ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
21.12.2020 Справа №905/1659/20
Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., при секретарі судового засідання Калітіній К.А., у підготовчому засіданні, розглянувши матеріали справи №905/1659/20
за позовом Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа, м.Маріуполь, Донецька обл.,
до Фізичної особи-підприємця Цигульової Олени Олегівни, с.Мелекіне, Мангушський р-н., Донецька обл.,
про стягнення у розмірі 592 462,17грн.,-
Представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Цигульова О.О. (паспорт серії НОМЕР_1 );
у присутності вільного слухача з боку відповідача: ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 ).
СУТЬ СПРАВИ:

Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Цигульової Олени Олегівни про стягнення заборгованості за Договором №222-01 від 01.10.2005 на відпущення теплової енергії у розмірі 272 680,19 грн., інфляційних витрат 30 475,47 грн., 3% річних 16 626,32 грн. та пені 272 680,19 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань за Договором №222-01 від 01.10.2005 на відпущення теплової енергії, внаслідок чого за період з жовтня 2016 по квітень 2020 утворилась заборгованість та підстави для нарахування суми інфляційних витрат, 3% річних та пені.
Ухвалою господарського суду від 21.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, прийнято здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 10.12.2020 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 21.12.2020 року о 15:00год., явку позивача у підготовче засідання суд визнав необов`язковою; з метою вирішення питання щодо призначення експертизи явку відповідача в підготовче засідання суд визнав обов`язковою.
18.12.2020 на офіційну електронну поштову адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення б/н б/д, у яких у задоволенні клопотань відповідача щодо проведення судової будівельно-технічної та почеркознавчої експертиз просить відмовити.
Представник позивача у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Відповідач у підготовче засідання з`явилась, надала пояснення по суті спору; вказала, що спірні договори не підписувала, інших осіб на підписання не уповноважувала.
Заслухавши у підготовчому засіданні відповідача, з`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:
В підтвердження позовних вимог позивач до матеріалів справи надав копію договору від 01.10.2005 року між Фізичною особою - підприємцем Цигульовою О.О. та Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» б №222-О1 від 01.10.2005 на відпуск теплової енергії на об`єкт: нежитлове приміщення (магазин), що розташоване у багатоквартирному будинку №67 за адресою: проспект Перемоги, 67 (м.Маріуполь).
Як вказує позивач, у наступному, у зв`язку з придбанням відповідачем нежитлового приміщення (магазину) розташованого у багатоквартирному будинку №3 за адресою: вул.Міклухо-Маклая, 3 (м.Маріуполь), між сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 08.11.2007 до договору №222-О1 від 01.10.2005 на відпуск теплової енергії на даний об`єкт.
Відповідно до умов Договору, постачальник зобов`язався надавати теплову енергію для об`єктів споживача, а споживач - щомісячно сплачувати рахунки.
Відповідно до п.4.1 Договору, споживач за одержану теплову енергію повинен здійснювати оплату за фіксованим тарифом, згідно виставлених рахунків, у строк до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, які встановлені з розрахунку споживання теплової енергії протягом всього опалювального періоду.
Позивач взяті на себе зобов`язання за Договором виконав, надав теплопостачання для об`єктів відповідача у повному обсязі, на підтвердження чого надав до матеріалів позовної заяви акти на включення опалення на будинок №3 по вул.Міклухо-Маклая та на будинок №67 по проспекту Перемоги від 18.10.2016, 23.10.2017, 26.10.2017, 27.10.2018, 28.10.2018, 25.10.2019 та від 01.11.2019, які підписані представниками позивача та представниками обслуговуючих організацій.
Одночасно, до матеріалів позовної заяви додано рахунки-фактури від 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 31.03.2017, 31.12.2017, 31.01.2018, 31.03.2018, 30.10.2018, 31.12.2018, 28.02.2019, 30.04.2019, 30.11.2019, 31.01.2020, 30.04.2020, які відповідачем не сплачені.
Таким чином, на думку позивача, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, що стало підставою для звернення до суду.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначила, що спірні договори із позивачем не укладала, підписи на спірних договорах поставлені не нею. Щодо нежитлового приміщення по проспекту Перемоги, 67, м.Маріуполь, вказала, що таке наразі належить на праві власності іншій особі. Посилається на те, що означена інформація є відкритою та загальнодоступною, у зв`язку з чим позивач мав об`єктивну можливість отримати інформацію щодо власника означеного нерухомого майна.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме із наданої відповідачем Інформаційної довідки №227679304 від 12.10.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майну та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на нежитлове приміщення за адресою: Донецька обл., м.Маріуполь, проспект Перемоги, буд.67, приміщення 37, 16.01.2013 зареєстровано на праві приватної власності за Пінчук І.М.
