ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2020м. ДніпроСправа № 904/3350/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-промислового підприємства "Універсал" (29000, м. Хмельницький, вул. Свободи, 59, ідентифікаційний код 23841050; e-mail: )

до Фізичної особи-підприємця Григоренко Вікторії Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про стягнення 140 568 грн. 58 коп.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю торгово-промислове підприємство "Універсал" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№2945/20 від 23.06.2020р.), в якій просить стягнути з відповідача - Фізичної особи-підприємця Григоренко Вікторії Вікторівни 140 568грн. 58 коп., що складає 93 777 грн. 36 коп. - заборгованості за товар, поставлений відповідно до умов Договору поставки від 01.06.2017 №102, 8 078 грн. 54 коп. - пені, 37 510 грн. 94 коп. - штрафної санкції та 1 201 грн. 74 грн. - 3% річних.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 2 108 грн. 11 коп.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2020р. про залишення позовної заяви без руху позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У подальшому, позивачем подано клопотання (вх.№30048/20 від 06.07.2020), відповідно до якого було усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2020.

Як вбачається з трекінгу відправлень підприємства зв`язку "Укрпошта" ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2020р. позивач отримав 06.07.2020.

Враховуючи вищевикладене, позивач усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2020р., у строк, встановлений даною ухвалою.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 1307.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013р. №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Таким чином, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Справа згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку у зв`язку із вжитими в Україні карантинними заходами.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається 01.06.2017 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю торгово-промислового підприємства "Універсал", як постачальником та відповідачем - Фізичною особою-підприємцем Григоренко Вікторією Вікторівною, як покупцем було укладено договір №102 (далі - договір) відповідно до п.1.1 якого, постачальник зобов`язується поставляти покупцеві за його заявками (замовленнями) товари (далі - товар), назва, асортимент інші необхідні характеристики, кількість тощо визначатиметься у видаткових накладних, що будуть оформлюватись при відвантаженні товарів та вважатимуться невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору (в редакції протоколу розбіжностей від 01.06.2017) ціни на товари вказуються постачальником у специфікаціях, та видаткових накладних, за якими товари поставляються покупцеві.

Загальна сума договору становить суму всіх здійснених поставок товару згідно замовлень по даному договору (п.2.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору (в редакції протоколу розбіжностей від 01.06.2017) постачальник поставляє товар за свій рахунок на склад покупця, на підставі узгодженого замовлення на склад покупця, на підставі узгодженого замовлення протягом 5 календарних днів з дня узгодженого замовлення, мінімальне замовлення для поставки 10 000грн. 00коп. Поставка товару здійснюється постачальником на умовах DDР (України, м. Дніпро) (згідно правил Інкотермс -2010).

Пунктом 4.2 договору (в редакції протоколу розбіжностей від 01.06.2017) сторони визначили, що замовлення формується покупцем на підставі узгодженої специфікації та направляється постачальнику одним з декількох, перерахованих нижче способів: шляхом вручення (передачі) замовлення в письмовій формі; факсом; електронною поштою.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2018, але у будь - якому разі до остаточного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. Якщо за 15 днів до закінчення дії договору жодна із сторін не надішле іншій стороні письмових заперечень щодо продовження договору, договір вважається продовженим на 1 рік (п. 10.1 договору).

На виконання умов договору позивачем було здійснено поставку товару за договором на загальну суму 99 126 грн.33коп., що підтверджується видатковими накладними (а.с.22-27), товарно-транспортними накладними (а.с.28-34).

Згідно умов п.5.1 договору розрахунок за товар здійснюється на умовах відтермінування платежу: протягом 60 календарних днів з дня поставки. Покупець має право здійснювати передоплату за товар. Днем поставки товарів вважається день зазначений в накладній, за якою товари відвантажено покупцеві.

Таким чином, оплату продукції відповідач повинен здійснити:

1) за видатковою накладною №UN-02321 від 15.10.2019 року на суму 19 975грн. 82коп. плата повинна була бути проведена не пізніше 14.12.2019.;

2) за видатковою накладною № UN -02442 від 25.10.2019 року на суму 19323грн.,43коп. оплата повинна бути проведена не пізніше 24.12.2019;

3) за видатковою накладною № UN -02496 від 01.11.2019 року на суму 5 829 грн.96коп. оплата повинна бути проведена не пізніше 30.12.2019;

4) за видатковою накладною № UN -02579 від 08.11.2019 року на суму 13115 грн.52коп. оплата повинна бути проведена не пізніше 07.01.2020;

5) за видатковою накладною № UN -02654 від 19.11.2019 року на суму 13 275 грн.78коп. оплата повинна бути проведена не пізніше 18.01.2020;

6) за видатковою накладною № UN -02674 від 25.11.2019 року на суму 10 429 грн.92коп. оплата повинна бути проведена не пізніше 24.01.2020;

7) за видатковою накладною № UN -02855 від 12.12.2019 року на суму 17 175 грн.90коп. оплата повинна бути проведена не пізніше 11.02.2020.

Проте, відповідачем частково здійснено оплату за договором. Станом на 23.06.2020 заборгованість відповідача складає 93 777грн.36коп.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи; для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи; первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: - назву документа (форми); - дату складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг; неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо; інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку; права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку; підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку; відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи; копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами; обов`язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством; вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством (стаття 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Отже, судом встановлено, що надані видаткові накладні та товарно-транспортні накладні на загальну суму 99126 грн. 33коп. складені між позивачем та відповідачем та містять всі обов`язкові реквізити, передбачені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", і в розумінні вказаного Закону є первинними й такими, що підтверджують здійснення господарської операції по постачанню позивачем відповідачу товару.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Отже, строк оплати за отриманий товар є таким, що настав, і відповідач повинен був здійснити оплату за товар позивачу.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

При цьому, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських станом на 23.06.2020, за реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 стан суб`єкта Фізичної особи-підприємця Григоренко Вікторії Вікторівни є припиненим 10.01.2020.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.".

Таким чином, позивач, звертаючись до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача за поставлений товар у вересні - грудні 2019 року обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились.

Враховуючи, що наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем належними та допустимими доказами, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 93 777 грн.36коп. підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 8.2 договору (в редакції протоколу розбіжностей від 01.06.2017) передбачена відповідальність за порушення строків виконання своїх зобов`язань, а саме : в разі відтермінування оплати поставленого товару, за порушення термінів оплати покупець сплачує постачальнику ( на його вимогу) пеню за весь час порушення, що обраховується від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

За розрахунком позивача розмір пені становить 8050грн.77коп. за загальний період з 15.12.2019 по 14.06.2020.

Перевіривши розрахунок, судом встановлено, що він є обґрунтованим, вірним, тому підлягає задоволенню.

Крім того, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 10% від суми неоплаченого в строк товару за кожні сім днів прострочення з посиланням на п.7.3 договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки (штраф) є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, Цивільним кодексом України передбачено обов`язкове встановлення у договорі розміру штрафних санкцій за невиконання зобов`язань.

Враховуючи те, що між сторонами укладено договір з урахуванням протоколу розбіжностей, у якому у п.7.3 відсутнє посилання на стягнення, зокрема штрафу, тому суд не вбачає правових підстав для нарахування штрафу. Відтак у задоволенні вимог позивача в частині стягнення розміру штраф у розмірі 37 510грн.94коп. з відповідача слід відмовити.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1201 грн.74 коп. за загальний період з 15.12.2019 по 14.06.2020.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що він є обґрунтованим, вірним, тому підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1545 грн. 86 коп.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-промислового підприємства "Універсал" (29000, м. Хмельницький, вул. Свободи, 59, ідентифікаційний код 23841050; e-mail: ) до Григоренко Вікторії Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про стягнення 140 540 грн. 81 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Григоренко Вікторії Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-промислового підприємства "Універсал" (29000, м. Хмельницький, вул. Свободи, 59, ідентифікаційний код 23841050; e-mail: ) 93 777 (дев`яносто три тисячі сімсот сімдесят сім) грн. 36 коп. - основного боргу, 8 078 (вісім тисяч сімдесят вісім) грн. 54 коп. - пені, 1201 (одна тисяча двісті одна) грн.74 коп. - 3% річних та 1545грн. (одна тисяча п`ятсот сорок п`ять) грн. 86 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30.12.2020

Суддя Т.В. Загинайко