ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2020 р. Справа№ 910/13451/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Дикунської С.Я.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 03.12.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2020 про забезпечення позову

у справі №910/13451/20 (суддя Бондаренко-Легких Г.П.)

за заявою Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» про забезпечення позову

за позовом Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж»

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення № 5-р/тк Антимонопольного комітету України та заборону поширення інформації.

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство «Укренергомонтаж» (далі - позивач або ПрАТ «Укренергомонтаж») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - відповідач або АМК) про визнання недійсним рішення тимчасової Адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 27.07.2020 № 5-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 94/60/102-рп/к.19 (далі по тексту - оскаржуване рішення або рішення № 5-р/тк), яким за результатами розгляду справи дії щодо узгодження поведінки з метою усунення змагання під час підготовки та участі в торгах ТОВ «БК »Укрбудмонтаж» та ПрАТ «Укренергомонтаж» визнано порушенням п. 1 статті 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та накладено на вказаних осіб штрафи у розмірі, визначеному в рішенні.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення Антимонопольного комітету України від 27.07.2020 № 5-р/тк прийняте за неповного з`ясування обставин справи, не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими та за неправильного застосування норм матеріального права, тому воно має бути визнане недійсним в судовому порядку.

В прохальній частині позовної заяви, позивач просить визнати недійсним рішення тимчасової Адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 27.07.2020 № 5-р/тк повністю, а також позивач просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення та заборон) поширення інформації, що становить таємницю досудового розслідування шляхом зупинення дії рішення тимчасової Адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №5-р/тк від 27.07.2020 у справі №94/60/102-рп/к. 19 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» щодо Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі.

Заяву мотивовано тим, що дія оскаржуваного рішення АМК фактично позбавляє позивача можливості брати участь в майбутніх тендерах на час розгляду справи про визнання недійсним оскаржуваного рішення та ставить під загрозу господарську діяльність позивача, оскільки достатню кількість замовлень позивач отримує саме внаслідок участі у процедурах закупівель, проте замовники торгів будуть зобов`язані приймати рішення про відмову ПрАТ «Укренергомонтаж» в участі у процедурі закупівель з підстав, визначених пунктом 4 частини першої статті 17 Закону України «Про публічні закупівлі». Крім того, заявник вказує на значну суму штрафу, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Укренергомонтаж», що зможе зупинити ефективну господарську діяльність позивача у справі, а також можливість нарахування пені на нараховану суму штрафу, що також є значною сумою.

На думку заявника, саме такий засіб забезпечення позову як зупинення дії оскаржуваного рішення щодо ПрАТ «Укренергомонтаж», дозволить уникнути ситуації, в якій буде неможливим ефективний захист та поновлення прав та інтересів позивача, порушених відповідачем у зв`язку з прийняттям рішення, а саме - уникнути безпідставного та протиправного позбавлення позивача можливості брати участь в публічних закупівлях та здійснювати свою господарську діяльність.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2020 заяву Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення тимчасової Адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №5-р/тк від 27.07.2020 у справі №94/60/102-рп/к. 19 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» в частині, що стосується Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж».

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Антимонопольний комітет України 24.09.2020 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2020 у справі №910/13451/20 і прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не зазначив як саме не застосування заходів до забезпечення позову, зазначених у заяві, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/13451/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Агрикова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 поновлено пропущений строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2020 про забезпечення позову, розгляд справи призначено на 05.11.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Агрикової О.В. 05.11.2020 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 04.11.2020 у справі №910/13451/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2020 справу №910/13451/20 за апеляційною скаргою Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2020 прийнято колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р., розгляд справи призначено на 03.12.2020.

У відзиві на апеляційну скаргу, ПрАТ «Укренергомонтаж» проти задоволення скарги заперечило, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та положеннях чинного законодавства.

Позивач зазначив, що судом першої інстанції правильно встановлено, що без вжиття заходів забезпечення позову, ефективний захист прав ПрАТ «Укренергомонтаж» буде неможливий, оскільки оскаржуване рішення Антимонопольного комітету України для позивача, який є учасником низьки державних закупівель, буде мати негативні наслідки, зокрема, тендерні пропозиції позивача будуть відхилені замовниками. При цьому, у разі задоволення позову, позивач буде змушений звертатися з новими позовами щодо оскаржень рішень замовників про дискваліфікацію ПрАТ «Укренергомонтаж» або з позовами до відповідача про відшкодування збитків від незаконного рішення. Крім цього, як зазначає позивач, він не матиме можливості взяти участь в закупівлях, в яких його буде дискваліфіковано, навіть у разі успішного оскарження рішень замовників.

У судове засідання 03.12.2020 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник Антимонопольного комітету України у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, ухвалу місцевого суду від 10.09.2020 у справі №910/13451/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Представник ПрАТ «Укренергомонтаж» заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції про забезпечення зустрічного позову залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Частиною четвертою статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»; за результатами перевірки відповідно до частини п`ятої статті 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Разом з тим, відповідно до частини п`ятої вказаної статті Закону незалежно від положень частини четвертої цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України.