За змістом позовних вимог, позивач просить стягнути заборгованість за надану теплову енергію за період з жовтня 2016 по квітень 2020. Як встановлено судом, відповідач станом на визначений період не була власником нежилого приміщення 37, за адресою: Донецька обл., м.Маріуполь, проспект Перемоги, буд.67, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач у спірний період здійснювала підприємницьку діяльність у даному приміщенні, мала до нього доступ, а також використовувала як споживач теплову енергію.
За змістом Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Законом покладений обов`язок на сплату послуг теплопостачання саме на споживача.
З наданих до матеріалів справи доказів не вбачається, що відповідач була споживачем послуг позивача.
За таких обставин, суд не вбачає за доцільне задовольняти клопотання відповідача про проведення почеркознавчої експертизи для з`ясування питання щодо справжності підпису відповідача на договорі.
Встановлений факт переходу до іншої особи (яка не є суб`єктом підприємницької діяльності (виходячи з витягу з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно) прав на нерухомість, відносно якої відповідачем здійснюється теплопостачання, суд зазначає, що позивачем не доведено факт споживання теплової енергії відповідачем як субєктом підприємницької діяльності.
В обґрунтування вимог щодо позову до відповідача в межах договору в умовах зміни власника нерухомості, позивач посилається на п.4.7 договору, за яким споживач зобов`язаний завчасно повідомити про зміни об`ємів теплоспоживання.
Проте, його твердження, що таке положення передбачає обов`язок відповідача повідомити про відчуження нежитлового приміщення, не відповідає дійсності і, як наслідок, не покладає на відповідача, як суб`єкта підприємницької діяльності, обов`язок сплатити витрати за постачання теплової енергії до вказаного нежитлового приміщення у заявлений період.
Щодо вимог позивача, які випливають із надання ним послуг на об`єкт, визначений у додатковій угоді №1 від 08.11.2007 до договору №222-О1 від 01.10.2005 на відпуск теплової енергії до нежитлового приміщення (магазину), розташованого у багатоквартирному будинку №3 за адресою: вул.Міклухо-Маклая, 3 (м.Маріуполь).
Як вказує сам позивач, на підставі заяви відповідача та наданих правовстановлюючих документів на нежитлове приміщення 67 за адресою: вул.Міклухо-Маклая, 3 (м.Маріуполь), було проведено обстеження виробничих приміщень на предмет встановлення розміру опалювальної площі магазину, для подальшого нарахування за теплову енергію. Таке обстеження проводилось спільно з представниками позивача та представником відповідача, її батьком ОСОБА_2 , про що був складний акт від 21.02.2007, підписаний всіма присутніми при обстеженні, та у подальшому укладено додаткову угоду №1. Позивачем додано до матеріалів справи означений акт, який підписано Голіковим О.М., як вказує позивач, у якості представника відповідача.
Поряд з цим, дослідивши зміст доданої до позовної заяви додаткової угоди №1 від 08.10.2007, суд встановив, що остання підписана особою, підпис якої вочевидь не співпадає з підписом відповідача. Даний факт позивач не заперечує.
До того ж , як свідчать надані до матеріалів справи докази (акти обстеження, додаткова угода № 1), додаткова угода вірогідно підписана однією і тією ж особою , яка в акті зазначена як ОСОБА_2 .
Положення ст.51 Цивільного кодексу України передбачають, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Так, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (ст.244 ЦК України). Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами (ст.246 ЦК України).
Відповідач факт уповноваження представника на підписання від її імені угоди або інших документів із Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа заперечує. В свою чергу, доказів на уповноваження Цигульовою О.О. представника на підписання додаткової угоди №1 від 08.10.2007 та акту обстеження від 21.02.2007 матеріали справи не містять.
У зв`язку з таким, відсутні підстави вважати, що таку угоду підписано із відповідачем як з суб`єктом господарської діяльності - фізичною особою-підприємцем.
Окрім іншого, ОСОБА_1 подав до Господарського суду Донецької області в межах справи №905/1659/20 нотаріально посвідчену заяву свідка б/н від 15.10.2020, за змістом якої повідомляє, що нежиле приміщення 67 за адресою: вул.Міклухо-Маклая, 3 (м.Маріуполь) було придбано ним та його дружиною, ОСОБА_3 , і є їх спільною сумісною власністю. Таке приміщення було придбано для здійснення господарською діяльності, але фактично використовувалось для зберігання особистих речей. Тільки у вересні 2020 року частина приміщення була передана в оренду.
