн протягом 3-ох робочих днів з моменту набрання законної сили ухвалою господарського суду Вінницької області про затвердження даної мирової угоди.

2.4. Перелік робіт, визначених в акті обстеження, виконуються спеціалістами Сторони-1 і Сторони-3 у 40-денний строк з моменту оплати Стороною-2 першого платежу відповідно до п. 2.3. даної мирової угоди. З метою покращення якості та потужності роботи цілісного виробничого комплексу - сушарки зернової «Дунаївчанка 9» обсяг робіт в процесі виконання п. 2.4 мирової угоди може бути збільшено за рахунок Сторони-1 і Сторони-3. За результатами виконаних робіт сторони підписують двосторонні документи: акт виконаних робіт та акт введення об`єкту (зерносушарки «Дунаївчанка 9») в експлуатацію.

2.5. На наступний день, після підписання актів виконаних робіт та введення об`єкту в експлуатацію, про які зазначено в п. 2.4. мирової угоди, Сторона-2 сплачує на користь Сторони-1 згідно п. 2.2 даної мирової угоди 90.000,00 грн за умовами договору купівлі-продажу № 160517/1 від 16.05.2017 та 40.000,00 грн за умовами мирової угоди; Сторона-4 сплачує на користь Сторони-3 130.000,00 грн згідно договору купівлі-продажу № 160517 від 16.05.2017.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.01.2020 у справі № 902/136/18 встановлено наступне

На виконання п. 2.3 мирової угоди ФОП Плахотнюком О.В. згідно платіжного доручення № 109 від 12.07.2018 перераховано 260.000,00 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дунаєвецький ливарно-механічний завод».

Натомість за умовами п. 2.4. мирової угоди, спеціалістами Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод», у 40-денний строк з моменту оплати фізичною особою-підприємцем Плахотнюком Олександром Васильовичем першого платежу в сумі 260.000,00 грн, мав був виконаний перелік робіт, визначених в акті обстеження. При цьому обсяг робіт в процесі виконання міг бути збільшеним, а за результатами виконаних робіт сторони мали підписати акт виконаних робіт та акт введення об`єкту в експлуатацію.

Зокрема мали бути проведені такі роботи:

1. Пониження біопечі до рівня 200 мм від підлоги монтажу;

2. Ремонт та переробка колосникової решітки біопечі;

3. Виготовлення з`єднувального елементу між біопіччю та теплообмінником;

4. Виготовлення цегляної покрівлі біопечі;

5. Приведення конструкції каналу гарячого повітря теплообмінника у первинне становище;

6. Виготовлення та заміна з`єднувального короба нижньої секції труб колектора теплообмінника з трубами димоходу;

7. Налаштування роботи зерносушарки у відповідності до технічних характеристик, передбачених технічним паспортом та Технічними умовами ТУ У 28.9-3870006-004:2016;

8. Запуск сушарки зернової «Дунаївчанка 9» в експлуатацію у порядку, передбаченому Технічними умовами ТУ У 28.9-3870006-004:2016.

Згідно видаткової накладної № ІВ-0000015 від 16.07.2018 та товарно-транспортної накладної № ІВ-16/07 від 16.07.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Торговий дім «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» прийняло біопіч та теплообмінник на ремонт.

Згідно акту прийому-передачі обладнання до мирової угоди від 09.07.2018 від 03.10.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Торговий дім «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» поставило, а Фермерське господарство «Іванна» прийняло обладнання в такій комплектації: цегла № 5, цегла № 44, цегла № 45, глина, утеплювач, теплообмінник, піч, кришка, хомут, коліно, труба. Передача обладнання здійснена на виконання мирової угоди з метою виконання монтажних робіт силами підприємства виробника.

При цьому в ході розгляду скарги не знайшли свого підтвердження факти виконання усього переліку робіт, передбачених пунктами 1-6 додатку до мирової угоди, зокрема запуск сушарки зернової «Дунаївчанка 9» в експлуатацію. Суд підкреслює, що згідно умов мирової угоди, за результатами виконаних робіт, сторони мали підписати двосторонні документи: акт виконаних робіт та акт введення об`єкту (зерносушарки «Дунаївчанка 9») в експлуатацію.

Лише за дотримання цих умов, як передбачено пунктом 2.5. мирової угоди, на наступний день після підписання актів виконаних робіт та введення об`єкту в експлуатацію, про які зазначено в п. 2.4. мирової угоди, Селянське (фермерське) господарство «Іванна» мало сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» 130.000,00 грн згідно договору купівлі-продажу № 160517 від 16.05.2017.

Натомість звернувшись до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. із заявою про примусове виконання мирової угоди в частині сплати Селянським (фермерським) господарством «Іванна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» 130.000,00 грн боргу згідно договору купівлі-продажу № 160517 від 16.05.2017, останнє в заяві стверджувало, що виконало всі свої зобов`язання по виготовленню та ремонту обладнання, передбачені мировою угодою від 12.07.2018. Так, у заяві зазначено, що 07.09.2018 Плахотнюк О.В. відмовився приймати обладнання. На його прохання стягувачами було відправлено проект нового обладнання та проект додатку № 2 до мирової угоди. Після ознайомлення з цими документами Плахотнюк О.В. змінив свою думку та відмовився від нового обладнання. В подальшому згідно листа № 738 від 21.09.2018 ФОП Плахотнюк О.В. та СФГ «Іванна» погодились приймати обладнання.

Станом на час розгляду скарги сторонами мирової угоди не надано доказів, які б підтверджували обопільне підписання ними актів всіх виконаних робіт та введення об`єкту в експлуатацію, про які зазначено в п. 2.4. мирової угоди.

Лише за виконання даної умови мирової угоди всіма її сторонами, у Селянського (фермерського) господарства «Іванна» виникає обов`язок сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» 130.000,00 грн згідно договору купівлі-продажу № 160517 від 16.05.2017.

За відсутності обопільно підписаних актів виконаних робіт та підписаного акту введення об`єкту в експлуатацію, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» не виникло підстав вимагати примусового стягнення з Селянського (фермерського) господарства «Іванна» 130.000,00 грн боргу. Оскільки у Селянського (фермерського) господарства «Іванна» не настав обов`язок сплатити 130.000,00 грн по причині відсутності обопільно підписаних актів виконаних робіт та підписаного акту введення об`єкту в експлуатацію, мирова угода в частині стягнення зі скаржника вищезазначеної суми заборгованості не підлягала примусовому виконанню приватним виконавцем.

З огляду на встановлене вище, ухвалою Господарського суду Вінницької області № 902/136/20 від 30.01.2020 задоволено скаргу Селянського фермерського господарства «Іванна» на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А., вчинені під час здійснення виконавчого провадження № 60847903 у справі № 902/136/18, та зокрема визнано незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича щодо прийняття до виконання та відкриття виконавчого провадження № 60847903 з примусового виконання ухвали Господарського суду Вінницької області від 12.07.2018 по справі № 902/136/18; скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича від 10.12.2019 № ВП 60847903 про відкриття виконавчого провадження.

Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 ухвалу Господарського суду Вінницької області від 30.01.2020 у справі № 902/136/20 залишено без змін.

У даному випадку господарський суд виходить з того, що принцип юридичної визначеності є одним з основних елементів верховенства права, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення Суду у справах Христов проти України, no. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008).

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Отже, оскільки на момент розгляду даної справи набрала законної сили ухвала у справі № 902/136/18, обставини, які були встановлені під час розгляду справи № 902/136/18 не підлягають доказуванню в межах даної справи.

Матеріали справи свідчать, що відбулося примусове стягнення кошів з рахунку Селянського (фермерського) господарства «Іванна» у рамках виконавчого провадження ВП № 60847903/1 на виконання мирової угоди затвердженої у справі № 902/136/18 від 12.07.2018, що підтверджується платіжним дорученням № 60847903/1 від 19.12.2019 (кошти в сумі 143.500,00 грн списано з рахунку СФГ «Іванна» та зараховані на рахунок приватного виконавця Гненного Д.А.).

З матеріалів справи вбачається, що сума 143.500,00 грн складається з: 130.000,00 грн борг, 500,00 грн компенсація витрат виконавчого провадження, 12.959,03 грн винагорода за виконавчим провадженням, 40,97 грн винагорода за виконавчим провадженням.

19.12.2019 на підставі розпоряджень приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. № 60847903 від 17.12.2019 та від 19.12.2019 при примусовому виконанні ухвали Господарського суду вінницької області № 902/136/18 від 12.07.2018 згідно платіжних доручень № 1347 від 17.12.2019 на суму 909,72 грн та № 1377 від 19.12.2017 на суму 129590,28 грн приватним виконавцем на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвський ливарно-механічний завод» перераховано кошти в загальному розмірі 130.500,00 грн.

