ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2020м. ДніпроСправа № 904/4050/20

За позовом Дніпровського міського центру зайнятості, м. Дніпро

до відповідачів:

1. Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, м. Дніпро;

2. Державної фіскальної служби України, м. Київ

про стягнення коштів виплачених як допомога по безробіттю

Суддя ОСОБА_1

Секретар судового засідання Сергієнко М.О.

Представники:

від позивача: Конькова А.О., довіреність № 4059 від 27.07.2020, представник;

від відповідачів-1,-2: не з`явились.

ПРОЦЕДУРА

Дніпровський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про стягнення коштів у розмірі 53 621, 55 грн, виплачених ОСОБА_2 як допомогу по безробіттю.

Ухвалою суду від 03.08.2020 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

10.08.2020 позивач подав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

31.08.2020 Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області подало відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог.

11.09.2020 позивач подав відповідь на відзив разом із клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 16.09.2020 клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи задоволено; постановлено справу № 904/4050/20 розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05.10.2020.

25.09.2020 від Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області через канцелярію суду надійшли заперечення на відповідь.

29.09.2020 Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області також подало клопотання про заміну сторони (відповідача) у справі № 904/4050/20 з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.

В судове засідання 05.10.2020 представник Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не з`явився.

Відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Однак, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області не надано жодних доказів про його виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тому розгляд клопотання про заміну сторони у справі судом відкладено.

Позивач в судовому засіданні подав уточнену позовну заяву про стягнення коштів виплачених як допомога по безробіттю, в якій просить стягнути солідарно з Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Дніпровського міського центру зайнятості грошові кошти в розмірі 53 621, 55 грн, нараховані та виплачені ОСОБА_2 в якості допомоги по безробіттю, що підлягають перерахуванню на р/р UA1706189 Держказначейська служба України м. Київ, МФО 820172, , одержувач Дніпровський міський центр зайнятості, призначення платежу: повернення коштів виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_2 .

Також позивач подав клопотання про залучення в якості співвідповідача Державної фіскальної служби України (, місцезнаходження: Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053). Клопотання позивача обґрунтоване тим, що Головне управління ДФС у Дніпропетровській області у відзиві на позов посилається на той факт, що воно не є роботодавцем, а тому не є стороною по справі, адже роботодавцем ОСОБА_2 була Державна фіскальна служба України, яка приймала його на роботу у управління внутрішньої безпеки ДФС України, звільняла його з посади у зв`язку із скороченням штатів та поновляла на посаді, виконуючи рішення суду у справі № 160/2741/19.

Ухвалою суду від 05.10.2020 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадженні, призначено підготовче засідання у справі на 19.10.2020; задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі співвідповідача (далі - відповідаа-2) Державну фіскальну службу України.

19.10.2020 позивач подав клопотання про залучення доказів до матеріалів справи, а саме: копії листа Головного управління ДФС у Дніпропетровській області Державної фіскальної служби України № 294/10/04-97-05-20 від 17.03.2020; копії заяви ОСОБА_2 від 30.10.2019.

Ухвалою суду від 19.10.2020 відкладено підготовче засідання на 23.11.2020.

23.10.2020 від Державної фіскальної служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 просить у задоволенні позовних вимог Дніпровського міського центру зайнятості відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.11.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.12.2020.

Відповідачі-1,-2 участі своїх представників у судових засіданнях не забезпечили, про причини їх неявки суд не повідомили, про дати, час та місце судових засідань у справі були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення уповноваженим представникам останніх поштових відправлень із процесуальними документами суду.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті

Тож, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників відповідачів-1,-2 за наявними у справі матеріалами. Суд наголошує на тому, що всі учасники справи висловили свої правові позиції щодо предмета спору шляхом подання до суду передбачених Господарським процесуальним кодексом України заяв по суті справи.

В судовому засіданні 21.12.2020 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частин.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позовній заяві (арк. с. 1-5)

Позовні вимоги обґрунтовані поновленням на роботі ОСОБА_2 на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 у зв`язку з його незаконним звільненням з посади.

Правовою підставою позову позивач зазначає, серед іншого, частину 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Позиція відповідача-1, викладена у відзиві (арк. с. 55-57)

Заперечення відповідача-1 проти позову обґрунтовані тим, що Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області не є роботодавцем ОСОБА_2 , оскільки роботодавцем останнього являється Державна фіскальна служба України так, як саме вона приймала його на роботу в Управління внутрішньої безпеки ДФС України, звільняла з посади у зв`язку із скороченням штатів та поновляла на посаді, виконуючи рішення суду у справі № 160/2741/19.

За таких обставин Головне управління ДФС у Дніпропетровській області вважає, що воно не є належним відповідачем у справі.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив відповідача-1 (арк. с. 61-63)

Позивач не погоджується із запереченнями відповідача-1, оскільки відповідно до визначення роботодавця, наведеного у статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", ключовою ознакою роботодавця у правовідносинах, що виникають у зв`язку із загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, у тому числі на випадок безробіття, є самостійне ведення таким суб`єктом розрахунків із застрахованими особами та виплата ним грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 17 Положення про Головне управління ДФС України у Дніпропетровській області відповідач-1 є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, інші печатки і штампи, власні бланки, рахунки в органах Казначейства та банках.

Позиція відповідача-1, викладена у запереченнях на відповідь на відзив (арк. с. 68-70)

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач указує на те, що за період перебування на обліку в Дніпровському міському центрі зайнятості ОСОБА_2 була нарахована та сплачена допомога по безробіттю за період з 15.03.2019 по 31.10.2019 у сумі 53 621, 55 грн, тоді як за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 у справі № 160/2741/19 про поновлення ОСОБА_2 на посаді з ГУ ДФС у Дніпропетровській області стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.03.2019 по 21.05.2019 включно. Вказане рішення було виконано у повному обсязі, а саме суми заробітної плати були виплачені, а позивача було роботодавцем Державною фіскальною службою поновлено на роботі. Тобто, ОСОБА_2 відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 було поновлено на роботі та в займаній посаді саме з 22.05.2019.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

За таких обставин відповідач вважає, що виплата позивачем ОСОБА_2 допомоги по безробіттю в червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2019 року є необґрунтованою, а заявлені позовні вимоги - безпідставними.

Позиція позивача, викладена в уточненій позовній заяві

Позивач зазначає, що з урахуванням відзиву відповідача-1 на позовну заяву та його заперечень на відповідь на відзив є необхідність залучення до участі у справі співвідповідача Державної фіскальної служби України. Оскільки ні Головне управління ДФС у Дніпропетровській області не надало відповіді на претензію позивача, направлену 30.04.2020, ні Державна фіскальна служба України на претензію, направлену 02.09.2020, і на теперішній час кошти в розмірі 53 621, 55 грн, що були виплачені ОСОБА_2 як допомога по безробіттю, досі не повернені, позивач просить стягнути ці кошти на користь Дніпровського міського центру зайнятості з відповідачів солідарно.

Позиція відповідача-2, викладена у відзиві на позовну заяву (арк. с. 107-108)

Відповідач-2 проти позовних вимог заперечує, оскільки відповідно до резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 у справі № 160/2741-19 відсутнє зобов`язання щодо ДФС в частині відшкодування/ стягнення на користь ОСОБА_2 будь-яких зобов`язань фінансового характеру.

Відповідач-2 зазначає, що ознайомлення з наказом ДФС від 01.10.2019 № 1589-о "Про виконання рішення суду" та внесення відповідного запису до трудової книжки здійснювалось ГУ ДФС у Дніпропетровській області. При цьому, працівники Головних управлінь ДФС в областях, що призначаються на посади основної номенклатури ДФС приймаються на службу (роботу) до територіальних органів ДФС (юридично окремих осіб), де й отримують відповідне грошове забезпечення. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи (стаття 24 Закону України "Про оплату праці"). Тож, відповідач-2 наголошує, що ДФС не наділена повноваженнями ведення обліку часу та нарахування заробітної плати ОСОБА_2 , відповідно і задоволення вимоги про виплату коштів за рахунок ДФС є безпідставним.

Крім того, відповдач-2 вказує, що у разі неврахування в оплаті за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю, ця сума коштів для поновленого на роботі працівника є переплатою. Отже, неприпустимим є одночасне стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та суми виплаченої допомоги по безробіттю, оскільки це фактично є подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення. Відтак, ОСОБА_2 , будучи в статусі безробітного повинен був повідомити позивача про стягнення но його користь за рішенням суду за час вимушеного прогулу, і про те, що таке стягнення впливає на виплату допомоги по безробіттю, зокрема на її розмір.

