ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2020 р. м. Київ Справа № 911/3069/20

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Абрамова В.Д.

Суд, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради

(Київської міської державної адміністрації)

до фізичної особи-підприємця Полодюка Олега Юрійовича

про стягнення заборгованості в сумі 49 119,34 грн.,

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2020 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач) до фізичної особи-підприємця Полодюка Олега Юрійовича (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 49 119,34 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач послався на порушення відповідачем умов договору щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі №73/ПЧ-П-10308 від 15.03.2019 року.

За твердженнями представника позивача, відповідач своєчасно та в повному обсязі не оплатив облаштування та утримання місця.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 49 119,34 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.10.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу запропоновано в строк до 27.11.2020 року надати суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (пред`явити зустрічний позов), а також докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ухвалу суду отримав 06.11.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №947, проте заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву (зустрічний позов) не подав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків:

15 березня 2019 року між комунальним підприємством "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач) та фізичною особою-підприємцем Полодюком Олегом Юрійовичем (далі - відповідач) був укладений договір щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі №73/ПЧ-П-10308 (далі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору, відповідач на підставі протоколу про результати торгів товарної біржі від 22.02.2019 №209 отримує можливість провадити підприємницьку діяльність в засобі пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, який розміщується у визначеному згідно з пунктами 1.2 та 1.3 цього договору місці (далі - місце), відповідає вимогам, що зазначені в п. 1.5 цього договору, та отримує послуги з облаштування і утримання місця, а позивач надає послуги з облаштування та утримання місця на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору, місце визначене відповідно до схеми розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва, затвердженої розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 23.07.2015 №731.

Пунктом 1.3. договору встановлено, що місце знаходиться за адресою: вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 4/6, Печерський район, м. Київ.

Згідно з п. 1.4. договору, номер місця розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в схемі розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва, затвердженій розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 23.07.2015 №731, а саме: ПЧ-П-10308.

Відповідно до п. 1.5. договору, засіб пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, що зазначений в пункті 1.1 цього договору, повинен бути єдиною (цільною) торговельною одиницею, без поділення на окремі торговельні точки, у технічно справному стані без жодних механічних та/або корозійних пошкоджень, пошкоджень скляних деталей, та відповідати зазначеній в підпункті 1.5.2. пункту 1.5. цього договору загальній площі, а також відповідати опису та зовнішньому вигляду архітипу (типової конструкції), вказаними в підпункті 1.5.3. пункту 1.5. цього договору, та має наступні характеристики:

1.5.1. Функціональне призначення: гарячі напої.

1.5.2. Загальна площа: 4 кв. м.

1.5.3. Опис та зовнішній вигляд архітипу (типової конструкції): Візок, спеціальне технічне обладнання та повинен відповідати вимогам, які вказані у додатку 2 до договору.

1.5.4. Режим роботи: 08.00-21.00.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що загальна плата за облаштування та утримання місця визначена за результатами торгів, затверджених протоколом про результати торгів товарної біржі від 22.02.2019 №209, складає суму в розмірі: 214 200,00 грн. (двісті чотирнадцять тисяч двісті гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ 35 700,00 грн. (тридцять п`ять тисяч сімсот гривень 00 копійок), за дванадцять місяців.

Згідно з п. 2.2. договору, починаючи з дати укладення цього договору плата за облаштування та утримання місця за кожних шість місяців складає суму в розмірі: 107 100,00 грн. (сто сім тисяч сто гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ 17 850,00 грн. (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Відповідно до п. 2.5. договору, плата за облаштування та утримання місця, зазначена в пункті 2.2. цього договору, сплачується відповідачем на рахунок позивача двома окремими платежами за кожний розрахунковий період (шість місяців) наступним чином:

2.5.1. перший платіж сплачується в строк до п`яти робочих днів з дня укладення договору у вигляді платежу в розмірі не менше ніж плата за облаштування та утримання місця відповідно до п. 2.2. договору;

2.5.2. другий платіж сплачується попередньою оплатою до 15 числа місяця, що передує наступному розрахунковому періоду у вигляді платежу в розмірі не менше ніж плата за обслуговування та утримання місця відповідно до пункту 2.2. цього договору.

Пунктом 2.6. договору встановлено, що гарантійний внесок, який був внесений відповідачем для участі в торгах, першочергово зараховується як частина або вся сума платежу, зазначеного в підпункті 2.5.1. пункту 2.5. цього договору, а залишок, якщо лишився, зараховується як частина плати за цим договором в наступний черговий платіж. Якщо сума гарантійного внеску є меншою платежу, відповідач зобов`язаний сплатити обсяг коштів, яких не вистачає, в строк, зазначений в підпункті 2.5.1. пункту 2.5. цього договору.

Гарантійний внесок, який був внесений відповідачем для участі в торгах, складає суму в розмірі 38 250,00 грн. (тридцять вісім тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 копійок),

Згідно з п. 4.1. договору, цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 14 березня 2020 року, а в частині сплати відповідачем плати за облаштування та утримання місця - до повного виконання своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 4.2. договору, сторони в строк до 5 (п`яти) робочих днів після закінчення кожного місяця протягом строку дії цього договору зобов`язані за адресою: вул. Велика Васильківська, 6, м. Київ, 01004 підписувати акт наданих послуг (далі - акт) або у випадку відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується іншою стороною.

Пунктом 4.3. договору встановлено, що у випадку, якщо відповідач не з`явився у строки та за адресою, передбачені пунктом 4.2. цього договору, для підписання чи відмови від підписання акту, сторони трактують це як прийняття відповідачем своєчасно, якісно та в повному обсязі наданих послуг та згоду відповідача зі своїми фінансовими зобов`язаннями по рахункам за надані послуги.

Згідно з п. 4.4. договору, закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Відповідно до п. 5.1. договору, за несвоєчасну сплату платежів за облаштування та утримання місця відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від розміру несплачених платежів за облаштування та утримання місця за кожний день прострочення.

У випадку примусового стягнення несвоєчасно сплачених платежів за облаштування та утримання місця у порядку, встановленому законодавством України, з відповідача також стягуються у повному обсязі витрати, пов`язані з таким стягненням.

Пунктом 9.3. договору встановлено, що договір припиняється, зокрема, в разі:

9.3.5. невиконання або систематичного неналежного виконання сторонами умов цього договору, в тому числі не виконання відповідачем пунктів 2.5. - 2.6. підпунктів 3.4.1, 3.4.2, 3.4.6. пункту 3.4. договору, а також додатку 1 до цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору відповідачем сплачено позивачу гарантійний внесок в сумі 38 250,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №@2PL904300 від 18.02.2019 року, копія якого долучена до матеріалів справи.

За твердженням представника позивача, відповідачу за період з березня 2019 року до листопада 2019 року надано послуги на загальну суму 148 842,20 грн., проте відповідачем отримані послуги оплачені частково, а саме в сумі 68 850,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №@2PL114553 від 14.03.2019 року, копія якого долучена до матеріалів справи.

В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача послався на те, що у зв`язку із порушенням відповідачем умов договору щодо вчасної оплати отриманих послуг, позивачем в односторонньому порядку був розірваний вищевказаний договір, що підтверджується копією наказу "Про розірвання договору щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в місті Києві" №33-п/с від 27.11.2019 року.

Так, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань згідно з умовами договору, борг становить 42 742,20 грн. (149 842,20 грн. - 38 250,00 грн. - 68 850,00 грн. = 42 742,20 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Частиною 2 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив на адресу відповідача претензію №1/ПЧ-П-10308 №295-762 від 22.06.2020 року з вимогою оплатити заборгованість.

Відповідач відповіді на претензію №1/ПЧ-П-10308 №295-762 від 22.06.2020 року не надав, заборгованість не оплатив.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 42 742,20 грн. боргу.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 15 березня 2019 року був укладений договір щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі №73/ПЧ-П-10308, згідно з умовами якого позивач зобов`язувався надати відповідачу послуги, а відповідач зобов`язувався їх прийняти і оплатити.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, за період з березня 2019 року до листопада 2019 року позивачем надано послуги відповідачу на загальну суму 148 842,20 грн., що підтверджується актами надання послуг №497 від 31 березня 2019 року на суму 17 850,00 грн., №782 від 30 квітня 2019 року на суму 17 850,00 грн., №1331 від 30 травня 2019 року на суму 17 850,00 грн., №1732 від 30 червня 2019 року на суму 17 850,00 грн., №2204 від 30 липня 2019 року на суму 17 850,00 грн., №2673 від 30 серпня 2019 року на суму 17 850,00 грн., №3101 від 30 вересня 2019 року на суму 17 850,00 грн., №3548 від 30 жовтня 2019 року на суму 17 850,00 грн., №3819 від 27 листопада 2019 року на суму 7 042,20 грн., проте відповідач вищевказані акти не підписав, обґрунтованої відмови від їх підписання не надав.

Як уже зазначалось, відповідно до п. 4.2. договору, сторони в строк до 5 (п`яти) робочих днів після закінчення кожного місяця протягом строку дії цього договору зобов`язані за адресою: вул. Велика Васильківська, 6, м. Київ, 01004 підписувати акти наданих послуг (далі - акт) або у випадку відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується іншою стороною.

Пунктом 4.3. договору встановлено, що у випадку, якщо відповідач не з`явився у строки та за адресою, передбачені пунктом 4.2. цього договору, для підписання чи відмови від підписання акту, сторони трактують це як прийняття відповідачем своєчасно, якісно та в повному обсязі наданих послуг та згоду відповідача зі своїми фінансовими зобов`язаннями по рахункам за надані послуги.

Так, обов`язок з`явитись в обумовлене договором місце для підписання актів договором покладено на позивача і відповідача.

Судом встановлено, що відповідач до позивача із заявою про відмову від підписання вищевказаних актів наданих послуг не звертався.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином

Господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України).

