ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.09.2020р. м. Харків Справа № 905/761/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Ісаковій А.В.,

розглянувши справу №905/761/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі»

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування»

про стягнення 1 435 929,24 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть спору: ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ПрАТ «КЗВВ» 1 435 929,24 грн., з яких: 1 148 413,37 грн. основний борг, 109 784,32 грн. 3% річних, 177 731,55 грн. інфляційні втрати (із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог за вх. № 8885/20 від 13.05.2020р.).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про постачання електричної енергії №3 0200 002 від 21.06.2004р. щодо повної та своєчасної оплати активної електроенергії.

29.04.2020р. господарським судом постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та зважаючи на введений в Україні карантин, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 визначено, що про дату, час та місце проведення підготовчого засідання буде повідомлено учасників справи додатково.

27.05.2020р. за вх.№9730/20 господарський суд одержав відзив відповідача на позовну заяву та заяву про зменшення розміру позовних вимог, за яким останній просить суд задовольнити позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 1 148 413,37 грн., а в іншій частині позовних вимог відмовити з посиланням на сплату відповідачем основного боргу у розмірі 1 000 000 грн. та на безпідставне нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на умови договору №3 0200 002 від 21.06.2004р., якими визначено відповідальність відповідача за порушення терміну розрахунку тільки у вигляді пені.

27.05.2020р. за вх. №9732/20 господарський суд одержав клопотання відповідача про зменшення 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, посилаючись на те, що:

- по-перше, несвоєчасна сплата контрагентами відповідача заборгованості за попередніми договорами спричиняє зрив роботи підприємства та не дає змоги виконувати відповідачем своїх зобов`язань за договорами;

- по-друге, на час дії карантину, встановленого постановою КМУ №211 від 11.03.2020р., АТ «Укрзалізниця», як основний контрагент відповідача, тимчасово призупинено перевезення пасажирів залізничним транспортом у всіх видах сполучення, відтерміновано або мінімізовано кількість платежів в т.ч. і за договорами з відповідачем;

- по-третє, відповідачем виконало більшу частину зобов`язання за спірним договором, до того ж позивач ні в позовній заяві, ні в заяві про зменшення позовних вимог, не зазначає про наслідки порушення відповідачем зобов`язань та не вказує на понесені ним збитки.

06.08.2020р. господарським судом постановлено ухвалу, якою продовжено строк проведення підготовчого провадження до 07.09.2020р.; призначено підготовче засідання на 01.09.2020р.

07.08.2020р. за вх.№14610/20 господарський суд одержав клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи доказів часткової оплати останнім основного боргу за договором №3 0200 002 від 21.06.2004р. у розмірі 1 148 413,37 грн.

01.09.2020р. господарським судом постановлено ухвалу в протокольній формі про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 30.09.2020р.

Представники сторін у судове засідання щодо розгляду справи по суті 30.09.2020р. не з`явилися. При цьому про дату, час і місце судового засідання останні повідомлені належним чином, оскільки одержали ухвалу (повідомлення) суду від 01.09.2020р., що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Приймаючи до уваги наведене, а також положення ч. 1 ст. 202 ГПК України, суд визнав за можливе вирішити справу у даному судовому засіданні.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті 30.09.2020р. судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

21.06.2004р. між ТОВ «Сервіс-Інвест» (постачальник електричної енергії/постачальник, позивач) та ВАТ «КЗВВ» (споживач, відповідач) укладено договір №3 0200 002, згідно з п. 1.1. якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежів згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Постачальник електричної енергії зобов`язується: постачати електричну енергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до р. 5 цього договору та з урахуванням умов р. 6 цього договору (пп. 2.1.2. п. 2.1. договору); споживач зобов`язується: оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії, знімати та надавати постачальнику відомості про показання розрахункових приладів обліку згідно додаткам «Порядок розрахунків» та «Графік знаття показів засобів обліку електричної енергії» (пп. 2.2.3. п. 2.2. договору).

Постачальник електричної енергії має право нараховувати та одержувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, плату за послуги з компенсації перетікання реактивної енергії та інші платежі, передбачені цим договором (пп. 3.1.1. п. 3.1. договору).

За внесення платежів, передбачених умовами цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком «Порядок розрахунків», споживач сплачує постачальнику електричної енергії штрафну неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається окремим розрахунковим документом (пп. 4.2.1. п. 4.2. договору).

Цей договір набирає чинності з 01.07.2004р. за умови підписання сторонами всіх, перелічених у п. 9.1 договору додатків, і укладається на термін до 31.12.2005р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.4 договору).

Додатком №2 від 21.06.2004р. до договору про постачання електричної енергії №3 0200 002 від 21.06.2004р. «Порядок розрахунків» сторони узгодили, що тривалість розрахункового періоду місяць. Дата початку розрахункового періоду 01 число місяця (пп. 1.1. п. 1 додатку № 2).

Постачальник зобов`язується щомісячно надавати, а споживач оплачувати одержані рахунки за спожиту активну електроенергію (з урахуванням ПДВ) у наступному порядку: 01 числа щомісячно при здійсненні розрахунків за звітний період постачальник надає споживачу: остаточний рахунок за фактично спожиту в звітному розрахунковому періоді активну електроенергію з урахуванням планових рахунків за цей період, що були надані споживачу раніше; рахунок для оплати очікуємого обсягу споживання електроенергії споживачем в наступному розрахунковому періоді (плановий рахунок) (пп. 3.1.п. 3 додатку №2).

Споживач здійснює оплату отриманих від постачальника рахунків самостійно, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника № НОМЕР_1 в головному управлінні Промінвестбанку в Донецькій області, МФО 334635, у наступні терміни та в наступних розмірах: до 6 числа поточного місяця сплачує суму остаточного розрахунку за попередній розрахунковий період; до 15 числа поточного місяця здійснює оплату поточного споживання електроенергії у розмірі 50% від суми одержаного планового рахунку; до 25 числа поточного місяця здійснює оплату поточного споживання електроенергії у розмірі 100% від суми одержаного планового рахунку (п. 3.2. додатку №2).

Додатковою угодою від 25.05.2011р. сторонами змінено найменування споживача за договором на Публічне акціонерне товариство «Краматорський завод важкого верстатобудування» (ПАТ «КЗВВ»).

Додатковою угодою від 03.01.2014р. сторонами змінено найменування постачальника за договором на Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» (ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі»).

Додатковою угодою №4 від 04.05.2018р. сторонами змінено найменування споживача за договором на Приватне акціонерне товариство «Краматорський завод важкого верстатобудування» (ПрАТ «КЗВВ»).

На виконання умов договору у серпні вересні 2018р. позивачем поставлено, а відповідачем отримано електричну енергію у загальному обсязі 1 290 183 кВт/год, вартістю 2 427 205,80 грн. з ПДВ., про що сторонами складено та підписано акти про обсяги та вартість активної електроенергії, поставлено постачальником електричної енергії за регульованим тарифом ТОВ «ДТЕК «Високовольтні мережі» і спожитої споживачем ПрАТ «КЗВВ» від 30.09.2018р. та від 30.09.2018р.

Водночас, позивачем виставлено відповідачу рахунки за спожиту електроенергію №35/30200002 від 31.08.2018р. на суму 1 224 120,24 грн. за серпень 2018р., №35/30200002 від 30.09.2018р. на суму 1 203 085,56 грн. за вересень 2018р.

19.07.2019р. між сторонами складено та підписано акт звіряння взаєморозрахунків, з якого вбачається, що станом на 19.07.2019р. заборгованість відповідача за договором №3 0200 002 від 21.06.2004р. становить 2 427 205,80 грн.

07.02.2020р. відповідачем здійснено оплату активної електроенергії у розмірі 278 792,43 грн., про що свідчить виписка по рахунку позивача за 07.02.2020р., у зв`язку з чим борг відповідача на момент подання позову складав 2 148 413,37 грн.

29.04.2020р. відповідачем здійснено оплату активної електроенергії у розмірі 1 000 000 грн., про що свідчить виписка по рахунку позивача за 29.04.2020р., у зв`язку чим під час розгляду справи позивачем зменшено розмір позовних вимог в частині стягнення основного боргу до 1 148 413,37 грн.

03.06.2020р. відповідачем здійснено повну оплату активної електроенергії у розмірі 1 148 413,37 грн., про що свідчить платіжне доручення №869999980 від 03.06.2020р.

Підставою даного позову є неналежне виконання відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної оплати активної електроенергії, спожитої у серпні вересні 2018р.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 275, 276 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії». Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

В силу норм ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вище встановлено судом, між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії №3 0200 002 від 21.06.2004р., згідно з яким постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач здійснює остаточний розрахунок за неї до 6 числа місяця, наступного за місяцем споживання.

Отже, строк оплати отриманої відповідачем електроенергії настав: за зобов`язанням серпня 2018р. 06.09.2018р., за зобов`язанням вересня 2018р. 06.10.2018р.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України.

Між тим, вищевстановлені обставини справи свідчать, що відповідачем здійснювалась оплата активної електроенергії, спожитої у серпні-вересні 2018р., з порушенням встановленого договором строку, внаслідок чого на момент подання даного позову у нього утворився борг у розмірі 2 148 413,37 грн.

Наявний борг сплачено відповідачем під час розгляду справи у суді двома платежами: 29.04.2020р. у розмірі 1 000 000 грн. та в цій частині позивачем зменшено розмір позовних вимог, 03.06.2020р. 1 148 413,37 грн.

За таких обставин, приймаючи до уваги повну оплату відповідачем боргу у розмірі 1 148 413,37 грн. під час розгляду справи у суді, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України, згідно з яким господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем, та згідно з яким загальний розмір нарахованих відповідачу 3% річних за загальний період з 07.09.2018р. по 31.03.2020р. за зобов`язаннями серпня - вересня 2018р. становить 109 784,32 грн., перевірено господарським судом та встановлено, що він відповідає обставинам справи щодо прострочення відповідача та є арифметично правильним.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 109 784,32 грн., а отже і про їх задоволення в цій частині.

Розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу інфляційних втрат за загальний період жовтень 2018р. - березень 2020р. за зобов`язаннями серпня - вересня 2018р. складає 177 731,55 грн., перевірено господарським судом та встановлено, що розрахунок здійснено з арифметичними помилками.

Тому, господарським судом самостійно, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобов`язання, із врахуванням часткової оплати, здійснено розрахунок інфляційних втрат, згідно з яким розмір інфляційних втрат становить 188 245,17 грн., з яких:

- за зобов`язанням серпня 2018р. 85 419,07 грн., які розраховані наступним чином: 1 224 120,24 грн (сума боргу) * 1,071 (індекс інфляції за період жовтень 2018р. січень 2020р.) - 1 224 120,24 грн (сума боргу) = 85 419,07 грн. (інфляційне збільшення боргу у вказаний період);

- за зобов`язанням вересня 2018р. 102 826,10 грн., які розраховані наступним чином: 1 203 085,56 грн (сума боргу) * 1,084 (індекс інфляції за період листопад 2018р. січень 2020р.) 1 203 085,56 грн (сума боргу) = 102 826,10 грн. (інфляційне збільшення боргу у вказаний період).

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 160 582,65 грн. (за зобов`язанням серпня 2018р. 85 419,07 грн. (за розрахунком суду) + за зобов`язанням вересня 2018р. 75 163,58 грн. (у заявленому позивачем розмірі)), а отже і про їх задоволення в цій частині.

Посилання відповідача на те, що умовами договору передбачено тільки відповідальність у вигляді пені, а тому до нього не може бути застосована відповідальність у вигляді 3% річних та інфляційних втрат, судом до уваги не прийняті з огляду на те, що право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат виникає на підставі закону та можливість застосування такої цивільно правової відповідальності не обов`язково має бути передбачена у договорі.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Тобто, чинне законодавство передбачає право суду на зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій.

Разом з тим, за своєю правовою природою інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми, так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, оскільки чинне законодавство не передбачає зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, які мають іншу правову природу, ніж штрафні санкції (штраф, пеня), господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні відповідного клопотання відповідача.

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За подання до суду даного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 36 538,95 грн. на підставі платіжного доручення № від 17.04.2020р. Тоді як, з огляду на ціну позову, підлягав сплаті судовий збір у розмірі 36 538,94 грн. (ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»).

У заяві за вх. №8885/20 від 13.05.2020р. позивач зменшив розмір позовних вимог до 1 435 929,24 грн. та заявив клопотання про повернення судового збору у розмірі 15 000,01 грн.

Отже, позивачу з Державного бюджету України підлягає поверненню судовий збір у розмірі 15 000,01 грн. (15 000 грн. - у зв`язку зі зменшенням позовних вимог про стягнення основного боргу; 0,01 грн. у зв`язку зі сплатою судового збору у більшому розмірі).

Решта сплаченого судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог з віднесенням у частині, в якій провадження у справі закрито, на відповідача (на відповідача 21 281,70 грн., на позивача 257,24 грн.). При цьому, суд виходить з того, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, і лише після відкриття провадження у справі відповідачем вчинені дії щодо погашення суми основного боргу.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» (84306, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. О. Тихого, буд. 6, ідент. код ЄДР 00222999) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» (84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Комерційна, буд. 8, ідент. код ЄДР 31018149) 3% річних у розмірі 109 784 (сто дев`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн. 32 коп., інфляційні втрати у розмірі 160 582 (сто шістдесят тисяч п`ятсот вісімдесят дві) грн. 65 коп., судовий збір у розмірі 21 281 (двадцять одна тисяча двісті вісімдесят одна) грн. 70 грн.

3. Закрити провадження у справі №905/761/20 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 1 148 413,37 грн.

4.В решті позову відмовити.

5.Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» (84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Комерційна, буд. 8, ідент. код ЄДР 31018149) судовий збір у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 01 коп., який сплачений за платіжним дорученням № від 17.04.2020р.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 12.10.2020р.

Суддя Л.В. Ніколаєва