ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020м. ДніпроСправа № 904/3960/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полекс-Транс-Логістик", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія-Груп", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 323 156 грн. 87 коп. за договором на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.02.2013 № 1

Представники:

від позивача: Польшин О.А., витяг з ЄДРПОУ, представник;

від відповідача: Смагін В.Г., довіреність від 13.08.2020, адвокат.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полекс-Транс-Логістик" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія-Груп" заборгованість в сумі 507 258 грн. 13 коп., з яких: 247 730 грн. 00 коп. - основний борг, 5 698 грн. 43 коп. - 3% річних, 6 099 грн. 70 коп. - інфляційні втрати, 247 730 грн. 00 коп. пеня. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.02.2013 № 1 та укладених в межах цього договору договорів-заявок в частині повної і своєчасної оплати наданих послуг, за період з 01.08.2019 по 27.09.2019.

Ухвалою господарського суду від 28.07.2020 позовну заяву залишено без руху та запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Полекс-Транс-Логістик" протягом семи днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, надавши до суду належним чином оформлені розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних за заявками від 29.08.2019 № 2907/11, від 29.07.2019 № 2907/12, від 30.07.2019 № 3007/1, № 3007/3, № 3007/4, від 31.07.2019 № 3107/5, від 29.08.2019 № 2908/1, від 31.08.2019 № 3108/1; уточнення прохальної частини поданої позовної заяви, із зазначенням заявлених до стягнення з відповідача сум основного боргу, 3% річних, інфляційних втрат та пені; докази на підтвердження направлення заяви про усунення недоліків позову із додатками на адресу відповідача.

10.08.2020 позивачем до суду подана заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду від 17.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 22.09.2020.

18.09.2020 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що між сторонами укладався договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.02.2013 № 1, а також окремі разові договори-заявки. Відповідно до договорів-заявок позивач брав на себе зобов`язання здійснити перевезення вантажу, а відповідач оплатити таку послугу. Позивач відносить послуги з перевезення вантажу до виду транспортно-експедиторських послуг. Така позиція, на думку відповідача, є помилковою, оскільки ст. 8 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачений вичерпний перелік послуг, які можуть надаватись експедитором та є похідними від послуги перевезення. Стверджує, що транспортно-експедиторські послуги у вигляді організації перевезення вантажів (винагорода експедитора) повністю оплачені ним. Навів власний контрозрахунок пені та зазначив, що до стягнення підлягає пеня у розмірі 37 804 грн. 08 коп. Крім того, вказує про необхідність зменшення заявлених позивачем витрат на правову допомогу адвоката, оскільки вважає їх вартість завищеною.

Ухвалою господарського суду від 22.09.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів за заявою сторін; клопотання позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції задоволено; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 15.10.2020, з проведенням його в режимі відеоконференції за участю позивача. Проведення засідання у режимі відеоконференції доручено Другому апеляційному адміністративному суду.

09.10.2020 позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якій він зазначає, що відповідач визнав укладення між сторонами окремих договорів-заявок в межах договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.02.2013 № 1. На думку позивача, відповідач помилково вважає, що позивач надав йому транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів, які включають у себе виключно винагороду експедитора. Перевезення входить до складу транспортно-експедиторських послуг відповідно до Закону. Також, позивач виклав заперечення щодо контррозрахунку відповідача та обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу.

15.10.2020 до суду надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 323 156 грн. 87 коп., з яких: 247 730 грн. 00 коп. - основний борг, 8 447 грн. 55 коп. - 3% річних, 8 006 грн. 80 коп. - інфляційні втрати, 58 972 грн. 52 коп. - пеня. Крім того, просив суд повернути позивачу надмірно сплачений судовий збір.

У підготовчому засіданні 15.10.2020 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив позивача та подану заяву про зменшення позовних вимог, в яких зазначає, що окремі разові договори-заявки укладались сторонами незалежно та поза межами договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.02.2013 № 1, оскільки їх предметом було саме перевезення вантажу, а не надання допоміжних експедиторських послуг. Договори-заявки не містять відомостей, що вони укладені в межах іншого договору або є його складовою частиною. Тобто, договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.02.2013 № 1 та договори-заявки є різними правочинами. Вартість послуг адвоката є завищеною.

Ухвалою господарського суду від 15.10.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 17.11.2020.

17.11.2020 відповідач подав до суду заяву про застосування строку позовної давності.

У судовому засіданні 17.11.2020 оголошено перерву до 02.12.2020.