Таким чином, відповідач-2 вважає позовні вимоги недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Наказом Державної фіскальної служби України від 04.03.2019 року № 55-ос полковника податкової міліції ОСОБА_2 (М-110084), заступника начальника управління начальника першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звільнено з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом "г" (через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі), пункту 64 Положення (Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ) (арк. с. 28).

15.03.2019 ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного (арк. с. 16).

Наказом Дніпровського міського центру зайнятості від 15.03.2019 за № НТ190315 ОСОБА_2 надано статус безробітного з 15.03.2019 року (а.с. 12-15).

За наказом Дніпровського міського центру зайнятості від 22.03.2019 № НТ190322 відповідно до 1, 3, 4 статті 22, пункту 1 статті 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" ОСОБА_2 призначено допомогу по безробіттю на період з 15.03.2019 по 31.10.2019, як застрахованій особі з урахування страхового стажу від 6 до 10 років 60% середньої заробітної плати (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру (арк. с. 19-25).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 у справі № 160/2741/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.08.2019, визнано протиправним та скасовано наказ в.о. голови Державної фіскальної служби України Власова О.С. від 04.03.2019 № 55-ос про звільнення з 04.03.2019 полковника податкової міліції ОСОБА_2 , заступника начальника управління начальника першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (М-110084) з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом "г" (через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі), пункту 64 Положення. Поновлено полковника податкової міліції ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді заступника начальника управління начальника першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області. Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.03.2019 по 21.05.2019 включно у розмірі 33 274, 80 грн.

Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 суми заробітної плати за місяць допущено до негайного виконання.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 у справі № 160/2741/19, постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 22.08.2019 № 160/2741/19 та відповідно до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114 (із змінами), Державною фіскальною службою України видано наказ № 1589-о від 07.10.2019 "Про виконання рішення суду", яким скасовано наказ Державної фіскальної служби України № 55-о від 04.03.2019 "Про звільнення ОСОБА_2 " та поновлення полковника податкової міліції ОСОБА_2 на посаді заступника начальника управління начальника першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (арк. с. 37).

Наказом № НТ200717 від 17.07.2019 Дніпровського міського центру зайнятості прийнято рішення про повернення суми страхових коштів за рахунок роботодавця відповідно до абз. 2 п. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до розрахунку позивача сума допомоги по безробіттю, яка виплачена ОСОБА_2 за період з 15.03.2019 по 31.10.2019 та яка підлягає поверненню за рахунок роботодавця, становить 53 621, 55 грн (арк.с. 23-25, 41).

Позивач стверджує, що звертався до відповідачів із претензіями про повернення виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) безробітному ОСОБА_2 за період з 15.03.2019 по 31.10.2019 у сумі 53 621, 55 грн (копії претензій № 1423 від 30.04.2020 на адресу Головного управляння ДФС У Дніпропетровській області та № 4761 від 02.09.2020 на адресу Державної фіскальної служби України містяться у матеріалах справ арк. с. 39-40, 88-90), однак відповідей на вимоги та грошових коштів не отримав. Наведені обставини й стали причиною виникнення даного спору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наявністю правових підстав для відшкодування відповідачами позивачу коштів, виплачених останнім безробітному ОСОБА_2 , поновленому на роботі за рішенням суду.

Згідно з пунктом 2 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна розпочати роботу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 43 зазначеного Закону статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (частина 2 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Пунктом 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 частини 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

За приписом частини 1 статті 22 цього Закону право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Частиною 1 статті 34 цього Закону передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

За змістом частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, положеннями статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено право Фонду стягувати з роботодавця, а відтак обов`язок останнього відшкодовувати суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

У питанні визначення роботодавця слід враховувати нормативні положення статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", за змістом якої термін "роботодавці" вживається в цьому Законі у значенні, наведеному у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" під роботодавцями розуміються підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідачі в цій справі є юридичними особами з повним обсягом законодавчої право- та дієздатності.

Дніпровський міський центр зайнятості є державною установою, що виконує завдання і функції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, визначені Законами України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Про зайнятість населення".

У свою чергу Головне управління ДФС у Дніпропетровській області є роботодавцем по відношенню до ОСОБА_2 як застрахованої особи, яка, перебуваючи у стані безробітного, у період з 15.03.2019 по 31.10.2019 отримав від позивача грошову допомогу по безробіттю у сумі 53 621, 55 грн. Доказів на спростування самостійного ведення розрахунків із ОСОБА_2 , як застрахованою особою, відповідач-1 суду не надав.

Обов`язок відповідача-1, як роботодавця ОСОБА_2 в розумінні визначення роботодавця, наведеного у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", відшкодувати сплачену позивачем зазначену допомогу по безробіттю презюмується відповідно до статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Доказів відшкодування здійснених позивачем на користь ОСОБА_2 виплат відповідач-1 суду не надав.

Відтак вимоги позивача до відповідача-1 є законними та обґрунтованими. В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у відношенні відповідача-2, який не наділений повноваженнями ведення обліку робочого часу та нарахування заробітної плати ОСОБА_2 , оскільки працівники Головних управлінь ДФС в областях, що призначаються на посади основної номенклатури ДФС приймаються на службу (роботу) до територіальних органів ДФС (юридично окремих осіб), де й отримують відповідне грошове забезпечення.

Доводи відповідача-1 проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив, судом не приймаються з огляду на наступне.

Щодо посилань відповідача на безпідставну виплату позивачем на користь ОСОБА_2 допомоги по безробіттю у червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2019 року слід зазначити, що фактичне виконання судового рішення про поновлення ОСОБА_2 на посаді відбулося лише 07.10.2019, а заяву про зняття з обліку в центрі зайнятості у зв`язку з самостійним працевлаштуванням ОСОБА_2 подав до Дніпровського міського центру зайнятості лише 30.10.2019. Доказів повідомлення позивача Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про прийняття на роботу поновленого за рішенням суду ОСОБА_2 матеріали справи не містять, тоді як ознайомлення з наказом Державної фіскальної служби України від 07.10.2019 № 1589-о "Про виконання рішення суду" та внесення відповідного запису до трудової книжки здійснювалось саме Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області. За таких обставин виплата позивачем допомоги по безробіттю по 31.10.2019 є правомірною, оскільки згідно з частиною 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" така виплата припиняється у разі, зокрема, працевлаштування безробітного, поновлення безробітного на роботі за рішенням суду, подання письмової заяви про відмову від послуг державної служби зайнятості.

Тобто, рішення суду є підставою для поновлення на роботі (посаді), а не підставою для припинення виплати допомоги по безробіттю. У свою чергу повідомлення про прийняття на роботу поновленого за рішенням суду працівника є обов`язком саме роботодавцем.

Також не заслуговують на увагу й заперечення відповідача-2 щодо неприпустимості одночасного стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та суми виплаченої допомоги по безробіттю, оскільки за змістом норми частини 4 статті 35 "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" достатньою умовою для відшкодування роботодавцем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному є факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду, який не залежить від будь-яких обставин, у тому числі й оплати роботодавцем звільненому працівникові суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вирішуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин у справі та висновків суду інші доводи відповідачів не спростовують позовних вимог.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача-1 коштів у розмірі 53 621, 55 грн, виплачених ОСОБА_2 як допомога по безробіттю. В частині цих вимог до відповідача-2 слід відмовити.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102 грн покладаються на відповідача-1.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 202, 231, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Дніпровського міського центру зайнятості про солідарне стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та з Державної фіскальної служби України на користь Дніпровського міського центру зайнятості грошових коштів у розмірі 53 621, 55 грн, нарахованих та виплачених ОСОБА_2 в якості допомоги по безробіттю, що підлягають перерахуванню на р/р UA1706189 Держказначейська служба України м. Київ, МФО 820172, , одержувач Дніпровський міський центр зайнятості, призначення платежу: повернення коштів виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А; ідентифікаційний код 39394856) на користь Дніпровського міського центру зайнятості (49064, м. Дніпро, вул. Авіаційна, буд. 41; ідентифікаційний код 40991299) грошові кошти в розмірі 53 621, 55 грн, нараховані та виплачені ОСОБА_2 в якості допомоги по безробіттю, що підлягають перерахуванню на р/р UA1706189 Держказначейська служба України м. Київ, МФО 820172, , одержувач Дніпровський міський центр зайнятості, призначення платежу: повернення коштів виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_2 , та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у позовних вимогах до Державної фіскальної служби України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення 28.12.2020.

Суддя В.І. Ярошенко