ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

24 грудня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/2093/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області

на рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2020

у справі №916/2093/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-постачання"

до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області

про стягнення 211 339,57 грн.

В С Т А Н О В И В:

21.12.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2020 по справі №916/2093/20.

Дослідивши апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2020 по справі №916/2093/20, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують повноваження представника.

Згідно з ч. 2 ст.162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

В силу приписів ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Поняття законного представника визначено статтею 57 Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, враховуючи вищезазначене, суд, звертає увагу позивача на те, що в даному випадку законом визначено 2 варіанта можливості здійснення процесуального представництва юридичної особи: участі у судовому процесі: особисто (самопредставництво) або через адвоката.

При цьому, 30.09.2016 року набрав чинності Закон України від 02.06.2016 року №1401-VIII Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) .

Підпунктом 11 п. 16-1 Перехідні положення Конституції України передбачено, що з 1 січня 2018 року представництво у судах апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 та ст. 131-2 цієї Конституції здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Водночас, варто зазначити, що підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV Перехідні положення Конституції України врегульовані саме питання представництва. Про самопредставництво в Конституції України не йдеться, воно передбачено лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.

За загальним правилом право на самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Разом з тим, Законом України від 18.12.2019 №390-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення", який набрав чинності 29.12.2019, внесено зміни, до Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що «юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені» та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт).

З аналізу цієї норми закону вбачається, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Колегія суддів звертає увагу, що з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, Реєстр) (частина перша статті 7 Закону №755-IV).

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційна скарга від імені Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області підписана представником Тарановським Р.В.

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (доступні за посиланням https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search), інформація про особу, що підписала апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області в такому Реєстрі відсутня.

На підтвердження повноважень підписанта до апеляційної скарги додано посадову інструкцію головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів з іншої категорії справ юридичного управління Головного управління ДФС в Одеській області та копію довіреності від 15.01.2020 №384/9/15-32-08-04-2, відповідно до якої Голова комісії з реорганізації ГУ ДФС в Одеській області Гулакова Н. уповноважує Тарановського Романа Володимировича представляти інтереси Головного управління ДФС в Одеській області, зокрема, у судах.

Однак, поданий пакет документів не підтверджує наявність у підписанта апеляційної скарги права на такий підпис у порядку самопредставництва у розумінні ст. 56 Господарського процесуального кодексу України.

Додана до апеляційної скарги посадова інструкція є локальним (внутрішнім) нормативно-правовим актом, яким регулюються відносини з питань праці відповідно та у межах актів трудового законодавства, а отже не відноситься до документів, визначених ч. 4 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, якими можливо підтвердити повноваження вказаної особи на самопредставництво.

Водночас, згідно з п. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Щодо доданої до апеляційної скарги копії довіреності виданої на ім`я Тарановського Р.В., судова колегія зазначає, що довіреність може підтверджувати повноваження лише представника, а не у порядку самопредставництва, у свою чергу представником в суді апеляційної інстанції може бути лише адвокат.

Проте до апеляційної скарги представником апелянта не надано доказів, що Тарановський Р.В. є адвокатом.

З огляду на наведене вище, оскільки до матеріалів апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області не додано доказів на підтвердження того, що представник відповідача Тарановський Р.В. у даній справі має право відповідно до закону підписувати апеляційну скаргу від імені Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області у якості представника за довіреністю, як адвокат, або в порядку самопредставництва, колегія суддів зазначає про відсутність підстав вважати, що апеляційну скаргу підписано особою, яка має право її підписувати.

Аналогічна правова позиці викладена у постанові Верховного Суду від 23.11.2020 року №908/592/19 (щодо підтвердження повноважень підписанта апеляційної скарги) та ухвалах від 31.07.2020 у справі №915/148/20 та від 12.11.2020 року у справі №915/145/20, (щодо повноважень Бочарової І.В. на підписання скарг).

Згідно з ч.2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог встановлених ст. 258 Господарського процесуального кодексу, застосовуються положення ст. 174 Господарського процесуального кодексу.

За змістом ч.1, 2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що скаржником не виконані вимоги ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до вимог ст. 260 Господарського процесуального кодексу України - є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Також апелянт просив при зверненні з апеляційною скаргою поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2020 по справі №916/2093/20.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути клопотання Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2020 по справі №916/2093/20 після усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надання суду доказів, які підтверджують повноваження Тарановського Р.В. представляти Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області в суді у порядку самопредставництва або докази, що Тарановський Р.В. є адвокатом.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2020 по справі №916/2093/20 на підставі ч. 2, ст. 260 Господарського процесуального кодексу України підлягає залишенню без руху з наданням строку протягом десяти днів з дня вручення ухвали для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 174, 232, 234, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2020 по справі №916/2093/20 - залишити без руху.

2. Встановити Головному управлінню Державної фіскальної служби в Одеській області строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання до суду доказів, які підтверджують повноваження Тарановського Р.В. представляти Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області в суді у порядку самопредставництва або докази, що Тарановський Р.В. є адвокатом, протягом 10-ти днів з дня вручення копії даної ухвали.

3. Попередити Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області, що у разі неусунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута скаржнику на підставі ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош