ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року Справа № 923/920/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі судового засідання Чернявській О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Прокурора-заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Херсонській області, м. Херсон, ,

до: Комунального підприємства "Теплокомунгосп", смт. Зеленівка, м. Херсон,

про відшкодування збитків завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного

За участю представників сторін:

від прокуратури - прокурор відділу прокуратури Волкова Н.М.;

від позивача - не з`явився;

від відповідача - директор Черепін В.І., адвокат Івченко О.О..

У відповідності до ч.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Обставини справи.

14 вересня 2020 року прокурор-заступник керівника Херсонської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Херсонської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Херсонській області з вимогою про відшкодування збитків завданих Комунальним підприємством "Теплокомунгосп" внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства у сумі 205210,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Державною екологічною інспекцією у Херсонської області під час перевірки встановлено, що Комунальне підприємство "Теплокомунгосп" здійснює забір підземної води зі свердловин без спеціального дозволу на користування надрами.

У зв`язку з допущеними порушеннями природоохоронного законодавства, згідно з Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, нанесених державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 №389, Державною екологічною інспекцією у Харківській області розраховано розмір збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів, який складає 205510,38 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 вересня 2020 року визначено суддю по справі - Нікітенко С.В.

Ухвалою від 18 вересня 2020 року суд прийняв позовну заяву прокурора до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 923/920/20 визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09 жовтня 2020 року до суду від представника відповідача у справі надійшло клопотання про поновлення процесуального строку для надання відзиву та відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року суд відклав судове засідання у справі та поновив відповідачу строк для надання відзиву по суті позовних вимог.

06 листопада 2020 року до суду від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки згідно наданого Державним агентством водних ресурсів України дозволу на спеціальне водокористування від 19.08.2019 № 650/ХС/49д-19, відповідачу дозволяється здійснювати забір підземної води з використанням артезіанських свердловин №№ 20-242, 20-245, 20-72, 20-309, 20-452.У виданому відповідачу Державною службою геології та надр України спеціальному дозволі на користування надрами № 5843 від 25 вересня 2013 року, відсутні родовища №№ 20-242, 20-245, 20-72, 20-309, 20-452 оскільки обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу (ч. 1 ст. 23 Кодексу України про надра).

Повідомляє, що з метою отримання у користування земельних ділянок під артезіанськими свердловинами відповідач неодноразово звертався до Зеленівської селищної ради та Антонівської селищної ради з відповідними листами. Артезіанські свердловини використовувались відповідачем на підставі Договору безстрокового безоплатного користування майном територіальної громади Зеленівської сільської (селищної) ради № 1 від 22.04.2005 та Угоди про взаємовідносини Антонівської селищної ради та КП «Теплокомунгосп» на обслуговування артезіанської свердловини та водопроводу № 1 від 17.12.2014.

Відповідач також повідомляє, що рішення про затвердження проекту землеустрою земельних ділянок та надання земельних ділянок у постійне користування під артезіанські свердловини були прийняті на протязі 2020 року (рішення № 666 від 24.07.2020 Зеленівською селищною радою, рішення № 531 від 05.08.2020 Антонівською селищною радою).

Відповідач завчасно, у порядку, передбаченому законодавством, звертався до уповноважених органів для погодження документів, необхідних для отримання спеціального дозволу на користування надрами, затвердження проекту землеустрою земельних ділянок та надання земельних ділянок у постійне користування; затримка в затвердженні проекту землеустрою земельних ділянок та надання земельних ділянок у постійне користування сталася не з вини відповідача, що є обов`язковою умовою для покладення на останнього відповідальності у виді відшкодування збитків. Відповідач є комунальним підприємством, одним з основних видів діяльності якого є забір, очищення та постачання води, основна кількість якої розподіляється між населенням, школами, дитсадками, лікарнею, іншими бюджетними організаціями, відповідно, є необхідною для забезпечення діяльності зазначених установ та населення. З урахуванням зазначеного, відповідач просить суд відмовити прокурору у задоволенні заявленого позову.

Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Ухвалою від 12 листопада 2020 року суд продовжив строк розгляду справи № 923/920/20 на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відклав розгляд справи на 17 грудня 2020 об 11:00 год.

23 листопада 2020 року до суду від Херсонської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, в якому прокурором спростовуються твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та додатково обґрунтовано позовні вимоги. Відповідь на відзив прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

У призначене судове засідання 17.12.2020 з`явився прокурор та представник відповідача.

Позивачем явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечено, про причини неявки суд не повідомлено.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомленні про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі, зокрема повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

На адресу суду повернулось поштове повідомлення з відміткою пошти про вручення позивачу у справі ухвали суду від 17.12.2020.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи, що судом було продовжено процесуальні строки розгляду даної справи для надання можливості реалізації процесуальних прав учасникам справи, а тому суд вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі представника позивача.

Прокурор у судовому засіданні 17.12.2020 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні 17.12.2020 позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просили відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 17.12.2020 проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам сторін про орієнтований час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що Херсонською місцевою прокуратурою з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурором держави в суді у сфері використання водних ресурсів вивчено надані Державною екологічною інспекцією у Херсонській області матеріали перевірки додержання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів комунальним підприємством "Теплокомунгосп" Зеленівської селищної ради.

В ході вказаної перевірки було встановлено, що Державною екологічною інспекцією у Херсонській області з 25.02.2020 по 28.02.2020 проведено планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів у діяльності КП «Теплокомунгосп», за результатами якої встановлено, що згідно Статуту комунальне підприємство «Теплокомунгосп» засновано на комунальній власності селищної територіальної громади. Основним предметом діяльності підприємства є користування надрами (видобування підземних вод), збирання, очищення та розподілення води (водозабезпечення та водовідведення), постачання пари та гарячої води (теплозабезпечення)

Станом на 27.02.2020 КП «Теплокомунгосп» експлуатує 20 артезіанських свердловин, з яких 19 свердловин знаходяться на балансі підприємства, а саме:

- №№ 20-240, 20-391, 20-392, 20-300, 20-294, 20-353, 20-297, 20-298, 20-530, 20-420, 20-529, 20-354, 20-237 на території смт. Зеленівка м. Херсон;

- №№ 20-452, 20-374, 20-357 на території с. Богданівка, м. Херсон;

- №№ 20-242 на території с. Петрівка, м. Херсон;

- №№ 20-245, 20-309 на території с. Сонячне, м. Херсон;

Свердловина № 20-72 на території с. Молодіжне, м. Херсона експлуатується на підставі угоди про взаємовідносини Антонівської селищної ради м. Херсона та КП «Теплокомунгосп» на обслуговування артезіанської свердловини та водопроводу від 17.12.2014 з терміном дії до 31.12.2018. Термін дії продовжено на три роки.

За результатами перевірки посадовими особами Державної екологічної інспекції у Херсонській області, 28.02.2020 складено протокол про вчинення директором КП «Теплокомунгосп» ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 47 КУпАП та ст. 65 Кодексу України про надра та постановою від 10.03.2020 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 47 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Сума штрафу сплачена ОСОБА_1 у повному обсязі 12.03.2020.

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час проведення вищезазначеної перевірки, Державною екологічною інспекцією у Херсонській області 28.02.2020 КП «Теплокомунгосп» внесено припис №01-51/81/20, про усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, яким КП «Теплокомунгосп» зобов`язано до 28.07.2020 оформити спеціальний дозвіл на користування надрами.

За твердженням прокуратури вказаний припис у судовому порядку відповідачем не оскаржувався, але до цього часу не виконаний.

В подальшому, на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №389 від 20.07.2009, позивачем здійснено розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (спеціального дозволу на користування надрами), розмір яких становить 205510,38 грн.

У травні 2020 року Державна екологічна інспекція у Херсонській області звернулась до відповідача з претензією № 56 про відшкодування завданих державі збитків та відповідний розрахунок розміру відшкодування збитків, завданих самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів в обсязі 157100,00 м. куб. у розмірі 205510,38 грн.

Проте, за твердженням позивача, до цього часу КП "Теплокомунгосп" вказані збитки державі не відшкодовано.

Прокурор зазначає, Державним агентством водних ресурсів України 19.08.2019 видано КП «Теплокомунгосп» дозвіл на спеціальне водокористування №650/ХС/49д-19 терміном дії до 19.08.2024. Державною службою геології та надр України 25.09.2013 видано КП «Теплокомунгосп» спеціальний дозвіл на користування надрами №5843 на ділянку Херсонська-2 Херсонського родовища (свердловини №№ 20-240, 20-294, 20-297, 20-298, 20-300, 20-353, 20-354, 20-391, 20-392, 20-420, 20-529, 20-530). Спеціальний дозвіл на користування надрами виданий на 20 років. Свердловини №20-237, 20-374 на момент перевірки не працюють. Спеціальний дозвіл на користування надрами зі свердловин №№ 20-242, 20-245, 20-72, 20-452, 20-309, 20-357 у підприємства відсутній, однак забір підземної води з вказаних свердловин не перевищує 300 м3/доб., згідно записів у журналі первинного обліку кількості підземної води. Водночас вказує, що право користування земельними ділянками під свердловинами №№ 20-242, 20-245, 20-72, 20-452, 20-309 КП "Теплокомунгосп" не зареєстровано.

За твердженням прокурора, забір підземної води зі свердловин №№ 20-242, 20-245, 20-72, 20-452 КП «Теплокомунгосп» здійснюється у порушення вимог ст. 44 Водного кодексу України, ст. 23 Кодексу України про надра, ст. 17 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» без спеціального дозволу на користування надрами.

Прокурор вказує, що внаслідок забіру підземної води із свердловин №№ 20-242, 20-245, 20-72, 20-452 у період з 2018 року по 2019 рік без спеціального дозволу на користування надрами, державі заподіяно збитки у сумі 205510,38 грн.

Дані обставини стали підставою для звернення прокурора з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги прокурора-заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Приписами частини 1 статті 149, статті 151 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 3 Водного кодексу України підземні води та джерела належать до водного фонду України, а згідно зі статтями 1, 6 Кодексу України про надра вони є частиною надр.

Отже, підземні води - це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

Відповідно до положень статей 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це збір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (пункт 9 частини 1 статті 44 Водного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу України про надра - надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Згідно зі статтею 21 Кодексу України про надра - надра у користування для видобування прісних підземних вод і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Статтею 23 Кодексу України про надра закріплено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 м3 на добу.

Відповідно до ст. 56 Кодексу України про надра основними вимогами в галузі охорони надр є забезпечення повного і комплексного геологічного вивчення надр: додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами.

Згідно з ст. 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадинам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Відповідно до ст. 21 цього ж Кодексу надра у користування для видобування підземних вод (крім мінеральних) і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Згідно з ст. 65 Кодексу України про надра порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні у самовільному користуванні надрами.

Разом з цим, ст. 23 Кодексу України про надра закріплено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, суб`єкти господарювання мають право лише для власних господарсько-побутових потреб. У свою чергу, видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.

Однією з обов`язкових умов для звільнення суб`єкта господарювання від необхідності отримання дозволу на користування надрами є видобування води з метою її використання для власних господарсько-побутових потреб.

Водночас, чинне законодавство не містить норм, які б тлумачили поняття "господарсько-побутові потреби".

Проте, як встановлено із системного аналізу приписів глави 11 (спеціальне водокористування для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення), глави 13 (особливості спеціального водокористування та користування водними об`єктами для потреб галузей економіки) ВК України та приписів глави 2 (надання надр у користування), глави 4 (плата за користування надрами) Кодексу України про надра вбачається, що законодавець відносить господарсько-побутові потреби до потреб населення, натомість, виробничі потреби підприємства охоплюються поняттями "водокористування для потреб галузей економіки" та "промислові потреби" (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 по справі №922/2610/14).

Матеріали справи свідчать, що Державною екологічною інспекцією у Херсонській області у період з 25.02.2020 по 28.02.2020 було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства, раціонального використання, відтворення і охорони у діяльності КП "Теплокомуненерго".

За результатами перевірки позивачем складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №01-51/81/2020 від 28.02.2020, який підписаний директором підприємства В. Черепін, із зауваженнями.

Вказаним Актом перевірки встановлено, що КП "Теплокомуненерго" здійснює діяльність з водопостачання населенню, підприємствам та організаціям населеним с. Зеленівка, с. Богданівка, с. Пертівка, с. Сонячне, с. Молодіжне, міста Херсон, херсоснької області.

Матеріали справи свідчать, що спеціальний дозвіл на користування надрами № 5843 видано КП «Теплокомунгосп» Державною службою геології та надр України 25.09.2013 на ділянку Херсонська-2 Херсонського родовища: свердловини №№ 20-240, 20-294, 20-297, 20-298, 20-300, 20-353, 20-354, 20-391, 20-392, 20-420, 20-529, 20-530. Спеціальний дозвіл на користування надрами видано на 20 років.

За результатами проведеної позивачем перевірки встановлено, що відповідачем не оформлено право користування земельними ділянками під свердловинами №№ 20-242, 20-245, 20-72, 20-452, 20-309, 20-357.

Таким чином, забір підземної води зі свердловин №№ 20-242, 20-245, 20-72, 20-452, 20-309, 20-357 КП «Теплокомунгосп» здійснювався без спеціального дозволу на користування надрами, що є порушенням п. 2 ст. 44 Водного кодексу України, ст. 23 Кодексу України про надра, 17 Закону України «Про питну воду питне водопостачання та водовідведення».

Враховуючи виявлені факти відсутності оформленого права користування земельними ділянками, на яких розташовані артезіанські свердловини, Державною екологічною інспекцією у Херсонській області зроблено висновок про самовільне використання відповідачем надр (підземні води) за відсутності дозволу на користування надрами (підземні води), що є порушенням ст. 16, 19, 21 Кодексу України про надра та ч. 5 ст. 17 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання".

З метою усунення порушень виявлених під час перевірки, Держекоінспекцією на адресу керівника КП"Теплокомунгосп" винесено припис №01-51/81/20 від 28.02.2020, відповідно до якого зобов`язано директора здійснити державну реєстрацію на право користування земельними ділянками під артезіанськими свердловинами у тому числі вище зазначеними та оформити спеціальний дозвіл на користування надрами.

Вказаний припис прийнятий до виконання особисто директором відповідача, про що свідчить його підпис.

За наслідками виявлених порушень природоохоронного законодавства державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області Державної екологічної інспекції в Херсонській області були складені протокол про адміністративне правопорушення №12104 від 28.02.2020 та постанова про накладення адміністративного стягнення №04-09/50 від 11.03.2020, згідно яких директора КП "Теплокомунгосп" В.І. Черепіна було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 47 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., який ним був сплачений у добровільному порядку , що підтверджено доданою до матеріалів справи копією фіскального чеку ПН 55 від 12.03.2020

Слід відзначити, що у випадках накладення адміністративних стягнень за невиконання вимог природоохоронного законодавства на відповідальних посадових осіб підприємств, накладений штраф хоча й має матеріальний характер, але є заходом відповідальності, а не відшкодування шкоди (Роз`яснення Вищого Господарського суду України №02-5/744 від 27.06.2001).

При цьому, акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №01-51/81/2020 від 28.02.2020 є чинним, в матеріалах справи відсутні докази оскарження зазначеного акта відповідачем в судовому порядку.

Як убачається з матеріалів справи та зазначає сам відповідач у відзиві на позовну заяву, що КП "Теплокомунгосп" здійснює водопостачання на території Зелинівської селищної ради та Антонівської селищної ради.

В період з 2018 року по 2019 відповідачем здійснювався забір води з підземних джерел самовільно, без спеціального дозволу на користування надрами, що підтверджується актом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №01-51/81/2020 від 28.02.2020.

Згідно з ч. 5 ст. 17 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", у разі використання підземних вод для питного водопостачання відповідне підприємство повинне одержати згідно з законом дозвіл на користування надрами.

З урахуванням наведеного судом встановлено, що відповідач використовує надра (підземну воду) з артезіанських свердловин для питного водопостачання, що виключає можливість використання підземних вод без отримання відповідного дозволу на користування надрами, передбаченого ст. 16, 19, 21 Кодексу України про надра.

Статтею 65 Кодексу України про надра встановлено, що порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні у самовільному користуванні надрами.

Відповідно до статті 111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Згідно з ст. 67 даного кодексу підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно з ст. 69 даного Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як: протиправна поведінка боржника, збитки, причинний зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вина.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Як вже було зазначено судом вище, статтею 23 Кодексу України про надра передбачено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 куб м на добу.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Норми статті 125 Земельного кодексу України і Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень" пов`язують виникнення права на земельну ділянку з моментом державної реєстрації відповідного права.

Згідно з ст. 56 Кодексу України Про надра основними вимогами в галузі охорони надр є, зокрема, недопущення самовільного користування надрами.

Статтею 19 Кодексу України Про надра передбачено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що земельні ділянки, які знаходяться під свердловинами №№ 20-242, 20-245, 20-72, 20-452, 20-309, 20-357 перебувають в користуванні у КП "Теплокомунгосп"".

Таким чином, в цьому випадку відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів статті 23 Кодексу України про надра, оскільки відповідач не є землевласником або землекористувачем земельних ділянок, на яких розташовані свердловини, як комунальне майно, що передано КП "Теплокомунгосп"" селищною радою на праві господарського відання.

У діях відповідача наявні всі підстави для покладення на нього відповідальності за заподіяну шкоду, зокрема: протиправна поведінка полягає у невжитті заходів щодо своєчасного отримання дозволу на користування надрами; вина особи, яка полягає у. порушені правил спеціального водокористування, а саме здійснення забору підземних вод за відсутності відповідного дозволу, що підтверджується актом перевірки, приписом, тощо; наявна сама шкода, яка розрахована відповідно до п. 9.1, 9.2 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, а також причинний зв`язок, що виражений у заподіяні вказаної шкоди саме протиправною поведінкою (бездіяльністю) відповідача.

Разом з тим, згідно з п.1.6 Роз`яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/744 від 27.06.2001, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Крім того, сама по собі процедура отримання спеціального дозволу на користування надрами, не звільняє від відповідальності за самовільне їх використання.

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12.09.2019 по справі № 908/1092/18.

На думку відповідача, оскільки водозабір не перевищує норму у 300 куб м на добу, такі обставини звільняють його від необхідності отримання спеціального дозволу на видобуток підземних вод у розумінні ст. 23 Кодексу України про надра.

Однак, як було зазначено вище, положення статті 23 Кодексу України про надра розповсюджується лише на землекористувачів та землевласників, до яких, як було встановлено вище, відповідач не відноситься, а тому суд вважає вказане твердження відповідача необґрунтованим та безпідставним.

З аналізу ст. 23 Кодексу України про надра та порядку отримання спеціальних дозволів на користування надрами випливає, що надання спеціальних дозволів на користування надрами здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр після попереднього погодження з відповідною радою питання про надання земельної ділянки для зазначених потреб, крім випадків, коли у наданні земельної ділянки немає потреби та після погодження надання надр у користування з метою геологічного вивчення, розробки родовищ корисних копалин місцевого значення сільських, селищних, міських та районних рад на їх території у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, діяльність у сфері надрокористування безпосередньо пов`язана із конституційною нормою, якою встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу (стаття 13 Конституції України), а тому вимоги до суб`єктів, які здійснюють діяльність у зазначених сферах, є суворішими порівняно із іншими видами діяльності.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що відповідач не є землевласником та землекористувачем земельних ділянок під свердловинами №№ 20-242, 20-245, 20-72, 20-452, 20-309, 20-357, отримання ним спеціального дозволу на користування надрами є обов`язковим, оскільки саме спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Таким чином, відповідачем не доведено суду відсутності своєї вини у завданні шкоди з його боку, а також не надано доказів щодо спростування доказів позивача по справі.

Позивачем здійснено розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (спеціального дозволу на користування надрами (підземна вода)) КП «Теплокомунгосп» Зеленівської селищної ради згідно пункту 9.1. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі, внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів», затвердженої наказом Мінприроди №389 від 20.07.2009, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14.08.2009 за №767/16783.

Судом перевірено правильність виконаних позивачем розрахунків та встановлено, що вони є вірним

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву в частині невизнання позовних вимог підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються фактично встановленими судом обставинами та матеріалами справи.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені прокурором вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст. 123, 129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Теплокомунгосп" () на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Херсонській області шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності у сумі 205510,38 грн. на розрахунковий рахунок в УК у м. Херсоні/смт. Зеленівка/24062100, , UA0021007, ККД 24062100 банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

3. Стягнути з Комунального підприємства "Теплокомунгосп" () на користь Херсонської обласної прокуратури () суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 3082,66 грн.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.12.2020.

Суддя С.В. Нікітенко