РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.10.2020Справа № 924/1160/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця Шмата Володимира Олександровича

до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

про стягнення 167508,49 грн.,

Представники:

від позивача Лисинчук О.О.

від відповідача Каракоця О.Р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Хмельницької області звернувся з позовом фізична особа-підприємець Шмат Володимир Олександрович до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» в особі Хмельницької філії акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення 167508,49 грн., збережених без достатньої правової підстави (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 14.01.2020).

Позовні вимоги мотивовані таким обставинами.

19 квітня 2012 року фізична особа-підприємець Шмат Володимир Олександрович (клієнт) та акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (банк) уклали договір банківського обслуговування. В судовому порядку ухвалено стягнути з фізичної особи-підприємця Шмата Володимира Олександровича на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 289569,51 грн. За твердженням позивача, він добровільно перерахував на рахунок банку № НОМЕР_1 протягом червня - грудня 2016 року 167508,49 грн. 29.01.2018 орган виконання рішень відкрив виконавче провадження на суму 289569,51 грн. Після відкриття виконавчого провадження позивач перерахував органу виконання рішень 151217,97 грн. (139951,18 грн. на виконання рішення + винагорода виконавцю). З огляду на викладене позивач вважає, що повністю виконав рішення суду. Однак банк, не визнаючи добровільного виконання позивачем рішення на суму 167508,49 грн., зазначає, що вказані кошти зараховані на виконання зобов`язань за кредитним договором б/н від 17.10.2013. Позивач зазначив, що жодних договорів 17.10.2013 не укладав з банком, у зв`язку з чим банк зобов`язаний повернути йому 167508,49 грн. як безпідставно набуті.

Господарський суд Хмельницької області відкрив провадження у справі № 924/1160/19, постановив розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

16 січня 2020 року Господарський суд Хмельницької області постановив ухвалу про передачу справи № 924/1160/19 за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Позивач подав клопотання про витребування у акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» кредитного договору б/н від 17.10.2013, укладеного між фізичною особою-підприємцем Шматом Володимиром Олександровичем та акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк».

Господарський суд міста Києва своєю ухвалою від 18.06.2020 витребував у акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» належним чином завірену копію кредитного договору б/н від 17.10.2013, укладеного між фізичною особою-підприємцем Шматом Володимиром Олександровичем та акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», та його оригінал для огляду.

Відповідач повідомив, що в архіві банку договір від 17.10.2013, укладений між фізичною особою-підприємцем Шматом Володимиром Олександровичем та акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» відсутній, тому подати такий доказ немає можливості.

Суд своєю ухвалою від 20.07.2020 закрив підготовче провадження та призначив справу № 910/7910/20 до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 03.09.2020 представник відповідача заявив клопотання про продовження строку на подачу відзиву та прийняття розгляду.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 ГПК України).

За загальним правилом, заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України (ч. 2 ст. 118 ГПК України). Частиною 1 статті 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. Оскільки строк для подачі відзиву встановлено було судом, а не законом, цей строк не підлягає поновленню.

Водночас, з метою забезпечення принципу змагальності (ст. 13 ГПК України), керуючись ч. 2 ст. 119 ГПК України, з власної ініціативи суд продовжив акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» строк для подачі відзиву та прийняв відзив, про що постановив 17.09.2020 протокольну ухвалу.

Відповідач відхилив позовні вимоги у повному обсязі з огляду на таке.

Підписавши 19.04.2012 заяву про відкриття поточного рахунку позивач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, які разом з заявою складають договір банківського обслуговування. В рамках цього договору позивач скористався послугою «Гарантований платіж» шляхом реєстрації 17.10.2013 відповідних заявок в системі Іnternet Banking Приват-24. Таким чином договір б/н від 17.10.2013, який обліковується за позивачем, є договором щодо оформлених позивачем гарантованих платежів в рамках комплексного договору банківського обслуговування б/н від 19.04.2012. Для погашення заборгованості за договором б/н від 17.10.2013 було відкрито рахунок НОМЕР_1 . Позивач в призначеннях платежів, здійснених в період з 01.06.2016-31.12.2017, не зазначив «на виконання рішення суду у справі № 924/775/15», тому кошти зараховувались в поточну заборгованість.

Банк вважає, що зобов`язання з договором банківського обслуговування б/н від 19.04.2012 не припинені, тому відсутні підстави для повернення 167508,49 грн.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

19 квітня 2012 року фізична особа-підприємець Шмат Володимир Олександрович підписав заяву про відкриття поточного рахунку.

Відповідно до цієї заяви клієнт, підписавши її, погодився із Умовами та правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами і правилами обслуговування за розрахунковими картками, що розміщені на сайті банку http://www.privatbank.ua, тарифами банку, які разом з цією заявою та карткою зі зразками підписів і відбитків печатки складають договір банківського обслуговування (далі - Договір).

Клієнт приєднався і зобов`язався виконувати умови, вкладені в Умовах і правилах надання банківських послуг (далі - Умови), тарифах Приватбанку - договорі банківського обслуговування в цілому.

