Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Юрковської В.О.,
Учасники судового засідання згідно протоколу судового засідання
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 розгляд заяви призначено на 17.12.2020.
09.12.2020 до суду надійшла заява представника заявника про розгляд справи у відсутність особи, яка бере участь у справі.
17.12.2020 до суду від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В судове засідання 17.12.2020 з`явився уповноважений представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», який підтримав подане клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про відкладення розгляду справи задоволено, відкладено судове засідання на 21.12.2020.
17.12.2020 до суду від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у відсутність особи, яка бере участь у справі.
21.12.2020 до суду від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надійшла заява про долучення документів.
Відповідно до ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З огляду на положення ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути заяву без участі представника заявника.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» (вул. Лісна, 1, с. Петрушки, Києво-Свяошинський р-н, Київська обл., 08113, ідентифікаційний код 30367782) штраф у розмірі 7 500,00 євро, збитки у розмірі 1 519,26 євро, судовий збір у розмірі 4 450,33 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 1-3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Позивачем у позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс.

02.12.2020 до суду від позивача надійшла заява, в якій останній повідомив суд про те, що докази сплати судових витрат позивачем будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

05.12.2020 позивачем направлено до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13595/20, про що свідчить опис вкладення у цінний лист.

07.12.2020 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів понесених судових витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи викладені вимоги ГПК України, оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.

Таким чином, враховуючи дату ухвалення судового рішення у справі № 910/13595/20 (02.12.2020), дату надання доказів понесених судових витрат з боку позивача суд доходить висновку про надання таких доказів позивачем у строк, визначений ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч. 4, 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі - Закон), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями частини 1 статті 1 Закону договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як вбачається з матеріалів справи представництво інтересів позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-транс» у справі № 910/13595/20 здійснювала адвокат Рибченко Наталія Миколаївна, на підтвердження повноважень якої до матеріалів справи долучено копія договору № 213 про надання правничої (правової) допомоги від 19.08.2020, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 6055 від 08.02.2018.

За умовами п. 2 договору про надання правничої (правової) допомоги № 213 від 19.08.2020 (далі - договір) адвокат Рибченко Н.М. надає правничу допомогу Товариству з обмеженою відповідальністю «Васт-транс», зокрема, щодо захисту прав та інтересів товариства на розпорядження своєю власністю, стягнення з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» збитків, завданих невиконанням договору № БО065-19 на брокерське обслуговування від 05.04.2019 та разового замовлення № 10/БО005-18 від 04.06.2020, складання позовних заяв, складання та підготовка процесуальних документів та інших документів правового характеру спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів замовника, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, в тому числі у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, складання інформаційних запитів, надання усних консультацій та інших дій без обмежень за тарифом 1000 грн/год (в т.ч. за вивчення, складання та виготовлення документів, надання консультацій та роз`яснень) та 1500,00 грн за прибуття до суду та/або за участь у розгляді справи у режимі відеоконференції або через Електронний суд із використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису за одне судове засідання.

Відповідно до п. 5 договору замовник (позивач) зобов`язується оплатити виконавцю (адвокату Рибченко Н.М.) винагороду за надання правничої допомоги додатково за прибуття та/або участь у розглядів справи у режимі відеоконференції або через Електронний суд із використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису за одне судове засідання - 1500 грн.

Як вбачається з матеріалів справи адвокат Рибченко Н.М. брала участь у трьох судових засіданнях у межах розгляду справи № 910/13595/20, а саме 28.10.2020, 25.11.2020 та 02.12.2020.

За приписами частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У частинах 3, 4 статті 126 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, яка має право на таке відшкодування, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

03.12.2020 адвокатом Рибченко Н.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Васт-транс» складено та підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правничої (правової) допомоги № 213 від 19.08.2020, згідно якого замовник (Товариство з обмеженою відповідальністю «Васт-транс») оплатив виконавцю (адвокату Рибченко Н.М.) за послуги з надання правничої допомоги згідно тарифів у відповідності до п. 5 договору за прибуття та участь у трьох судових засіданнях Господарського суду міста Києва у справі № 910/13595/20 - 28.10.2020, 25.11.2020 та 02.12.2020 суму 15000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1122 від 03.12.2020.

Враховуючи надані суду докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що стороною позивача надано суду підтверджуючі докази понесених витрат за участь адвоката Рибченко Н.М. у судових засіданнях у справі № 910/13595/20 у розмірі 4500,00 грн.

Щодо тверджень сторони відповідача про відсутність відомостей про адвоката Рибченко Н.М. у Єдиному реєстрі адвокатів України, то суд вважає за необхідне зазначити.

Як вбачається з матеріалів справи 08.02.2018 Радою адвокатів міста Києва прийнято рішення за № 6 про видачу Рибченко Н.М. свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 6055 від 08.02.2018.

У відповідності до ч. 4 ст. 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвокатів України.

Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України не обмежуються віком особи та є безстроковими.

Доказів того, що вказаний документ визнаний у передбаченому законом порядку недійсним або є скасованим, матеріали справи не містять.

Також відсутні докази щодо припинення права Рибченко Н.М. на заняття адвокатською діяльністю у порядку передбаченому законом.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Єдиний реєстр адвокатів України створений для збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Тобто ЄРАУ є виключно інформаційною системою, а Закон не пов`язує виникнення, зміну або припинення відповідних прав та обов`язків адвоката з моментом внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру адвокатів України.

Таким чином, суд не приймає доводи сторони відповідача як підставу для відмови у відшкодуванні понесених позивачем витрат на прибуття адвоката та участь у судових засіданнях в межах розгляду справи № 910/13595/20.

Аналізуючи вищевикладені доводи у їх сукупності суд доходить висновку про задоволення заяви позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» (вул. Лісна, буд. 1, с. Петрушки, Київська область, 08113) про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13595/20.

Керуючись ст. ст. 123, 124, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Заяву - задовольнити повністю.

2. Ухвалити додаткове рішення у справі № 910/13595/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення штрафу та збитків.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» (вул. Лісна, 1, с. Петрушки, Києво-Свяошинський р-н, Київська обл., 08113, ідентифікаційний код 30367782) судові витрати у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, п. 4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом додаткового рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання повного тексту додаткового рішення суду 29.12.2020.

Суддя В.О.Демидов