РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/911/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сарни-Холод",

вул. Технічна, буд. 1, м. Сарни, Рівненська обл., 34501

до відповідача: Фермерського господарства "Ніжин Агроінвест",

вул. 3-й Мікрорайон, буд. 9А, кв.1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

про стягнення 26404,34грн

без повідомлення (виклику) сторін

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сарни-Холод" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Фермерського господарства "Ніжин Агроінвест" 26404,34грн боргу, в тому числі 25000,00грн боргу по оплаті вартості робіт, 775,26грн 3% річних та 629,08грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 2 від 13.08.2019.

Ухвалою суду від 12.10.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк у 10 днів з дня вручення даної ухвали усунути зазначені недоліки.

На виконання вимог ухвали суду від 12.10.2020 від позивача 19.10.2020 до суду надійшла заява б/н від 16.10.2020 про усунення недоліків, а саме: надання належних доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.10.2020, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження з без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання до суду у порядку, визначеному ст. 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем, та попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач та відповідач були належним чином повідомлені про відкриття провадження у даній справі та здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.38-39).

Відповідно до ч.5,7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом у відповідності до Господарського процесуального кодексу строк не скористався. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від відповідача до суду не надходило.

Розгляд даної справи здійснюється судом без проведення судового засідання в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, що передбачено ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд ВСТАНОВИВ:

13.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сарни-Холод» (далі - виконавець) та Фермерським господарством «Ніжин Агроінвест» (далі - замовник) укладено договір № 2 (далі - договір) (а.с. 4-6).

Відповідно до п.1.1 договору за чинним договором виконавець зобов`язується виконувати роботи по зберіганню та очищенню чорниці замороженої, надалі продукція, в порядку і на умовах, передбачених чинним договором, а замовник оплачувати роботи виконавця.

Перелік послуг обумовлений сторонами в п. 2.1.9 договору.

Згідно з п.3.1.1, 3.2.2 договору вартість робіт виконавця складає 2,85грн, у тому числі ПДВ 20% за 1 кг прийнятої продукції, та включає в себе дії згідно п. 2.1.9. При необхідності, тарування продукції здійснюється силами та з матеріалів виконавця (паперовий мішок, підкладка, піддон, стретч плівка, нитка мішко зашивна, вартість яких сплачується замовником за додатковими рахунками, в терміни, обумовлені в рахунках-фактурах). Вартість зберігання продукції: камера № 1 1500,00грн, за 24 години роботи, камера № 7 1860,00грн, за 24 години роботи.

Відповідно до п. 3.3 договору розрахунок здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами акту переробки, та акту виконаних робіт. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок виконавця.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2019 року, або до повного виконання умов чинного договору (п.5.1 договору).

Сторонами 13.08.2019 підписано та скріплено печатками акт № 1 приймання-передачі сировини згідно з договором №2 від 13.08.2019, відповідно до якого замовник передав, а виконавець прийняв сировину (а.с. 7).

23.08.2019 між сторонами підписано та скріплено печатками акт №1 (повернення/передачі майна) згідно з договором №2 від 13.08.2019, відповідно до якого виконавець передав 23.08.2019, а замовник прийняв чорницю в кількості 19095 кг.

Між сторонами підписано та скріплено печатками акт № 08 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 21.08.2019, а саме виконавцем були проведені роботи по очищенню замороженої чорниці в кількості 20701кг на суму 58997,86грн з ПДВ.

Крім того, сторонами підписано та скріплено печатками видаткову накладну № 21 від 21.08.2019 на суму 13541,00грн з ПДВ за витратні матеріали на пакування продукції.

29.08.2019 між сторонами підписано та скріплено печатками акт № 09 здачі-прийняття робіт (надання послуг), а саме проведення виконавцем робіт по зберіганню замороженої продукції на суму 25860,00грн з ПДВ.

Відповідачем на виконання умов договору 22.08.2020 здійснено оплату робіт по очищенню замороженої чорниці на суму 58997,86 грн, 28.08.2019 здійснено оплату на суму 13541,00грн за витратні матеріали на пакування продукції, 29.08.2019 здійснено часткову оплату на суму 860,00грн за зберігання продукції.

Заборгованість відповідача перед позивачем за зберігання замороженої продукції становить 25000,00 грн.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором своєчасно та в повному обсязі стало підставою для нарахування 775,26грн 3% річних та 629,08грн інфляційних втрат і звернення позивача з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що договір № 2 від 13.08.2019 підписаний сторонами, скріплений печаткою відповідача, що свідчить про набрання ним чинності.

Із змісту договору вбачається, що на його підставі між сторонами виникли правовідносини надання послуг.

Згідно з ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 3.3 договору сторони дійшли згоди, що розрахунок здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами акту переробки, та акту виконаних робіт. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок виконавця.

Враховуючи п. 3.3 договору відповідач повинен був здійснити оплату послуг по зберіганню продукції по 03.09.2019, відтак прострочення виконання зобов`язань по оплаті послуг зберігання продукції починається з 04.09.2019.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на день подання позовної заяви позивач належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання послуг. Проте, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, вартість послуг в повному обсязі не оплатив.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 25000грн заборгованості по оплаті вартості послуг по зберіганню продукції за договором № 2 від 13.08.2019 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних від простроченої суми, сплата яких передбачена ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, зазначені нарахування носять компенсаційний характер і пов`язані із знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, право стягнення яких передбачене безпосередньо в Цивільному кодексі України і не передбачається обов`язковості зазначення такого положення в договорі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем оплати наданих послуг по зберіганню продукції, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 775,26 грн 3% річних за період з 04.09.2019 по 15.09.2020 та 629,08 грн інфляційних втрат за період з вересня 2019 року по серпень 2020 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

У відповідності до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву на позов.

Всупереч наведеним нормам, відповідач не надав суду жодних належних доказів, які підтверджують здійснення ним повної оплати за надані послуги.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов`язання не виконав, за надані послуги по зберіганню продукції своєчасно та в повному обсязі не розрахувався, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

При ухвалені рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Позивачем на підтвердження оплати судових витрат надано платіжне доручення на суму 2197,00 грн № 285 від 01.10.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п.1 п.2 ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік (ст. 7) установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2 102 гривні.

Позивачем при поданні позовної заяви повинно бути сплачено 2102,00 грн виходячи з ціни позову 26404,34 грн. Таким чином позивачем була здійснена оплата судового збору в більшому розмірі на 95,00 грн.

Судом роз`яснюється позивачу, що відповідно до п. 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Питання про повернення судового збору з Державного бюджету України на підставі п.1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» може бути вирішено виключно на підставі письмового клопотання позивача.

Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, з огляду на те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, за рахунок відповідача позивачу мають бути відшкодовані судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102грн.

Керуючись ст.129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сарни-Холод» () до Фермерського господарства «Ніжин Агроінвест» () про стягнення 26404,34 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Ніжин Агроінвест» (вул. 3-й Мікрорайон, буд. 9А, кв. 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16000, , р/р НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 353586) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сарни-Холод» (вул. Технічна, 1, м. Сарни, Рівненська область, 34501, , р/р НОМЕР_2 в АТ «Укрексімбанк», МФО 322313) 25000грн боргу, 629,08грн інфляційних втрат, 775,26грн 3% річних та 2102,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням судді Моцьора В.В. на лікарняному, відповідно до ч. 4 ст. 116 ГПК України рішення складено та підписано 23.12.2020.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор