ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2020 р. Справа№ 922/1625/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Іоннікової І.А.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

прокурор: не з`явився

від позивача: не з`явився

від відповідача: адвокат Джирма А.В., на підставі довіреності № б/н від 11.11.19

розглянувши матеріали апеляційної скарги Черкаської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року

(про залишення позову без розгляду)

у справі № 922/1625/20 (суддя Кучеренко О.І.)

за позовом Харківської місцевої прокуратури №6

в інтересах держави в особі: Височанської селищної ради Харківського району Харківської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв"

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 42 376,56 грн., -

в с т а н о в и в :

1. Короткий зміст вимог:

1.1. Керівник Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Височанської селищної ради Харківського району Харківської області з позовом до ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ", у якому просить: визнати недійсними додаткові угоди: №3 від 10.05.2019, №6 від 16.07.2019, №8 від 29.11.2019, які укладалися до договору на постачання природного газу від 14.03.2019 №С/355-19 між Височанською селищною радою Харківського району Харківської області та ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ"; стягнути з ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" на користь держави в особі Височанської селищної ради Харківського району Харківської області збитки у виді надмірно сплачених грошових коштів у сумі 27973,93 грн.;

1.2. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що оспорювані додаткові угоди суперечать п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки вони укладені без належного підтвердження коливання цін на ринку природного газу в період виконання умов договору, що у свою чергу спричинило державі збитки у вигляді надмірно сплачених грошових коштів в оспорюваній сумі.

1.3. 25.08.2020 прокурор надіслав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просить також визнати недійсною додаткову угоду №10 від 20.01.2020, які укладалися до договору на постачання природного газу від 14.03.2019 №С/355-19 між Височанською селищною радою Харківського району Харківської області та ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ"; та стягнути з ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" на користь держави в особі Височанської селищної ради Харківського району Харківської області збитки у виді надмірно сплачених грошових коштів у сумі 42376,56 грн.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

2.1. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року у справі № 922/1625/20 позов залишено без розгляду з підстав того, що прокурором не доведено існування підстав для представництва (т. ІІ, а.с. 58-66).

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги:

3.1. Черкаська обласна прокуратура звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить "скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.10.2020 року у справі за позовом Харківської місцевої прокуратури №6 в інтересах Височанської селищної ради Харківського району до ТОВ "Енергогазрезерв" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції".

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

4.1. У апеляційній скарзі прокурор зазначає, що Височанська селищна рада, будучи стороною договору виступає головним розпорядником коштів місцевого бюджету, власником вказаних коштів та представником територіальної громади, яка в свою чергу самостійно до суду не звернулась.

5. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

5.1. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою.

6. Розподіл справи:

6.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2020, матеріали судової справи № 922/1625/20 разом з апеляційною скаргою Черкаської обласної прокуратури передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Іоннікова І.А.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Черкаської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.11.2020 р. у справі №922/1625/20 та повідомлено сторін, що судове засідання відбудеться 22.12.2020 р.

7. Інші процесуальні дії у справі:

7.1. У судове засідання 22.12.2020 р. представник позивача та прокурор не з`явились, про причини неявки колегію суддів не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень за ідентифікатором 309 та 287.

7.2. Представник відповідача проти розгляду справи за відсутності представника позивача та прокурора - не заперечував.

Частиною 2 ст. 202 ГПК України визначено, що суд "відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1)неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2)перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження."

Тобто положеннями вказаної статі визначено, що розгляд справи може бути відкладено у випадку неможливості явки представника сторони у судове засідання за наявності обґрунтованих причин такої неявки та за умови дотримання встановленого цим Кодексом строку, у межах якого може бути здійснено відкладення.

За змістом ч. 2 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою у справі №.922/1625/20.

Враховуючи викладене, останнім днем строку апеляційного розгляду вказаної апеляційної скарги є 06.01.2021 р.

За змістом ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п.п. 3, 6 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

При цьому позивачем не надано доказів неможливості залучення іншого представника, а також неможливості участі Генерального директора позивача у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

За положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З метою дотримання розумних строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням наведених рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги 22.12.2020 р.

Суд констатує, що учасники справи мали можливість висловити свої позиції у апеляційній скарзі та відзивах на неї, також відсутні обставини, що унеможливлюють розгляд справи у призначеному судовому засіданні 22.12.2020 р.

Враховуючи викладені обставини, те, що явка сторін обов`язковою не визнавалась, а також те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, з метою недопущення порушення процесуальних строків, колегія суддів приходить висновку про те, що у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи слід відмовити, а також про можливість розгляду справи за апеляційною скаргою за наявними матеріалами без участі представника позивача та прокурора.

7.3. Також у судовому засіданні 22.12.2020 р. представник відповідача надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

8. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:

8.1. З позовом до суду в інтересах держави звернувся керівник Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області, який просив визнати недійсними додаткові угоди: №3 від 10.05.2019, №6 від 16.07.2019, №8 від 29.11.2019, №10 від 20.01.2020, які укладалися до договору на постачання природного газу від 14.03.2019 №С/355-19 між Височанською селищною радою Харківського району Харківської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ"; та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" на користь держави в особі Височанської селищної ради Харківського району Харківської області збитки у вигляді надмірно сплачених грошових коштів у сумі 42376,56 грн. (т.І, а.с.3-30).

9. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

9.1. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

9.2. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

9.3. Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

9.4. У постанові Великої палати Верховного Суду від 26.05.2020 р. у справі №912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) викладено правову позицію, відповідно до якої: "При вирішенні питання про необхідність звернення до суду з позовом компетентний орган може діяти в умовах конфлікту інтересів - коли порушення інтересів держави, про яке стверджує прокурор, може бути пов`язане з раніше вчиненими протиправними діями цього органу чи бездіяльністю. Для врахування цих обставин стаття 55 ГПК України передбачає такі правила:

- якщо особа, яка має процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду, крім позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, поданого власником (учасником, акціонером) цієї юридичної особи в її інтересах, а також позову прокурора в інтересах держави;

- відмова компетентного органу від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті."

9.5. Необхідність захисту інтересів держави прокурор обґрунтовує тим, що під час закупівлі природного газу порушено вимоги чинного законодавства, принципи ефективного та прозорого здійснення закупівлі, створення добросовісної конкуренції у сфері закупівлі, принципи максимальної ефективності та економії, що створило ризик до протиправного витрачання коштів бюджету, нераціонального та неефективного їх використання. Крім того, укладення додаткових угод всупереч норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про публічні закупівлі" є прямим порушенням законності в бюджетній сфері, яке сприяє розвитку інфляційних процесів у країні, підриває довіру громадян і наносить вагомий матеріальний і моральний збиток, що не може не відобразитись на державних інтересах та авторитеті держави, а також порушує інтереси держави в особі органу місцевого самоврядування, як розпорядника державних коштів, який в межах здійснення покладених на нього функцій зобов`язаний забезпечувати ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів. Також прокурор зазначив, що Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, не вжито належних заходів до визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю природного газу та повернення надмірно сплачених коштів, в тому числі шляхом звернення до суду.

9.6. При цьому, прокурор зазначає, що під час опрацювання інформації, розміщеної на офіційному веб-порталі "Prozorro" щодо проведених відкритих торгів із закупівлі товарів, робіт та послуг розпорядниками бюджетних коштів м.Люботин та Харківського району встановлено факти порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі", що свідчить про порушення позивачем та відповідачем законодавства про публічні закупівлі, у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду.

9.7. Листом від 19.02.2020 р. №04-25-873вих20 прокуратура повідомила Височанську селищну раду про виявлені порушення та просила надати до прокуратури перелічені документи і вжити заходи цивільно-правового характеру, спрямовані на усунення порушень у випадку їх встановлення під час виконання запиту (т.І, а.с. 52-54).

9.8. У відповідь на вказаний лист Височанська селищна рада листом №437 від 20.03.2020 повідомила прокуратуру про те, що процедуру закупівлі здійснено в межах чинного законодавства (т.І, а.с. 55-57), а листом №536/02-26 від 16.04.2020 про те, що радою не встановлено підстав для вжиття заходів цивільно-правового характеру (т.І, а.с.110-112)

9.9. Таким чином з наданих прокурором листів Височанської селищної ради, які були направлені прокурору за результатами розгляду їх звернень, селищною радою зазначено, що їх інтереси при укладенні, оспорюваних прокурором, додаткових угод не порушені, вони вчинені згідно з положеннями чинного законодавства, отже, і застосовувати будь-які цивільно-правові засоби для визнання їх недійсними у селищної ради немає наміру. Доказів самостійного звернення Височанської селищної ради з відповідним позовом до суду - матеріали справи не містять.

9.10. Як вбачається зі змісту укладеного між Височанською селищною радою Харківського району Харківської області та ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" договору на постачання природного газу від 14.03.2019 №С/355-19, відповідач зобов`язався поставити споживачеві товар (природний газ) відповідної якості та у кількості, яка визначена у договорі, а споживач у свою чергу зобов`язаний оплатити вартість отриманого газу. Вказане свідчить про те, що між сторонами такого договору виникли приватно-правові відносини, відповідно до яких у Височанської селищної ради виник обов`язок з оплати коштів за поставлений за таким договором природний газ. Тобто, встановлення факту закупівлі газу за завищеною ціною може свідчить про порушення майнових інтересів територіальної громади від імені якої виступає відповідна сільська рада.

9.11. Таким чином, прокурором доведено наявність підстав для представництва Височанської селищної ради.

10. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

10.1. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для залишення без розгляду поданого прокурором позову з огляду на те, що прокурором доведено наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді.

11. Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

11.1. Колегія суддів погоджується з твердженнями прокурора про те, що ним було підтверджено наявність підстав для представництва Височанської селищної ради з огляду на те, що вказаною особою не здійснюється самостійний захист інтересів у суді. За вказаних обставин колегія суддів також визнає безпідставними викладені у відзиві на апеляційну скаргу твердження відповідача.

12. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду:

12.1. Враховуючи те, що прокурором виконано вимог законодавства щодо підтвердження існування підстав для представництва ним інтересів держави в суді, колегія суддів зазначає, що прокурором доведено те, що оскаржуваною ухвалою порушуються його процесуальні права.

13. Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

13.1. Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

13.2. Відповідно до частини 3 статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. До таких осіб процесуальний закон відносить прокурора та визначає підстави участі цієї особи у господарській справі.

13.3. Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст.5 ГПК України).

13.4. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили (ст. 11 ГПК України).

13.5. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).

13.6. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 74 ГПК України).

13.7. Відповідно до ст. 79 ГПК України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

13.8. За змістом 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

13.9. Суд залишає позов без розгляду якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано (п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України).

13.10. Відповідно до ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

13.11. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

13.12. У постанові Великої палати Верховного Суду від 26.05.2020 р. у справі №912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) викладено правову позицію, відповідно до якої: "Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва."

14. Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:

14.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала ґрунтується на засадах верховенства права, є законною, - ухвалена судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтована, - прийнята на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

14.2. Оскільки судом першої інстанції неповно досліджено обставини, якими прокурор обґрунтовував наявність підстав для представництва держави в особі Височанської селищної ради, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

14.3. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року у справі №922/1625/20 залишити без змін.

14.4. Апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року у справі №922/1625/20 залишити без задоволення.

15. Розподіл судових витрат:

14.2. Положеннями ч. 14 ст. 129 ГПК України визначено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

14.3. Разом з тим, оскільки у даному випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не проводиться та повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року у справі №922/1625/20 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року у справі №922/1625/20 скасувати.

3. Справу №922/1625/20 направити на розгляд до Господарського суду Черкаської області.

4. Доручити Господарському суду Черкаської області за результатами розгляду справи здійснити розподіл судових витрат у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги Черкаської обласної прокуратури.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 24.12.2020 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

І.А. Іоннікова