Відповідно до статті 634 ЦК України договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, є договором приєднання.

За своєю правовою природою правовідносини між банком та клієнтом є кредитними, які урегульовані в нормах цивільно-правового зобов`язального інституту «Позика. Кредит. Банківський вклад» (гл. 71 Цивільного кодексу України), Закону від 7 грудня 2000 року N 2121-III «Про банки і банківську діяльність» та інших відповідних правових актах.

Клієнту було надане право користуватися, серед іншого, послугою «Гарантований платіж».

Послуга «Гарантований платіж» надається банком у вигляді виконання банком заявок на договірне списання коштів (далі - «гарантований платіж» або «заявка», згідно з якими клієнт-платник доручає банку зарахувати кошти на рахунок отримувача в сумі і в дату, зазначені при створенні заявки (п. 3.1.1.73 Умов).

Обов`язковими реквізитами заявки на договірне списання коштів є: номер і дата заявки (присвоюється автоматично), рахунок платника, рахунок одержувача, сума платежу, призначення платежу (із зазначенням відомостей про господарський договір, на виконання оплати по якому подається заявка), дата зарахування коштів одержувачу (дата виконання заявки), вказівки за рахунок яких коштів (власних коштів клієнта (кредитних/змішано) необхідно зарезервувати гроші для виконання гарантованого платежу (п. 3.1.1.74 Умов).

Після отримання банком за допомогою системи дистанційного обслуговування заявки Іnternet Banking Приват-24 банк розглядає її на предмет надання або відмови у наданні послуги, у разі відсутності у платника власних коштів та/або некредитоспроможності платника (п.3.1.1.75 Умов).

Отже, порядок та умови надання послуги «Гарантований платіж» є складовими умовами правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем внаслідок приєднання позивача на підставі зави від 19.04.2012 до Умов та правил надання банківських послуг. Ці правовідносини між позивачем та відповідачем виникли з 19.04.2012 і передбачають надання відповідачем кредиту позивачу, у тому числі на умовах послуги «Гарантований платіж». Заявки щодо отримання гарантованих платежів в раках послуги «Гарантований платіж» не є окремими правочинами, а діями щодо реалізації прав та виконання обов`язків, на підставі договору приєднання від 19.04.2012 (далі - Договір).

19 квітня 2012 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (банк) відкрив фізичній особі-підприємцю Шмату Володимиру Олександровичу (клієнту) поточний рахунок № НОМЕР_2 .

Клієнт звернувся до банку з такими заявками на гарантований платіж:

- № 835 від 17.10.2013 про здійснення платежу в сумі 500,00 грн. (за рахунок кредитних коштів), отримувач: Феберже ПП, дата зарахування коштів: 22.10.2013;

- № 847 від 25.10.2013 про здійснення платежу в сумі 3600,00 грн. (за рахунок кредитних коштів), отримувач: Пилипчук Р.М., дата зарахування коштів: 01.11.2013;

- № 845 від 29.10.2013 про здійснення платежу в сумі 4320,00 грн. (за рахунок кредитних коштів), отримувач: Феберже, ПП, дата зарахування коштів: 05.11.2013;

- № 859 від 14.11.2013 про здійснення платежу в сумі 54000,00 грн. (за рахунок кредитних коштів), отримувач: БРОК - ЕКСІМ ТРЕЙД, ПП, дата зарахування коштів: 20.11.2013;

- № 874 від 12.12.2013 про здійснення платежу в сумі 50000,00 грн. (за рахунок кредитних коштів), отримувач: ЯР - КИР ТРАНС ТОВ, дата зарахування коштів: 17.12.2013;

- № 880 від 13.12.2013. про здійснення платежу в сумі 50000,00 грн. (за рахунок кредитних коштів), отримувач: ЯР - КИР ТРАНС ТОВ, дата зарахування коштів: 18.12.2013;

- № 898 від 24.12.2013. про здійснення платежу в сумі 10690,05 грн. (за рахунок кредитних коштів), отримувач: Цуревський Ю.Ф., дата зарахування коштів: 03.01.2014;

- №909 від 04.01.2014. про здійснення платежу в сумі 66950,00грн. (за рахунок кредитних коштів), отримувач: ЯР - КИР ТРАНС ТОВ, дата зарахування коштів: 10.01.2014.

Банк повідомив контрагентів клієнта, що грошові кошти зараховані на рахунок НОМЕР_3 та в подальшому гарантовано будуть перераховані на рахунки підприємств у визначені строки.

Стан виконання зобов`язань банком та клієнтом за Договором був предметом дослідження у справі № 924/775/15 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до фізичної особи-підприємця Шмата Володимира Олександровича про стягнення 283891,68 грн.

Під час розгляду вказаної справи суд встановив, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, натомість клієнт станом на 09.04.2015 винен банку 139951,18 грн. заборгованості за кредитом, 96180,14 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 47760,36 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

13 червня 2015 року Господарський суд Хмельницької області ухвалив рішення у справі № 924/775/15 про стягнення з фізичної особи - підприємця Шмата Володимира Олександровича на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 139951,18 грн. заборгованості за кредитом, 96180,14 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 23880,18 грн. пені, 5677,83 грн. судового збору.

Рівненський апеляційний господарський суд (постанова від 05.08.2015) скасував рішення першої інстанції в частині та постановив стягнути з фізичної особи - підприємця Шмата Володимира Олександровича на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 139951,18 грн. заборгованості за кредитом, 96180,14 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 47760,36 грн. пені, 5677,83 грн. судового збору

Господарський суд Хмельницької області 17.08.2015 видав наказ № 924/775/15 про стягнення з фізичної особи - підприємця Шмата Володимира Олександровича на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 139951,18 грн. заборгованості за кредитом, 96180,14 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 47760,36 грн. пені, 5677,83 грн. судового збору (разом 289569,51 грн.).

29.01.2018 державний виконавець Хмельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області відкрив виконавче провадження ВП № 55666754 з виконання наказу Господарського суду Хмельницької області № 924/775/15 від 17.08.2015 про стягнення з фізичної особи - підприємця Шмата Володимира Олександровича 289569,51 грн. заборгованості та 28956,95 грн. виконавчого збору.

Господарський суд Хмельницької області (ухвала від 16.04.2019, яка набрала законної сили) під час розгляду скарги фізичної особи - підприємця Шмата Володимира Олександровича на бездіяльність Хмельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області встановив, що станом на 16.11.2018 фізична особа - підприємець Шмат Володимир Олександрович погасив заборгованість у сумі 151217,97 грн. щодо виконання наказу Господарського суду Хмельницької області. З них 139951,18 грн. виконавцем перераховано на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в рахунок виконання наказу Господарського суду Хмельницької області № 924/775/15 від 17.08.2015.

Також до відкриття виконавчого провадження ВП № 55666754 за період з 03.06.2016 по 17.12.2017 позивачем було сплачено відповідачу 167508,49 грн. Кошти надходили з рахунку позивача № НОМЕР_1 та призначенням платежу «погашення по кредитному договору (гарант. платежі) від 17.10.2013».

Сплачені позивачем протягом червня 2016 року - грудня 2017 року 167508,49 грн. не стосуються виконання наказу Господарського суду Хмельницької області № 924/775/15 від 17.08.2015, що встановлено ухвалою Господарського суду Хмельницької області у справі 924/775/15 від 16.04.2019 при розгляді скарги фізичної особи-підприємця Шмата Володимира Олександровича на бездіяльність державного виконавця.

Зокрема, Господарський суд Хмельницької області встановив, що погашення заборгованості фізичною особою-підприємцем Шматом Володимиром Олександровичем у розмірі 167508,49 грн. відбулось не за договором від 19.04.2012, укладеним між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та фізичною особою - підприємцем Шматом Володимиром Олександровичем, та не на виконання наказу Господарського суду Хмельницької області від 17.08.2015.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене відсутні підстави вважати, що клієнт перерахував 167508,49 грн. на виконання рішення Господарського суду Хмельницької області № 924/775/15 чи на погашення заборгованості за будь-яким іншим договором.

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку, 25500 грн. (платіж на суму 22500 грн. від 20.04.2017, платежі по 500 грн. від 22.06.2017, 19.07.2017, 25.09.2017, 18.10.2017, 17.11.2017 та 17.12.2017) зараховано в рахунок погашення процентів, а 4,49 грн. в рахунок погашення пені за Договором, що нараховані після ухвалення Господарським судом Хмельницької області рішення у справі № 924/775/15.

Оцінюючи правомірність цих дій відповідача суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/23028/17.

Отже дії відповідача щодо нарахування процентів та пені за Договором у період після рішення Господарського суду Хмельницької області № 924/775/15 є неправомірними, і, відповідно, є неправомірним утримання коштів в рахунок неіснуючої заборгованості.

Решта коштів, сплачених позивачем відповідачу з червня 2016 року по грудень 2017 року, також є такими, що сплачені без достатньої правової підстави. Зокрема, єдиним правочином, що існував між сторонами, є Договір, нарахування за яким станом на червень 2016 року припинились, про що зазначено судом вище, внаслідок ухвалення Господарським судом Хмельницької області рішення у справі № 924/775/15. Оскільки іншим судовим актом (ухвала Господарського суду Хмельницької області у справі 924/775/15 від 16.04.2019) встановлено, що сплата цих коштів не стосується погашення простроченого боргу за Договором, за відсутності іншої правової підстави для їх знаходження у відповідача їх слід також кваліфікувати як такі, що набуті відповідачем без достатньої правової підстави.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави (глава 83) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 167508,49 грн. як безпідставно набутих є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов фізичної особи-підприємця Шмата Володимира Олександровича до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (вул. Грушевського, 1 Д, м. Київ, 01001, код 14360570) на користь фізичної особи-підприємця Шмата Володимира Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) 167508,49 грн. боргу, 2513,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 28.12.2020.

Суддя С. А. Ковтун