Так, відмова відповідача від підписання вищевказаних актів наданих послуг на виконання умов договору щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі №73/ПЧ-П-10308 від 15.03.2019 року, за відсутності своєчасно наданих зауважень, не звільняє відповідача від обов`язку щодо оплати отриманих послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач жодних документів, що підтверджували б оплату наданих позивачем послуг, суду не надав, тому вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 42 742,20 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім стягнення основного боргу, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в сумі 4 784,85 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання у відсотках від суми визначеною обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 5.1. договору, за несвоєчасну сплату платежів за облаштування та утримання місця відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від розміру несплачених платежів за облаштування та утримання місця за кожний день прострочення.

У випадку примусового стягнення несвоєчасно сплачених платежів за облаштування та утримання місця у порядку, встановленому законодавством України, з відповідача також стягуються у повному обсязі витрати, пов`язані з таким стягненням.

Судом встановлено, що у зв`язку із порушенням відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати отриманих послуг, позивачем в односторонньому порядку був розірваний договір щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі №73/ПЧ-П-10308 від 15.03.2019 року, що підтверджується копією наказу "Про розірвання договору щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в місті Києві" №33-п/с від 27.11.2019 року, внаслідок чого, останнім днем сплати заборгованості відповідачем є 27.11.2019 року включно.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, розмір пені, враховуючи період заборгованості з:

28.11.2019 року до 12.12.2019 року, суму боргу в розмірі 42 742,20 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 15,5%, складає 544,52 грн.;

13.12.2019 року до 30.01.2020 року, суму боргу в розмірі 42 742,20 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 13,5%, складає 1 549,26 грн.;

31.01.2020 року до 12.03.2020 року, суму боргу в розмірі 42 742,20 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 11,0%, складає 1 079,07 грн.;

13.03.2020 року до 23.04.2020 року, суму боргу в розмірі 42 742,20 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 10,0%, складає 980,97 грн.;

24.04.2020 року до 27.05.2020 року, суму боргу в розмірі 42 742,20 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 8,0%, складає 635,29 грн.,

а всього 4 789,11 грн. (за розрахунком суду).

Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Оскільки позивачем пеня визначена в розмірі 4 784,85 грн., то стягненню підлягає саме ця сума.

Крім стягнення пені, позивач просив суд стягнути з відповідача три проценти річних у розмірі 1 079,39 грн. та суму, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, у розмірі 162,72 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, сплата трьох процентів річних від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Період заборгованості з 27.11.2019 року до 30.09.2020 року складає 308 днів, тому три проценти річних від суми 42 742,20 грн. становлять 1 079,39 грн., які підлягають стягненню.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без враховування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Так, сума, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, за період із січня 2020 року до серпня 2020 року, за січень 2020 року - 100,2% (УК №27 від 12.02.2020 року), лютий - 99,7% (УК №47 від 12.03.2020 року); березень - 100,8% (УК №70 від 11.04.2020 року); квітень - 100,8% (УК №88 від 13.05.2020 року); травень - 100,3% (УК №109 от 11.06.2020 року); червень - 100,2% (УК №134 від 16.07.2020 року); липень - 99,4% (УК №154 від 12.08.2020 року); серпень - 99,8% (УК №176 від 11.09.2020 року) від суми 42 742,20 грн., складає 512,90 грн., які підлягають стягненню.

Згідно з ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 173, п. 3 ч. 1 ст. 174, ч. ч. 1, 7 ст. 193, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 216, ч. ч. 1, 2 ст. 218, ч. 1 ст. 230, ч. 6 ст. 231, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 509, ст. 525, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530, ч. ч.1, 3 ст. 549, ст. 551, ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612, ч. 2 ст. 625, ст. 629, ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 11, ст. 12, ч. ч. 3, 4 ст. 13, ст. ст. 14-15, ст. 18, ст. 19, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ст. 86, ч. 1 ст. 123, ч. 9 ст. 129, ч. 9 ст. 165, ч. 3 ст. 222, ч. 3 ст. 232, ст. 233, ч. 4 ст. 236, ч. 2 ст. 237, ч. 4 ст. 240, ч. 5 ст. 252, ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовільнити повністю позов комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) до фізичної особи-підприємця Полодюка Олега Юрійовича про стягнення заборгованості в сумі 49 119,34 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Полодюка Олега Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (01004, місто Київ, вулиця Басейна, 1/2-а, ідентифікаційний код 36927573) 42 742,20 грн. (сорок дві тисячі сімсот сорок дві грн. 20 коп.) основного боргу; 4 784,85 грн. (чотири тисячі сімсот вісімдесят чотири грн. 85 коп.) пені; 1 079,39 грн. (одну тисячу сімдесят дев`ять грн. 39 коп.) трьох процентів річних; 512,90 грн. (п`ятсот дванадцять грн. 90 коп.) суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції; 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) витрат на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 23.12.2020 року.

Суддя С. Грабець