Стягнення коштів у виконавчому провадженні № 60847903 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвський ливарно-механічний завод» в загальному розмірі 130.500,00 грн підтверджується також листом відповіддю приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. № 2349 від 01.06.2020.

Під час розгляду даної справи сторонами мирової угоди також не надано доказів, які б підтверджували обопільне підписання ними актів всіх виконаних робіт та введення об`єкту в експлуатацію, про які зазначено в п. 2.4. мирової угоди.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Враховуючи те, що постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. про відкриття виконавчого провадження від 10.12.2019 № ВП 60847903 щодо примусового виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Вінницької області № 902/136/18 від 12.07.2018, скасовано та наразі у позивача не настав строк виконання зобов`язання за мировою угодою щодо сплати відповідачу 130.000,00 грн, суд приходить до висновку, що у відповідача відсутні правові підстави для набуття вказаних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання зобов`язання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач звертався до відповідача з вимогою від 02.09.2020 про повернення безпідставно збережені кошти в сумі 130.500,00 грн у семиденний строк з моменту отримання даної вимоги. Дана вимога надіслана відповідачу 04.09.2020 рекомендованою кореспонденцією № 139 що підтверджується описом вкладення у ціни й лист від 04.09.2020. Відповідач отримав дану вимогу 25.09.2020, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту АТ «Укрпошта» в мережі Інтернет за трек-кодом 139.

Відповідач відповідь на вимогу не надав та кошти позивачу не перерахував.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 130.500,00 грн коштів, сплачених під час виконавчих дій, які визнано в судовому порядку неправомірними, що утримуються відповідачем безпідставно.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Центральної бібліотеки ім. Т.Г.Шевченка для дітей м. Києва обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Стосовно розподілу витрат позивача на правову допомогу в розмірі 13.000,00 грн слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

21.12.2019 між позивачем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Бератер» (адвокатське об`єднання) був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги № 21-12/19 за умовами якого адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати правову (правничу) допомогу клієнту, а клієнт зобов`язується оплатити за надання правової (правничої) допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Адвокатським об`єднанням «Бератер» адвокату Дудчик Олегу Михайловичу 23.09.2020 виданий ордер серії АВ № 1004641 на надання правової допомоги СФГ «Іванна» у Господарському суді міста Києва.

Підтвердженням того, що Дудчик Олег Михайлович є адвокатом свідчить свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія № 619 від 27.10.2008.

Згідно з п. 5 вказаного договору за надання правової (правничої) допомоги за цим договором клієнт зобов`язаний сплатити адвокатському об`єднанню гонорар, розмір, порядок обчислення (фіксований розмір, погодинна оплата) та сплата якого визначаються сторонами у додатках до договору.

Додатком № 1 від 13.10.2020 до договору за надання послуг з правової допомоги щодо звернення до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» 130.500,00 гри безпідставно набутих коштів. Клієнт сплачує адвокатському об`єднанню плату у формі гонорару у погодженому Сторонами розмірі 13.000.00 грн шляхом розрахунку готівкою. На підтвердження здійснення розрахунку адвокатське об`єднання видає клієнту довідку.

Згідно розрахунку суми гонорару від 13.10.2020 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 21-12/19 від 21.12.2019 адвокатським об`єднанням надається правнича допомога наступного характеру: 1) попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, 2) проведення правового аналізу спірних правовідносин та судової практики в аналогічних правовідносинах, 3) підготовка проекту вимоги про повернення коштів, 4) зібрання доказів шляхом направлення адвокатського запиту, 5) складання та оформлення позовної заяви.

Винагорода виплачена позивачем адвокатському об`єднанню в розмірі 13.000,00 грн, що підтверджується довідками адвокатського об`єднання № 13-10/20-1 від 13.10.2020 на суму 5.000,00 грн та № 15-10/20-1 від 15.10.2020 на суму 8.000,00 грн.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові № 922/445/19 від 03.10.2019 дійшла висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

За відсутності заперечень відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та відповідного клопотання про їх зменшення, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на професійну правову допомогу покладаються на відповідача повністю в сумі 13.000,00 грн.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвський ливарно-механічний завод» (03680, м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 3, ) на користь Селянського (фермерського) господарства «Іванна» (22511, Вінницька область, Липовецький район, с. Стара Прилука, вул. Космонавтів, 23, ) 130.500 (сто тридцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. безпідставно набутих коштів, 2.102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору, 13.000 (тринадцять тисяч) грн 00 коп. на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова