ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
веб-адреса:://od.arbitr.gov.ua
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" грудня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1149/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.
при секретарі судового засідання Тарасенко Ю.Г.

за участю представників сторін:
від позивача: Галімон Н.А. за довіреністю;

від відповідача: Ющенко М.В. адвокат;

третя особа: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до відповідача Приватного підприємця Доброва Івана Степановича за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про виселення

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом про виселення Приватного підприємця Доброва Івана Степановича з нежитлового приміщення будівлі за генпланом №36 (клуб), загальною площею 31,13кв.м., розташованого за адресою: Одеська область, Іванівський район, смт. Петрівка, (ст. Буялик), військове містечко №Петрівка-3.

В обґрунтування позовних вимог Військова частина НОМЕР_1 посилається на закінчення дії договору оренди №6-с/2003 від 15.12.2003р. та відсутності згоди Орендодавця на його продовження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.05.2020р. відкрито провадження у справі №916/1149/20, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.06.2020р. о 11:20.

21.05.2020р. за вх.суду№12850/20 від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси надійшли письмові пояснення.

04.06.2020р. за вх.суду№14489/20 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву.

В підготовчому засіданні від 11.06.2020р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 02.07.2020р. о 12:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.06.2020р. повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

02.07.2020р. за вх.суду№17166/20 позивач звернувся до суду з заявою про залучення до справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в якій просить залучити Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси.

02.07.2020р. за вх.суду№17167/20 позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача.

В підготовчому засіданні від 02.07.2020р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 28.07.2020р. о 11:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.07.2020р. повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні від 28.07.2020р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 03.09.2020р. о 11:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.07.2020р. повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.07.2020р. заява позивача про залучення до справи третьої особи задоволена та залучено до участі у справі Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

У зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 02.09.2020р., судове засідання 03.09.2020р. о 11:40 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного,ухвалою суду від 21.09.2020р. призначено підготовче засідання у справі №916/1149/20 на 06.10.2020р. о 12:45 та повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні від 06.10.2020р. оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.10.2020р. закрито підготовче провадження у справі №916/1149/20 та справу призначено до розгляду по суті на 29.10.2020р. о 12:00 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

16.10.2020р. за вх.суду№27654/20 третя особа надала до суду пояснення.

В судовому засіданні від 29.10.2020р. було оголошено перерву на 24.11.2020р. о 12:00 про що зазначено в протоколі судового засідання.

В судовому засіданні від 24.11.2020р. було оголошено перерву на 30.11.2020р. о 11:30, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.11.2020р. повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 26.11.2020р., судове засідання 30.11.2020р. о 11:30 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 07.12.2020р. призначено судове засідання на 17.12.2020р. о 12:00 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 17.12.2020р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/1149/20.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторінсуд встановив:
15.12.2003р. між Міністерством оборони України (Орендодавець) та приватним підприємцем Добровим Іваном Степановичем (відповідач, Орендар), було укладено договір оренди №6-с/2003 (далі договір) відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нерухоме військове майно нежитлове приміщення будівлі за генпланом №36, загальною площею 31,13кв.м., розташоване за адресою: Одеська область, Іванівський район, смт. Петрівка (ст. Буялик), військове містечко №Петрівка-3, що знаходиться на балансі Одеського КЕЧ району, вартість якого визначена згідно з Актом оцінки і становить за експертною оцінкою 3232,73грн.

Згідно п. 10.1 договору договір діє строком на 5 років з 15.12.2003р. по 15.12.2008р. включно.

Пунктом 10.6. договору сторони встановили, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до п.10.8. договору договір може бути достроково розірваний на вимогу Орендодавця, якщо Орендар використовує майно не відповідно до умов договору, не вніс плати протягом 3-х місяців з дня закінчення строку платежу, не робить капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна згідно з умовами договору, передає орендоване майно (його частину) у суборенду без письмового дозволу Орендодавця, не застрахував орендоване майно згідно п.5.3. договору, не переглядає орендну плату у разі внесення змін до Методики, яка передбачає збільшення розміру орендної плати.

Пунктом 10.9. договору сторони передбачили, що чинність договору припиняється в наслідок закінчення строку, на який його укладено, приватизації орендованого майна Орендарем, загибелі орендованого майна, достроково за взаємною згодою сторін за рішенням господарського суду, банкрутства Орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

Як вказує позивач, відповідно до Акту приймання-передачі фондів цілісного майнового комплексу аеропорту військової авіації смт. Петрівка (ст. Буялик), які здаються при розформуванні військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 в тимчасове зберігання від 28.10.2004р. №738 військова частина НОМЕР_2 здала та військова частина НОМЕР_1 прийняла в тимчасове користування цілісний майновий комплекс аеродрому Буялик. Згідно додатку до акту приймання-передачі №728 від 28.10.2004р., опис №3 будівель та споруд службової зони цілісного майнового комплексу аеропорту військової авіації Буялик, які здаються при розформуванні військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 в тимчасове зберігання, в якому є вказана нежитлове приміщення будівлі за генпланом №36 (клуб), якісний стан задовільний.

05.03.2012р. між Військовою частиною НОМЕР_1 та приватним підприємцем Добровим Іваном Степановичем було укладено додаткову угоду №3 якою сторони встановили нову ставку орендної плати за орендоване майно.

01.10.2015р. сторони уклали додаткову угоду №4 відповідно до якої сторони встановили площу орендованого майна 35,2кв.м. вартістю 3655,44грн., зазначили, що майно передається в оренду з метою організації торгівлі продовольчими товарами (крім підакцизної групи) 21,13кв.м. та торгівлі продовольчими товарами підакцизної групи 14,07кв.м., встановили ставку орендної плати та узгодили, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на 1 календарний рік на тих самих умовах, які були передбачені договором та додатковими угодами.

Як зазначає позивач, термін дії договору закінчився 15.12.2018р. 19.02.2019р. за вих. №350/312/24/544 позивач відправив лист на адресу відповідача щодо добровільного звільнення займаного орендованого нежитлового приміщення та передачі його за актом прийому-передачі площею 31,13кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Також повторно листи направлялись на адресу відповідача 13.12.2019р. за вих. №350/312/24/3295 та 31.03.2019р. за вих.№350/312/40/797, однак орендоване приміщення досі не звільнено відповідачем.

Позивач вказує, що разом з договором відповідачем подано звіт про незалежну оцінку, лист начальника Фонду державного майна України від 16.05.2003р., термін якого становить до 5 років. Однак, відповідно до наказу Міністерства оборони України №46 від 02.02.2010р. «Про затвердження Інструкції про організацію передачі в оренду та укладання договорів оренди нерухомого військового майна» оцінка вартості нерухомого військового майна передує проведенню конкурсів на право укладення договорів оренди за ініціативою орендодавця або на підставі заяв (звернень) від фізичних чи юридичних осіб, зацікавлених в укладенні договорів оренди відповідного нерухомого військового майна, та здійснюється до опублікування повідомлення про майно, яке пропонується для передачі в оренду. Звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) є чинним протягом 6 місяців від дня її проведення, якщо інший термін не передбачено у звіті про оцінку майна (акті оцінки майна). Період між датою оцінки і датою початку дії договору оренди не може перевищувати 6 місяців, якщо інший термін не передбачено у звіті про оцінку майна. Оцінка вартості нерухомого військового майна здійснюється комісіями з оцінки вартості військового майна згідно з Положенням про порядок створення та діяльності комісій з оцінки вартості військового майна, що підлягає передачі в оренду, затвердженим наказом Міністерства оборони України та Фонду державного майна України від 17.09.2001р. №333/1697, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09.10.2001р. за №871/6062, та відповідно до Методики оцінки вартості об`єктів оренди, Порядку викупу орендарем оборотних матеріальних засобів та Порядку надання в кредит орендареві коштів та цінних паперів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1008.1995р. №629 (зі змінами), на підставі звітів про незалежну оцінку майна, складених суб`єктами оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (зі змінами). Згідно наказу п. 3 пп.3.4 Міністерства оборони України Фонд державного майна України від 17.09.2001р. №333/1697, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09.10.2001р. за №871/6062 Акт оцінки військового майна погоджується з Фондом державного майна України чи його регіональними відділеннями (представництвами) і затверджується начальниками відповідних військових органів. Із цього вбачається, що наданий відповідачем звіт про незалежну оцінку даного майна був наданий тільки на 5 років, тобто термін закінчився 16.05.2008р. та на даний час не погоджений Фондом державного майна України. Тому на теперішній час звіт про незалежну оцінку даного нерухомого майна - недійсний. Також наданий відповідачем договір добровільного страхування майна юридичних осіб МЮ-16-С-01 №00004 від 15.01.2018р. був чинним тільки до 14.01.2019р., на даний час є недійсним. Відповідно до п.2 пп. 2.1 наказу Міністерства оборони України №46 від 02.02.2010р. «Про затвердження Інструкції про організацію передачі в оренду та укладення договорів оренди нерухомого військового майна» передачі в оренду підлягають будівлі, які включені в перелік нерухомого військового майна, яке без заподіяння шкоди обороноздатності держави, бойовій та мобілізаційній готовності військ пропонується до передачі в оренду уповноваженими органами військового управління в Міністерстві оборони України та Збройних Силах України.

Позивач наполягає на тому, що нежитлове приміщення будівлі за генпланом №36 (клуб), загальною площею 31,13кв.м., розташоване за адресою: Одеська область, Іванівський район, смт. Петрівка (ст. Буялик), військове містечко №Петрівка-3 не входить у перелік нерухомого військового майна згідно Додаткового переліку №47 від 15.07.2018р., затвердженого Міністром оборони України. Відповідно до п.10.8 договір може бути достроково розірваний на вимогу Орендодавця, якщо Орендар не застрахував орендоване майно. Наданий відповідачем договір добровільного страхування майна юридичних осіб МЮ-16-С-01 №00004 від 15.01.2018р. був чинним тільки до 14.01.2019р. Також відповідно до п.10.9 договору дія договору припиняється у випадку закінчення терміну, який він був укладений, достроково за взаємною згодою або за рішенням господарського суду. Із цього вбачається, що відсутні підстави для продовження дії договору оренди.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та виселити Приватного підприємця Доброва Івана Степановича з нежитлового приміщення будівлі за генпланом №36 (клуб), загальною площею 31,13кв.м., розташованого за адресою: Одеська область, Іванівський район, смт. Петрівка, (ст. Буялик), військове містечко №Петрівка-3.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що згідно п.10.1 договору строк оренди складає 5 років з моменту підписання до 15.12.2008р. Пунктом 10.6 договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором , у зв`язку з чим договір був автоматично пролонгований на 5 років з 15.12.2008р. по 15.12.2013р., далі з 15.12.2013р. по 15.12.2018р. та з 15.12.2018р. по 15.12.2023р. Тобто, вищезазначений договір є чинним і я займаю приміщення на законних підставах.

Як вказує відповідач, ствердження позивача про те, що термін договору закінчився 15.12.2018р. суперечить умовам договору та вимогам діючого законодавства, так заяви про припинення договору до 15.01.2019р. до відповідача не надходило. Позивач стверджує, що 19.02.2019р. та 13.12.2019р. було направлено на адресу відповідача лист щодо добровільного звільнення займаного нежитлового приміщення площею 36,2кв.м. за адресою : Одеська область. Іванівський район , ст. Буялик, вул. Лядова,36 військове містечко Буялик -3 у зв`язку з відмовою автоматичної пролонгації не зазначивши причини (вищезазначені листи були отримані у червні 2019р. та січні 2020р.) Але згідно умов договору, а саме пунктом 10.6 передбачено направлення заяви про припинення договору протягом одного місяця після закінчення строку, тобто до 15.01.2019р., однак, позивач, у зазначені у договорі строки, не подав відповідачу відповідну заяву, чим підтвердив пролонгацію вищезазначеного договору. Тобто, орендодавець приміщення не заперечував щодо пролонгації договору в грудні 2018р. та січні 2019р., тому договір вважається пролонгованим та дійсним.

Відповідач зазначає, що 05.03.2012р. та 01.10.2015р. були укладені додаткові угоди до даного договору оренди, в яких зазначено орендоване приміщення за генеральним планом №36 загальною площею 35,2кв.м., розташоване за адресою: Одеська область, Іванівський район, смт. Петрівка (ст. Буялик), військове містечко №Петрівка - 3, що знаходиться на балансі військової частини НОМЕР_1 , вартість якого визначена згідно з Актом оцінки і становить за експертною оцінкою 3655,44грн. Згідно пункту 1.2 розділу 1 договору. «Майно передається в оренду з метою організації торгівлі продовольчими товарами (крім товарів підакцизної групи)-21,13 кв.м. та торгівлі продовольчими товарами підакцизними групами -14,03 кв.м.». Таким чином, відповідач вважає, що ним виконані вчасно всі вимоги, поставлені орендодавцем, всі умови договору виконувалися належним чином, орендна плата сплачувалася та сплачується вчасно та в повному обсязі. Крім того, позивачем навмисне порушуються вимоги договору, а саме: 10.01.2020р. після сплати відповідачем орендної плати за грудень 2019року, оплата за вказаний період була мені повернута у зв`язку з зміною реквізитів рахунку військової частини НОМЕР_1 у Державній казначейській службі України. Всі намагання відповідача отримати нові реквізити рахунку для оплати орендної плати не дали результату. Дізнавшись із позовної заяви про нові реквізити рахунку військової частини НОМЕР_1 , мною терміново було сплачено орендну плату за 2020 рік.

Як вказує відповідач, не відповідають дійсності ствердження позивача, щодо відсутності Звіту про оцінку майна. В січні 2014 року, відповідачем було надано позивачу Звіт про незалежну оцінку ринкової вартості нежитлового приміщення 1 поверху будівлі клубу (колишнього Будинку офіцерів), інвентарний номер 36 по ГП, який знаходиться на балансі військової частини НОМЕР_1 , загальною площею 36,2кв.м.. розташованого за адресою: Одеська область, Іванівський район , смт. Петрівка, вул.Лядова (копія додається). Позивач посилається, що підставою того, що даний договір оренди не може бути продовженим на новий термін, є п.2 пп. 2.1 наказу Міністерства оборони України №46 від 02.02.2010р. «Про затвердження Інструкції про організацію передачу в оренду та укладення договорів оренди нерухомого військового майна», згідно якого передачі в оренду підлягають будівлі, які включені в перелік нерухомого війська, яке без заподіяння шкоди обороноздатності держави, бойовій та мобілізаційній готовності військ пропонується до передачі в оренду уповноваженими органами військового управління в Міністерстві оборони України та Збройних силах України. Нежитлове приміщення будівлі за генеральним планом №36 (клуб), загальною площею 36,2 кв. м., розташовано за адресою: Одеська область, Іванівський район, ст. Буялик, вул. Лядова, 36 військове містечко Буялик -3 не входить у перелік нерухомого військового майна згідно Додатку переліку наказу №47 від 15.07.2018р. затвердженого Міністром оборони України. Виявляється, що до 2018 року позивачеві не було відомо, що дане майно не входить до вищезазначеного переліку та не зазначено причини його відсутності у переліку. Орендоване з 1998 року відповідачем приміщення загальною площею 36,2кв.м., було за власний рахунок відповідача, приведено в належний стан, крім того відповідач здійснює нагляд за напівзруйнованим, аварійним клубом. В разі звільнення, відповідач змушений відповідно до п.10.5 договору ті поліпшення здійсненні за власний рахунок які можливо відокремити від орендованого майна, не завдаючи йому шкоди, визнати своєю власністю та передати в стані не гіршому, ніж за час передачі в оренду. Використовувати його буде не можливо, держава втратить доходи, які вона отримувала у вигляді орендної плати, які відповідач сплачував своєчасно та в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що у 2014 році позивач вже звертався до Господарського суду Одеської області з приводу виселення ОСОБА_1 з орендованого приміщення, але йому було відмовлено, що підтверджується рішеннями Господарського суду Одеської області від 28.05.2014р., справа №916/1006/14, постановою Одеського апеляційного суду від 07.08.2014р. та постановою Вищого господарського суду України від 30.09.2014р. Тобто, з цим же предметом позову, на тих же підставах, позивач вже звертався до Господарського суду Одеської області, йому було відмовлено, але він нехтує вже встановленою судовою практикою по даному об`єкту, витрачає державні кошти на сплату судового збору.

Відповідач стверджує, що він сумлінно виконує всі умови договору, своєчасно здійснює орендну плату, здійснює страхування майна, що підтверджується договором добровільного страхування майна юридичних осіб №05-1604-20-00002 ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» від 20.05.2020р. Позивач у встановлені у договорі строки до 15.01.2019р. не поставив відповідача до відома, що не бажає продовжувати договір оренди, та має намір використовувати майно для власних потреб. Отже, в період дії договору та у місячний термін часу спливу строку його дії, орендодавець своїх заперечень проти продовження договору не висловив, заяв про припинення договору чи зміну його умов не зробив, тому вищезазначений договір оренди майна є продовженим на той самий строк і на тих самих умовах до 15.12.2023р.

Відповідач наполягає на тому, що він займає нежитлове приміщення на законних підставах, на підставі діючого договору пролонгованого до 15.12.2023р., що підтверджується пунктом 10.6 договору і рішенням Господарського суду Одеської області від 28.05.2014р. ( справа №916/1006/14). Відповідачем виконуються умови договору в повному обсязі, своєчасно та в повному обсязі сплачується орендна плата, здійснюється страхування майна, надається оцінка вартості нерухомого майна, вищезазначене орендоване приміщення завдяки зусиллям відповідача перебуває у задовільному стані.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У своїй відповіді на відзив відповідача позивач посилається на ті ж самі підстави та обґрунтування що й у позовній заяві.

Третя особа зазначає, що згідно вищезазначеного договору строк його дії до 15.12.2008р., а згідно п. 10.6 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку його дії, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином договір був пролонгований автоматично з 15.12.2003р. по 15.12.2008р., з 15.12.2008р. по 15.12.2013р., а потім з 15.12.2013р. по 15.12.2018р. Термін дії договору закінчився 15.12.2018р. Нежитлове приміщення в/м № Петрівка-3, по ГП №36 (Клуб), загальною площею 31,13кв.м., за адресою: Одеська область, Іванівський район, смт. Петрівка, відсутнє у переліку нерухомого військового майна, яке без заподіяння шкоди обороноздатності держави, бойовій та мобілізаційній готовності військ пропонується до передачі в оренду уповноваженими органами військового управління в Міністерстві оборони України та Збройних Силах України. Крім того, відповідно до п. 10.8 договір може бути розірваний достроково у разі, якщо Орендар не застрахував орендоване майно згідно п. 5.3 цього договору.

Третя особа зазначає, що термін дії договору закінчився 15.12.2018р., посилання відповідача на те, що він має страховий поліс на орендоване майно від 20.05.2020р. не має ніякого відношення до предмету спору, у зв`язку з тим, що за п. 5,3 договору Орендар повинен застрахувати майно протягом місяця після укладання договору. Таким чином застраховувати орендоване майно відповідач повинен був до 15.01.2019р. На підставі вищевикладеного, 19.02.2019р. та 13.12.2019р. військова частина НОМЕР_1 відправила лист на адресу відповідача щодо добровільного звільнення орендованого майна, але орендоване приміщення досі не звільнено. Виходячи із зазначеного вище, договір оренди № 6-с/2003 від 15.12.03р. закінчив свою дію ще 15.12.2018р. Таким чином відповідач не законно займає орендоване майно згідно п. 10.9 договору, в якому чітко вказано, що договір припиняє свою дію у випадку закінчення терміну, на якій він був укладений та п. 10.8 договору. Пунктом 5.8 договору встановлено, що у випадку припинення договору оренди Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцю орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням фізичного зносу. Договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України та підставою виникнення зобов`язань згідно ст. 509 ЦК України.

Враховуючи викладене, третя особа підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 3 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, 15.12.2003р. між Міністерством оборони України та відповідачем було укладено договір оренди №6-с/2003 відповідно до умов якого Міністерство оборони України передало відповідачу у строкове платне користування нерухоме військове майно нежитлове приміщення будівлі за генпланом №36, загальною площею 31,13кв.м., розташоване за адресою: Одеська область, Іванівський район, смт. Петрівка (ст. Буялик), військове містечко №Петрівка-3, що знаходиться на балансі Одеського КЕЧ району, вартість якого визначена згідно з Актом оцінки і становить за експертною оцінкою 3232,73грн.

Відповідно до Акту приймання-передачі фондів цілісного майнового комплексу аеропорту військової авіації смт. Петрівка (ст. Буялик), які здаються при розформуванні військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 в тимчасове зберігання від 28.10.2004р. №738 військова частина НОМЕР_2 здала та військова частина НОМЕР_1 прийняла в тимчасове користування цілісний майновий комплекс аеродрому Буялик.

Згідно додатку до акту приймання-передачі №728 від 28.10.2004р., опис №3 будівель та споруд службової зони цілісного майнового комплексу аеропорту військової авіації Буялик, які здаються при розформуванні військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 в тимчасове зберігання, в якому є вказана нежитлове приміщення будівлі за генпланом №36 (клуб), якісний стан задовільний.

05.03.2012р. між Військовою частиною НОМЕР_1 та приватним підприємцем Добровим Іваном Степановичем було укладено додаткову угоду №3 якою сторони встановили нову ставку орендної плати за орендоване майно.

01.10.2015р. сторони уклали додаткову угоду №4 відповідно до якої сторони встановили площу орендованого майна 35,2кв.м. вартістю 3655,44грн., зазначили, що майно передається в оренду з метою організації торгівлі продовольчими товарами (крім підакцизної групи) 21,13кв.м. та торгівлі продовольчими товарами підакцизної групи 14,07кв.м., встановили ставку орендної плати та узгодили, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на 1 календарний рік на тих самих умовах, які були передбачені договором та додатковими угодами.

Позивач посилається на те, що термін дії договору закінчився 15.12.2018р. та 19.02.2019р. за вих.№350/312/24/544, 13.12.2019р. за вих.№350/312/24/3295 та 31.03.2019р. за вих.№350/312/40/797 позивач відправляв листи на адресу відповідача щодо добровільного звільнення займаного орендованого нежитлового приміщення та передачі його за актом прийому-передачі площею 31,13кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , однак орендоване приміщення досі не звільнено відповідачем у зв`язку з чим, відповідно до п. 5.4 договору, ст. 785 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов`язаний повернути Орендодавцю орендоване майно у випадку закінчення терміну дії договору.

Однак посилання позивача на те, що договір припинив свою дію 15.12.2018р. не обґрунтовані та судом до уваги не приймається виходячи з наступного.

Згідно п. 10.1 договору договір діє строком на 5 років з 15.12.2003р. по 15.12.2008р. включно.

Умовами додаткової угоди №4 від 01.10.2015р. у п. 10.6. договору сторони зокрема встановили що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на 1 календарний рік на тих самих умовах, які були передбачені договором та додатковими угодами.

Тобто згідно умов додаткової угоди №4 від 01.10.2015р. враховуючи відсутність з боку сторін заяв про припинення від договору відбувалася пролонгація на кожний наступний рік.

Посилання позивача на листи 19.02.2019р. за вих.№350/312/24/544, 13.12.2019р. за вих.№350/312/24/3295 та 31.03.2019р. за вих.№350/312/40/797 судом до уваги не приймається виходячи з наступного.

Норма ч. 2 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна має диспозитивний характер, оскільки, вимога про припинення договору оренди може бути направлена однією із сторін в різній формі. Істотне значення в даному випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну договору оренди, та факт її отримання іншою стороною.

Зазначені листи позивача 19.02.2019р. за вих.№350/312/24/544, 13.12.2019р. за вих.№350/312/24/3295 та 31.03.2019р. за вих.№350/312/40/797 про звільнення займаного орендованого нежитлового приміщення та передачі його за актом прийому-передачі в зв`язку з ненаданням пакету документів, не може розглядатися як заява про припинення договору оренди в розумінні ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Таким чином, в період дії договору та у місячний термін з часу спливу строку його дії позивач своїх заперечень проти продовження договору не висловив, заяв про припинення договору чи зміну його умов не зробив тому договір був продовжений відповідно до додаткової угоди №4 від 01.10.2015р. до 15.12.2020р.

Суд зазначає, що станом на день розгляду справи позивачем не надані документи, які підтверджують, що договір оренди №6-с/2003 від 15.12.2003р. не буде пролонгований оскільки відповідно до п. 10.6 договору оренди №6-с/2003 від 15.12.2003р. з урахуванням додаткової угоди №4 від 01.10.2015р., якою сторони передбачили, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на 1 календарний рік на тих самих умовах, які були передбачені договором та додатковими угодами.

Враховуючи викладене, вимоги позивача є передчасними.

Посилання відповідача на те, що договір продовжений до 2023 року не обґрунтовані та судом не приймається до уваги оскільки відповідно до додаткової угоди №4 від 01.10.2015р. п. 10.6. договору викладено у новій редакції.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 до відповідача Приватного підприємця Доброва Івана Степановича за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про виселення Приватного підприємця Доброва Івана Степановича з нежитлового приміщення будівлі за генпланом №36 (клуб), загальною площею 31,13кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати відповідно до ст.. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача Військову частину НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові Військової частини НОМЕР_1 до відповідача Приватного підприємця Доброва Івана Степановича за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про виселення Приватного підприємця Доброва Івана Степановича з нежитлового приміщення будівлі за генпланом №36 (клуб), загальною площею 31,13кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати покласти на позивача Військову частину НОМЕР_1 .

Повне рішення складено 28 грудня 2020 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова