УХВАЛА

м. Київ

22.12.2020Справа № 910/25057/15

Суддя Господарського суду міста Києва Гулевець О.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

про поновлення строку для видачу дублікату наказу Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/25057/15

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до 1) Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек»

про стягнення 180 536, 57 грн.

Представники сторін: без виклику

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 №910/25057/15 позовні вимоги Приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» збитки у розмірі 50 000,00 грн. та 1 000, 27 грн. - судового збору. А також стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» збитки у розмірі 130 536, 57 грн. та 2 611, 45 грн. - судового збору.

На виконання рішення Господарським судом міста Києва 14.01.2016 видано відповідні накази.

22.09.2020 через відділ діловодства та документообігу суду надійшла заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про видачу дубліката наказу про стягнення збитків з ТОВ «Ігрек».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2020 заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про видачу дубліката наказу повернуто.

09.10.2020 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» подало через відділ діловодства та документообігу суду заяву про видачу дубліката наказу про стягнення збитків з ТОВ «Ігрек».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2020 заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про видачу дубліката наказу повернуто без розгляду.

26.10.2020 через відділ діловодства та документообігу суду від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» надійшла заява про видачу дубліката наказу про стягнення з ТОВ «Ігрек» 130536,57 грн. боргу та 2611,45 грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2020 у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про видачу дубліката наказу у справі № 910/25057/15 відмовлено.

10.12.2020 до відділу діловодства суду від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» надійшла заява про видачу дублікату наказу у справі №910/25057/15.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/1764 від 10.12.2020, у зв`язку із неможливістю здійснення правосуддя суддею Зіневич А.Б., призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів вищевказаної заяви.

В результаті повторного автоматизованого розподілу вказана заява була передана на розгляд судді Гулевець О.В.

Разом із заявою про видачу дублікату наказу, заявник просив поновити строк для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/25057/15 до виконання.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Водночас, приймаючи до уваги статтю 3 Конституції України, якою встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (стаття 6 Конституції України).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 Кабінет Міністрів України установлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин.

Листом 9/рс-186/20 від 16.03.2020 Радою суддів України з метою убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, рекомендовано встановити особливий режим роботи судів України на період з 16.03.2020 по 03.04.2020, а саме по можливості здійснювати судовий розгляд справ без участі сторін, в порядку письмового провадження.

Постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» установлено з 22.05.2020 по 22.06.2020 на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із внесеним змінами), відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) установлено карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 20 травня 2020 р. N 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"

З огляду на те, що неявка представників сторін у судове засідання є не обов`язковою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку, а також враховуючи рекомендації, які містяться в листі Ради суддів України 9/рс-186/20 від 16.03.2020 та в наказі Голови Господарського суду міста Києва № 92 від 04.12.2020 «Про особливий режим роботи Господарського суду міста Києва», з метою збереження життя та здоров`я представників сторін, працівників апарату суду та суддів, судом розглянуто подану заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в порядку письмового провадженні без виклику учасників справи в судове засідання.

Відповідно до п. 19.4 Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, суд може видати дублікат виконавчого документа при умові, якщо заява подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання або поновлення такого строку за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, в наказі Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/25057/15 зазначено, що наказ дійсний для пред`явлення до виконання до 04.01.2017.

На підставі вказаних положень та наданих документів, суд встановив, що заявник звернувся до суду із поданою заявою про видачу дубліката наказу у справі №910/25057/15 - 10.12.2020, тобто з пропуском строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При цьому, стягувачем заявлено клопотання про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання.

У розумінні приписів процесуального законодавства Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. При цьому, причини поважності пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин та наданих заявником доказів на їх підтвердження.

Отже, в кожному випадку суд з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування заяви про відновлення строку для пред`явлення наказу до виконання, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

З огляду на вищевикладене, враховуючи наведені в заяві обставини щодо неодноразового звернення стягувача до Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та з огляду на наявний в матеріалах справи лист №96468 Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 25.11.2020, суд визнає причини пропуску строку пред`явлення наказу до виконання поважними та вважає за можливе його поновити.

В обґрунтування своєї заяви, позивач зазначає, що в результаті технічної помилки державного виконавця, яка здійснила реєстрацію виконавчого документу, а саме наказу №910/25057/15 від 14.01.2016 року, виданого Господарським судом м. Києва, було відкрите виконавче провадження з невірним зазначенням назви суду, що видав виконавчий документ, номеру наказу та суми, яка підлягає стягненню, а в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень було вказано лише розмір судового збору, який і був стягнутий.

При цьому, виконавче провадження за наказом № 910/25057/15 виданим Господарським судом м. Києва передано до архіву та знищене без належного виконання, в результаті чого стягувач не може реалізувати своє право на виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів заяви, стягувач звернувся до Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою від 20.07.2016 про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 № 910/25057/15.

Відповідно до листа Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 03.08.2020, в якому повідомлено на запит стягувача, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження у Новокодацькому ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) наказ Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 №910/25057/15 не перебуває на виконанні та взагалі не надходив.

Однак, в подальшому 01.12.2020 на адресу стягувача надійшов лист від Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №96468 від 25.11.2020, копія якого наявна в матеріалах справи.

Так, у листі №96468 від 25.11.2020 начальником Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомлено, що після надходження від стягувача копії наказу №910/25057/15 від 14.01.2016 Господарським судом міста Києва та перевірки в реєстрі судових рішень встановлено, що державним виконавцем при реєстрації виконавчого документа в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень допущено технічну помилку. Замість вірної назви виконавчого документа на підставі якого відкрито виконавче провадження, а саме наказу №910/25057/15 від 14.01.2016 року, який виданий Господарським судом міста Києва, державним виконавцем вказано наказ №910/20057/15 від 14.12.2015 року, який виданий Господарським судом Дніпропетровської області.

Поряд з тим, відповідно до Розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Також, у листі зазначено, що передані до архіву органу виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання реєстру відправленої кореспонденції складає 1 рік.

Аналіз приписів підпункту 19.4. пункту 1 Розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, дозволяє зробити висновок про те, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, з наданням суду доказів сплати судового збору в розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, законодавцем визначено право стягувача на повторну видачу йому судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, наказу суду (його дубліката) як виконавчого документа, на підставі якого здійснюється примусове виконання судового рішення, прийнятого по суті спору.

За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Згідно із матеріалів справи, наказ Господарського суду міста Києва у справі №910/25057/15 від 14.01.2016 не виконано ані в добровільному, ані в примусовому порядку.

За приписами статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

З урахуванням вище викладеного, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про видачу дублікату наказу Господарського суду міста Києва №910/25057/15 від 14.01.2016.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 233-235, ст. 329, п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про видачу дублікату наказу Господарського суду міста Києва №910/25057/15 від 14.01.2016 - задовольнити.

2. Поновити строк для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва №910/25057/15 від 14.01.2016 до виконання.

3. Видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва №910/25057/15 від 14.01.2016.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали: 22.12.2020.

Суддя О.В. Гулевець