Виходячи з вказаного припису Закону, дія оскаржуваного рішення АМК повинна зупинитися автоматично з моменту відкриття провадження по справі та може бути зупинена господарським судом.

У пункті 4 частини першої статті 17 Закону України «Про публічні закупівлі» зазначено, що замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника в разі, якщо:

суб`єкт господарювання (учасник) протягом останніх трьох років притягувався до відповідальності за порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів (тендерів).

З матеріалів заяви вбачається, що АМК внесено Товариство у зведені відомості про рішення органів АМК щодо визнання вчинення суб`єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), що є беззаперечною підставою для відмов замовників процедур закупівель у прийнятті тендерних пропозицій ПрАТ «Укренергомонтаж».

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством ведення АМК наведеного реєстру не передбачено.

Разом з тим, за повідомленням АМК, з метою інформаційної підтримки забезпечення реалізації норм статті 17 Закону України «Про публічні закупівлі», полегшення пошуку замовниками відповідних рішень, на веб-порталі АМК у розділі «Діяльність у сфері державних/публічних закупівель» містяться зведені відомості про рішення органів АМК щодо визнання вчинення суб`єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій (передбачених пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону), які стосувались спотворення результатів торгів (тендерів). Після спливання трьох років з дати прийняття відповідного рішення відомості про суб`єкта господарювання, стосовно якого його прийнято, видаляються з сайту АМК.

При цьому не передбачено обов`язку щодо оприлюднення на офіційному сайті АМКУ інформації про зупинення рішення органу АМКУ, у випадках передбачених частиною четвертою та п`ятою статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Згідно правового висновку Верховного суду від 17.10.2019 року у справі №640/7285/19, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року).

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на зміст ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Частиною четвертою статті 137 ГПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Перелік заходів забезпечення позову наведений в ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №914/1257/18).

Тобто, за замістом частини 2 статті 136 ГПК України у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звертається (має намір звернутися) позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 23.05.2019 року у справі № 915/1792/18).

Також, за висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Отже, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову може бути, в тому числі, і уникнення можливого порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Реальне та ефективне виконання судового рішення в контексті превенції потенційних труднощів стосовно предмету спору у майбутньому слід розуміти так, що сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, повинна бути в тому числі захищена від необхідності подання наступних позовів, пов`язаних із предметом спору, підстави пред`явлення яких можуть виникнути через те, що в процесі розгляду спору мала місце зміна відповідних обставин.

Таким чином, заходи забезпечення позову спрямовані на забезпечення виконання судового рішення як такого правового стану, за якого позивачу гарантується отримання повного та ефективного відновлення порушених прав та відсутність необхідності повторного звернення до суду з метою захисту прав, порушення яких потенційно може мати місце протягом судового розгляду та до моменту виконання рішення суду та тим чи іншим чином спричиняти неможливість забезпечення судом повноти реалізації судового захисту як кінцевої мети звернення до суду.

Як вірно вказав суд першої інстанції, рішення тимчасової Адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №5-р/тк від 27.07.2020 у справі №94/60/102-рп/к. 19 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» прийнято АМК на підставі статей 48 і 52 Закону і стосується спотворення заявником, на думку АМК, результатів торгів.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача та висновками суду першої інстанції, що АМК вже внесло ПрАТ «Укренергомонтаж» у зведені відомості про рішення органів АМК щодо визнання вчинення суб`єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), що може бути підставою відмов замовників процедур закупівель у прийнятті тендерних пропозицій Товариства (з огляду на оскарження рішення № 5-р/тк позивачем в судовому порядку є передчасним).

У зв`язку з чим, обрані позивачем заходи забезпечення позову є адекватними і пов`язаними з предметом спору заходами забезпечення позову, відповідають ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, дозволять уникнути ускладнень виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З огляду на викладені в заяві обставини, враховуючи предмет позову у справі та визначені ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, місцевий господарський суд вірно вказав, що рішення № 5-р/тк не може вважатися таким, що не підлягає виконанню, та відповідно таким, що не може бути зупинено, адже вказаним рішенням на заявника накладений штраф, який підлягає сплаті заявником, а у випадку несплати - примусовому стягненню. Водночас, рішення № 5-р/тк встановлює певні юридичні факти - факти вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, і не має на меті припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, оскільки відповідний факт - факт правопорушення вже завершений.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 10.09.2020 про забезпечення позову у справі №910/13451/20 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2020 про забезпечення позову у справі №910/13451/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2020 про забезпечення позову у справі №910/13451/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Антимонопольний комітет України.

4. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 10.09.2020 у справі №910/13451/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття на яку може бути подано касаційну скаргу в порядку, строки та у випадках передбачених ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 28.12.2020 після виходу судді з відпустки.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Я. Дикунська

С.Р. Станік