До матеріалів справи долучено договір оренди частини нежитлового приміщення б/н від 01.09.2020, з якого вбачається надання відповідачем приміщення в оренду з метою отримання доходу у вигляді орендної плати. З огляду на такі обставини суд доходить висновку, що відповідач розпочав здійснювати господарську діяльність у нежитловому приміщенні у вересні 2020 року. Доказів на підтвердження здійснення відповідачем господарської діяльності у період з жовтня 2016 по квітень 2020 у приміщенні за адресою: вул.Міклухо-Маклая, 3 (м.Маріуполь) суду не представлено.
Враховуючи факт придбання нерухомого майна по АДРЕСА_1 відповідачем, як фізичною особою (договір від 20.06.2013 р.), а також відсутність доказів використання майна у спірний період у підприємницької діяльності , унеможливлює розгляд справи в межах господарського судочинства.
Відповідно до ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
Наявність у відповідача статусу суб`єкта підприємницької діяльності не означає, що усі правовідносини з її участю є господарськими. Так неодмінними ознаками господарської діяльності є сфера суспільного виробництва з метою задоволення не власних потреб виробника, а інших осіб, поєднання приватного інтересу, наприклад, в одержанні прибутку та публічних інтересів суспільства в особі широкого кола споживачів.
Тобто, матеріалами справи не встановлено здійснення відповідачем у спірний період підприємницької діяльності у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 ).
Підвідомчість господарських справ установлено ст.20 Господарського процесуального кодексу України, за змістом пункту 1 якої справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Натомість, відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За таких обставин, у зв`язку з тим, що нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 ) відповідачу у спірний період на праві власності не належало та в ході розгляду справи не доведено його використання в підприємницької діяльності, підписання додаткової угоди №1 від 08.11.2007 до договору №222-О1 від 01.10.2005 на відпуск теплової енергії відповідачем як фізичною особою підприємцем матеріалами справи не підтверджено, як і використання ним приміщення за адресою: вул.Міклухо-Маклая, 3 (м.Маріуполь) у спірний період саме для здійснення господарської діяльності, суд дійшов висновку, що можливе порушення прав позивача, зокрема умов додаткової угоди №1 від 08.11.2007, відбулось у період з жовтня 2016 по квітень 2020 не у зв`язку із здійсненням відповідачем підприємницької діяльності і не відповідачем як суб`єктом підприємницької діяльності. Суд звертає увагу на те, що судом під час розгляду цієї справи не встановлюють обставини порушення відповідачем договірних зобов`язань, а встановлюються характер спірних відносин.
З огляду на вищевикладене, без належного доведення позивачем викладених вище обставин, суд вважає, що даний спір не пов`язаний із здійсненням відповідачем саме господарської діяльності. Протилежного позивачем не доведено. Вказане зумовлює висновок, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а має розглядатися у судах загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п.1 ч.1, ч.3 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
Таким чином, суд визнає за необхідне закрити провадження у справі.
Враховуючи викладені обставини та закриття провадження у справі, клопотання відповідача викладене у відзиві б/н від 15.10.2020, щодо закрити провадження у справі, клопотання б/н від 15.10.2020 про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, клопотання б/н від 15.10.2020 про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, клопотання б/н від 15.10.2020 про витребування доказів, клопотання б/н від 15.10.2020 про витребування доказів, клопотання викладене у запереченнях б/н від 09.11.2020, в частині закриття провадження у справі судом не розглядаються.
Згідно з ч.2 ст.231 ГПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
За змістом ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України, місцеві загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних та трудових.
З огляду на зазначене, розгляд цієї справи віднесений до юрисдикції місцевого загального суду.
Керуючись ст.ст.231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ:
1.Закрити провадження у справі №905/1659/20 за позовом Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа до Фізичної особи-підприємця Цигульової Олени Олегівни про стягнення у розмірі 592 462,17грн.
2.Роз`яснити позивачу, що розгляд спору, заявленого в межах справи №905/1659/20, віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в Східний апеляційний господарський суд протягом десяти днів в порядку передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням приписів п.4 Прикінцевих та п.17 Перехідних положень.

Суддя П.В. Демідова

Повний текст ухвали складено та підписано 28.12.2020 року.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).