19.11.2020 на електронну адресу суду та 23.11.2020 засобами поштового зв`язку до суду надійшли заперечення позивача на клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.

19.11.2020 на електронну адресу суду та 23.11.2020 засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява позивача в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України про надання доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

01.12.2020 на адресу суду надійшла заява позивача про винесення судом окремої ухвали щодо порушення вимог чинного законодавства відповідачем та адвокатом Смагіним В.Г.

Судове засідання, призначене на 02.12.2020, не відбулось, у зв`язку із перебуванням судді Рудь І.А. на самоізоляції.

Ухвалою господарського суду від 09.12.2020 призначено розгляд справи по суті в засіданні на 22.12.2020.

У судовому засіданні 22.12.2020 cудом без виходу до нарадчої кімнати оголошено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні заяви позивача про винесення окремої ухвали; оголошено перерву до 28.12.2020.

24.12.2020 на електронну адресу суду надійшла заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 44 800 грн. 00 коп.

У судовому засіданні 28.12.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити; представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов"язані з наявністю/відсутністю підстав для стягнення основного боргу, 3% річних, інфляційних втрат, пені на підставі договору на транспортно-експедиторське обслуговування № 1.

Так, судом встановлено, що 01.02.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полекс-Транс-Логістик" (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сінергія-Груп" (клієнт) укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування № 1 (далі договір).

Згідно з п. 1.1. договору клієнт доручає, а експедитор зобовязується організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів на території України та в міжнародному сполученні, а також надання інших транспортно-експедиторських послуг клієнту за згодою сторін.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що умови перевезення, вид вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора, а також інші умови, повязані з виконанням цього договору, встановлюються за узгодженням сторін.

За умовами п. 1.3. договору під кожне конкретне перевезення клієнт надає експедитору заявку, в якій обумовлюється найменування і кількість вантажу, маршрут перевезення (порт завантаження, порт вивантаження, місце доставки вантажу), заплановану дату надання вантажу відправником, тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника і вантажоодержувача та іншу необхідну інформацію, що стосується організації ТЕО. Заявка подається за 2 тижні до початку навантаження і готовності вантажу до перевезення.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що експедитор зобовязується, зокрема:

2.1.1 за плату та за рахунок клієнта організувати перевезення його вантажу на умовах, узгоджених сторонами, а також надавати інші послуги клієнту за узгодженням сторін, у т.ч. митне оформлення вантажу;

2.1.2 представляти інтереси клієнта перед перевізниками, портами, аеропортами, державними органами та іншими організаціями у звязку з перевезенням, перевалкою, ТЕО вантажів клієнта;

2.1.3 у розумні строки надавати клієнту інформацію про виконання цього договору та пересилати документацію, повязану з перевезенням;

2.1.5 оформлювати за письмовим дорученням та письмовими інструкціями клієнта необхідну товаросупровідну документацію;

2.1.6 після надання послуг скласти акт виконаних робіт (послуг) та надати клієнту.

За умовами п. 2.2. договору експедитор має право, зокрема:

2.2.6 надавати клієнту всі види транспортно-експедиторських послуг, у т.ч. передбачених ст. 8 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Відповідно до п. 3.1. договору клієнт зобовязується, зокрема:

3.1.8 своєчасно сплачувати послуги експедитора;

3.1.10 підготувати заявку з урахуванням положень п. 1.3;

3.1.11 підписати та надіслати експедитору акт виконаних робіт (послуг) протягом 3 банківських днів з моменту його отримання або надати протягом 5 робочих днів мотивовану відмову. Після закінчення цього строку акт вважається прийнятим і підписаним сторонами.

Згідно з п. 4.1. договору порядок розрахунків між клієнтом та експедитором, зокрема:

4.1.1 перелік послуг, а також вартість послуг експедитора встановлюються за погодженням сторін;

4.1.5 клієнт сплачує послуги експедитора протягом 3 банківських днів з дня виставлення/видання експедитором рахунку. Розрахунки здійснюються клієнтом на підставі виставлених/виданих експедитором рахунків;

4.1.6 виконані послуги регламентуються актом виконаних робіт та рахунком експедитора;

4.1.7 плата експедитору зазначається у додатках до цього договору. Такий додаток може мати вид додаткової угоди, заявки клієнта, акта виконаних робіт, рахунку експедитора, гарантійного листа.

За умовами пп. 5.3.4 п. 5.3. договору у випадку прострочення клієнтом здійснення платежу за надані експедитором послуги, клієнт сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка підлягає до сплати за кожен день та за весь період такого прострочення. Строк позовної давності у разі нарахування та/або стягнення штрафних санкцій (штрафу, пені, демерреджа) встановлюється у 3 роки.

Строк дії договору встановлюється з моменту підписання обома сторонами до 31.12.2016. У разі відсутності пропозицій щодо розірвання цього договору за 20 днів до кінця року, такий договір вважається продовженим на один кожний наступний календарний рік (п. 7.1. договору).

Згідно з п. 7.3. договору цей договір включає в себе як вказаний документ, так і всі інші документи (акти виконаних робіт, рахунки-фактури, заявки клієнта тощо), на підставі яких визначаються перелік наданих експедитором послуг, їх ціна та інші умови договору.

Відповідно до п. 7.6. договору вказаний договір відміняє всі договори/угоди, які були укладені між сторонами раніше до підписання цього договору, та є генеральною угодою, яка укладається для систематичного та довгострокового надання послуг експедитора. Істотні умови (вартість/ціна договору та інше) додатково узгоджуються сторонами у заявках, актах виконаних робіт, рахунках-фактурах та інших документах.

Позивач стверджує, що на підставі договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.02.2013 № 1 сторонами узгоджені заявки, а саме: № 01/07-18 від 28.07.2019, № 01/07-18 від 29.07.2019, № 01/07-18 від 30.07.2019, № 01/07-18 від 31.07.2019, № 01/07-18 від 01.08.2019, № 01/07-18 від 02.08.2019, № 01/07-18 від 05.08.2019, № 01/07-18 від 06.08.2019, № 01/07-18 від 07.08.2019, № 01/07-18 від 08.08.2019, № 01/07-18 від 09.08.2019, № 01/07-18 від 11.08.2019, № 01/07-18 від 12.08.2019, № 01/07-18 від 13.08.2019, № 01/07-18 від 14.08.2019, № 01/07-18 від 15.08.2019, № 01/07-18 від 16.08.2019, № 01/07-18 від 18.08.2019, № 6415-08-19 від 19.08.2019, № 6493-08-19 від 19.08.2019, № 6889-08-19 від 21.08.2019, № 5982-08-19 від 20.08.2019, № 01/07-18 від 20.08.2019, № 6939-08-19 від 21.08.2019, № 01/07-18 від 22.08.2019, № 6810-08-19 від 22.08.2019, № 01/07-18 від 23.08.2019, № 7957-08-19 від 23.08.2019, № 8305-08-19 від 27.08.2019, № 01/07-18 від 26.08.2019, № 01/07-18 від 27.08.2019, № 01/07-18 від 31.08.2019, № 9461-08-19 від 29.08.2019, № 9687-08-19 від 31.08.2019, № 9827-08-19 від 31.08.2019, № 01/07-18 від 31.08.2019, № 1023-09-19 від 04.09.2019, № 01/07-18 від 08.09.2019, № 01/07-18 від 09.09.2019, № 01/07-18 від 10.09.2019, № 01/07-18 від 11.09.2019, № 01/07-18 від 17.09.2019, № 01/07-18 від 20.09.2019, № 01/07-18 від 24.09.2019, № 01/07-18 від 26.09.2019.

Також, позивач стверджує, що на підставі вищевказаних заявок, складених в межах договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.02.2013 № 1, він надав відповідачу транспортно-експедиторські послуги з перевезення вантажів та з організації перевезення вантажів на 252 250 грн. 00 коп., за період з 01.08.2019 по 27.09.2019, на підтвердження чого надав відповідні рахунки-фактури та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг). Вказані послуги оплачені відповідачем частково у розмірі 4 520 грн. 00 коп.

У звязку з цим, як зазначає позивач, заборгованість відповідача складає 247 730 грн. 00 коп., яку він просить стягнути, а також 3% річних у розмірі 5 698 грн. 43 коп., інфляційні втрати у розмірі 6 099 грн. 70 коп., пеню у розмірі 247 730 грн. 00 коп.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Правовідносини перевезення вантажів та їх експедирування врегульовані главою 32 Господарського кодексу України, главами 51, 65 Цивільного кодексу України, Законом України "Про транспорт", Статутом автомобільного транспорту УРСР, затвердженого Радою Міністрів УРСР від 27.06.1969 №401, Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність", а також Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997.

Відповідно до ст. 316 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Істотними умовами договору транспортного експедирування є:

відомості про сторони договору:

для юридичних осіб - резидентів України: найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України;

для юридичних осіб - нерезидентів України: найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу;

для фізичних осіб - громадян України: прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів;

для фізичних осіб - іноземців, осіб без громадянства: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), адресу місця проживання за межами України;

вид послуги експедитора;

вид та найменування вантажу;

права, обов`язки сторін;

відповідальність сторін, у тому числі в разі завдання шкоди внаслідок дії непереборної сили;

розмір плати експедитору;

порядок розрахунків;

пункти відправлення та призначення вантажу;

порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта;

строк (термін) виконання договору;

а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Для систематичного надання послуг експедитора можуть укладатися довгострокові (генеральні) договори транспортного експедирування.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути:

авіаційна вантажна накладна (Air Waybill);

міжнародна автомобільна накладна (CMR);

накладна СМГС (накладна УМВС);

коносамент (Bill of Lading);

накладна ЦІМ (CIM);

вантажна відомість (Cargo Manifest);

інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедитування, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Суд зазначає, що з доданих до матеріалів справи договорів-заявок про надання транспортно-експедиційних послуг № 01/07-18 від 28.07.2019, № 01/07-18 від 29.07.2019, № 01/07-18 від 30.07.2019, № 01/07-18 від 31.07.2019, № 01/07-18 від 01.08.2019, № 01/07-18 від 02.08.2019, № 01/07-18 від 05.08.2019, № 01/07-18 від 06.08.2019, № 01/07-18 від 07.08.2019, № 01/07-18 від 08.08.2019, № 01/07-18 від 09.08.2019, № 01/07-18 від 11.08.2019, № 01/07-18 від 12.08.2019, № 01/07-18 від 13.08.2019, № 01/07-18 від 14.08.2019, № 01/07-18 від 15.08.2019, № 01/07-18 від 16.08.2019, № 01/07-18 від 18.08.2019, № 01/07-18 від 20.08.2019, № 01/07-18 від 22.08.2019, № 01/07-18 від 23.08.2019, № 01/07-18 від 26.08.2019, № 01/07-18 від 27.08.2019, № 01/07-18 від 31.08.2019, № 01/07-18 від 31.08.2019, № 01/07-18 від 08.09.2019, № 01/07-18 від 09.09.2019, № 01/07-18 від 10.09.2019, № 01/07-18 від 11.09.2019, № 01/07-18 від 17.09.2019, № 01/07-18 від 20.09.2019, № 01/07-18 від 24.09.2019, № 01/07-18 від 26.09.2019, а також заявок № 6810-08-19 від 22.08.2019, № 7957-08-19 від 23.08.2019, № 8305-08-19 від 27.08.2019, № 9461-08-19 від 29.08.2019, № 9687-08-19 від 31.08.2019, № 9827-08-19 від 31.08.2019, № 1023-09-19 від 04.09.2019 не вбачається, що вони були складені сторонами в межах договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.02.2013 № 1, який є підставою для стягнення заборгованості у даній справі.

Також, Доповнення № 6415-08-19 від 19.08.2019, № 6493-08-19 від 19.08.2019, № 6889-08-19 від 21.08.2019, № 5982-08-19 від 20.08.2019, № 6939-08-19 від 21.08.2019 складені на підставі іншого договору, а саме договору перевезення вантажів автомобільним транспортом № 1/08-19 від 01.08.2019.

Отже, у перелічених вище договорах-заявках, заявках відсутнє посилання на договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.02.2013 № 1, а Доповнення складені на підставі договору перевезення вантажів автомобільним транспортом № 1/08-19 від 01.08.2019.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, суд доходить висновку про те, що позивач, зазначаючи підставою для стягнення заборгованості договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.02.2013 № 1, не довів належними доказами, що наявні в матеріалах справи заявки складені в межах цього договору.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог позивача про стягнення основного боргу та пені суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З огляду на вказані норми Цивільного кодексу України, обставини щодо пропуску строку позовної давності не досліджуються судом, оскільки позов не підлягає задоволенню з підстав його необгрунтованості.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на останнього.

На підставі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України та ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 760 грн. 94 коп. (платіжне доручення № 3113 від 14.07.2020 на суму 7 608 грн. 28 коп.), враховуючи відповідне клопотання позивача, підлягає поверненню останньому з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Полекс-Транс-Логістик" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія-Груп" про стягнення заборгованості в сумі 323 156 грн. 87 коп. за договором на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.02.2013 № 1 відмовити повністю.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Полекс-Транс-Логістик" надмірно сплачений судовий збір у розмірі 2 760 грн. 94 коп., про що винести ухвалу.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 30.12.2020

Суддя І.А. Рудь