ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" грудня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1824/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання Кожухарь Є.І.

розглянувши у судовому засіданні позовну заяву Першого заступника прокурора Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, ) в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 15, )

до відповідача: Приватного підприємства «СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ СЕНАТ» (67772, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт Затока, вул. Приморська, 1, )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, код ЄДОПОУ 01125689)

про стягнення, розірвання договору оренди, зобов`язання повернути державне нерухоме майно, -

за участю представників:

прокурор Тунік В.М., в порядку положень про самопредставництво

від позивача: Кравченко Ю.В., в порядку положень про самопредставництво

від відповідача: Гуртієва Т.М., в порядку положень про самопредставництво

від третьої особи: Бобко О.М., в порядку положень про самопредставництво

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Одеської області звернувся до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Приватного підприємства «СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ СЕНАТ» про:

- стягнення з ПП «СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ СЕНАТ» на користь Державного бюджету України заборгованості за договором оренди нерухомого майна від 30.10.2015 (в редакції від 01.08.2016) в розмірі 1105111,86 грн. та пені в розмірі 71916,94 грн.;

- розірвання договору оренди державного нерухомого майна від 30.10.2015 (обліковий №43/1), укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та ПП «СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ СЕНАТ» (в редакції від 01.08.2016);

- зобов`язання ПП «СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ СЕНАТ» повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та передачу ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» орендованого за договором оренди від 30.10.2015 (в редакції від 01.08.2016) державного нерухомого майна, загальною площею 5939,3 кв.м, розташованого за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт Затока, вул. Приморська, 1, а саме: будівлі адміністративно-побутового призначення №1 п/п Бугаз, площею 141,10 кв.м; будівлі адміністративно-побутового призначення №2 п/п Бугаз, площею 274,90 кв.м; будівлі складу ПММ п/п Бугаз, загальною площею 55,1 кв.м; майданчику прикордонного причалу п/п Бугаз, площею 3600,00 кв.м; складу критого №1 п/п Бугаз (рамповий), площею 1868,20 кв.м.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 21.07.2020 о 10:15. У підготовчому засіданні 21.07.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 177, 183 ГПК України про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 02.09.2020 о 16:30. У підготовчому засіданні 02.09.2020 судом у протокольній формі в порядку ст. 183 ГПК України винесено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 17.09.2020 о 15:00. У підготовчому засіданні 17.09.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст.ст. 50, 183 ГПК України про залучення Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача та відкладення підготовчого засідання на 29.09.2020 о 10:00. У підготовчому засіданні 29.09.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 06.10.2020 о 12:15. Однак, у зв`язку із перебуванням судді Бездолі Ю.С. на лікарняному з 05.10.2020, підготовче засідання 06.10.2020 о 12:15 не відбулось. Після виходу судді Бездолі Ю.С. з лікарняного, ухвалою суду від 26.10.2020 призначено підготовче засідання на 04.11.2020 о 14:30. У підготовчому засіданні 04.11.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст.ст. 177, 185 ГПК України про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, закриття підготовчого провадження та призначення справи №916/1824/20 до судового розгляду по суті на 18.11.2020 о 15:30. У судовому засіданні 18.11.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення розгляду справи на 02.12.2020 о 14:30.

01.12.2020 за вх.№32083/20 до суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, відправлене на адресу суду 27.10.2020. В обґрунтування поданого клопотання відповідач, посилаючись на викладені Великою Палатою Верховного Суду висновки у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, просить суд залишити позов прокурора у цій справі без розгляду, з підстав недотримання прокурором вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 53 ГПК України при зверненні до суду з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, оскільки прокурором не доведено бездіяльність РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях та необхідність захисту інтересів держави.

У судовому засіданні 02.12.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення розгляду справи на 09.12.2020 о 13:45. У судовому засіданні 09.12.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення розгляду справи на 17.12.2020 о 14:15.

Справа №916/1824/20 розглядалась судом в період оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, під час якого законодавцем змінювався порядок обчислення процесуальних строків при розгляді господарської справи.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України від 18.06.2020 №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 17.07.2020, процесуальні строки, які були продовжені, зокрема відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У визначений Законом України від 18.06.2020 №731-IX строк (до 06.08.2020 включно) сторони не звернулись до місцевого господарського суду з іншими заявами/клопотаннями, окрім тих, що наявні в матеріалах справи, не повідомили суд про намір вчиняти якісь інші процесуальні дії у даній справі та/або про неможливість вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином.

У судовому засіданні 17.12.2020 представник відповідача підтримав подане клопотання та просив залишити позов без розгляду.

Прокурор, представники позивача та третьої особи у судовому засіданні 17.12.2020 заперечили проти залишення позову без розгляду.

Розглянувши клопотання Приватного підприємства «СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ СЕНАТ» за вх.№32083/20 від 01.12.2020, господарський суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка, зокрема, здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У відповідності до ч.ч. 3-5 ст. 53 ГПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Частиною 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом, і звертаючись до суду з позовом прокурор має обґрунтувати та довести підстави для представництва, серед яких є бездіяльність компетентного органу. При цьому обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах.

Згідно з ч.4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, з метою забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором, дійшла наступних висновків:

- звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення;

- невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо;

- прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим;

- частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Звертаючись до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях прокурор посилався, зокрема, на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18 та на те, що сам факт незвернення до суду органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи листа Прокуратури Одеської області за підписом першого заступника прокурора області за №05/1-1357вих-20 від 22.06.2020 на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях було направлено повідомлення в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» про те, що прокуратурою було підготовлено позовну заяву в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Приватного підприємства «СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ СЕНАТ», третя особа - Державне підприємство «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна, розірвання договору оренди, зобов`язання повернути майно. У вказаному листі прокуратурою повідомлено, що позовна заява найближчим часом буде скерована до суду для розгляду по суті.

Позовну заяву прокурором було подано до Господарського суду Одеської області 23.06.2020 - на наступний день після направлення повідомлення позивачу (вказане підтверджується відміткою на штампі канцелярії Господарського суду Одеської області про реєстрацію позовної заяви).

Приписами чинного законодавства України на прокурора покладено обов`язок довести суду наявність підстав для представництва інтересів держави в суді, зокрема у випадку, якщо захист інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. При цьому дотримання порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», надає можливість особі, в інтересах держави в особі якої прокурор має намір звернутись до суду та замінювати яку, як суб`єкт звернення до суду з позовом, прокурор має повноваження у виключних випадках, відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави та самостійно звернутись до суду з позовом протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.

Водночас, як встановлено судом, в цій справі прокурор із повідомленням про встановлення підстав та наміру здійснювати представництво інтересів держави звернувся до позивача напередодні подання позову до Господарського суду Одеської області, а отже в даному випадку прокурор не дотримався порядку, визначеного ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», чим фактично позбавив можливості позивача відреагувати на це звернення протягом розумного строку після його отримання.

Cудом не приймаються до уваги посилання прокурора на те, що позивач був попередньо повідомлений прокурором у 2019 році про порушення інтересів держави, оскільки листування прокурора та сторін у 2019 році не свідчить про дотримання прокурором порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» при зверненні до суду з конкретним позовом, якій прокурором був підготовлений станом на червень 2020 року.

Отже, оскільки прокурором повідомлення про встановлення підстав та наміру здійснювати представництво інтересів держави в особі позивача направлено останньому напередодні подання позову до Господарського суду Одеської області, господарський суд дійшов висновку, що в розумінні положень ч.ч. 3-5 ст. 53 ГПК України та ч.ч. 3,4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, прокурором не доведено обставин наявності підстав для представництва. При цьому прокурором не обґрунтовано, чому з попереднім повідомленням до позивача він звернувся 22.06.2020, тобто за день до подання позову.

Звернення прокурора з позовом без здійснення попереднього повідомлення позивача з наданням останньому розумного строку для відповідного реагування є передчасним та таким, що не відповідає приписам ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 53 ГПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Водночас, з метою забезпечення єдності судової практики у питанні застосування положень ГПК України у справах за позовами прокурорів Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 дійшла висновку, що якщо суд встановить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати, і в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що після відкриття провадження у справі судом встановлено відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у спірних відносинах, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову Першого заступника прокурора Одеської області у справі №916/1824/20 без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст. 226 ГПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.226, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1.Клопотання Приватного підприємства «СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ СЕНАТ» за вх.№32083/20 від 01.12.2020 - задовольнити.

2.Позовну заяву Першого заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Приватного підприємства «СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ СЕНАТ» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» про стягнення, розірвання договору оренди, зобов`язання повернути державне нерухоме майно - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили 17.12.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 22.12.2020.

Суддя Ю.С. Бездоля