ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2020 р. Справа№ 910/3104/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - Нікітін О.С.,

від відповідача - Оніщук О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання "Імпульс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 (повний текст рішення складено 31.07.2020)

у справі №910/3104/20 (суддя Гулевець О.В.)

За позовом Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання "Імпульс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про розірвання договору, -

ВСТАНОВИВ:

У 2020 році Приватне акціонерне товариство "Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання "Імпульс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про розірвання договору.

В обґрунтування позову позивач посилається на істотне порушення відповідачем умов договору №ПЗ/Ш-2009/НЮ від 11.02.2020 року, що є на думку позивача підставою для розірвання такого договору згідно із ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що не надання відповідачем дозволу на виконання робіт позивачем та підтвердження про готовність прийняти таку роботу у відповідності з п. 3.1. договору, враховуючи положення ст. 613 Цивільного кодексу України свідчить про прострочення кредитора та є підставою для зупинення зобов`язань позивача за договором, а не підставою розірвання договору. При цьому позивач не був позбавлений права на укладення додаткової угоди з відповідачем щодо продовження строку виконання зобов`язань щодо виконання робіт.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Приватне акціонерне товариство "Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання "Імпульс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема на думку скаржника єдиним способом захисту порушеного права з мінімальними фінансовими втратами позивачем обрано саме розірвання договору №ПЗ/Ш-2009/НЮ від 11.02.2020 року на підставі ч. 2, ст. 651 Цивільного кодексу України, оскільки, як наполягає позивач невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині надання рознарядки (що є істотною умовою договору), на дату визначену сторонами, як кінцеву для завершення виконання робіт, унеможливлюють виконання договору в цілому та ставлять під сумнів досягнення цілей для яких його укладали. При цьому на думку скаржника застосування судом першої інстанції ч. 2, ст. 613 Цивільного кодексу України для вирішення спірних правовідносин є безпідставним і таким, що не ґрунтується на матеріалах справи і не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки таке застосування на думку позивача можливе виключно у випадку виконання зобов`язання відповідачем, але з порушенням строку. Також скаржник звертає увагу, що положення ст. 188 Господарського кодексу України не є єдиним способом розірвання договору за ініціативою однієї з сторін договору внаслідок допущеного порушення другою стороною, і не виключають застосування стороною право якої порушено, іншого способу розірвання договору, зокрема у порядку ч. 2, ст. 651 Цивільного кодексу України. Й наостанок позивач зазначає, що початок виконання робіт СНВО «Імпульс» без рознарядки залізниці тягнуть за собою настання відповідних наслідків, а саме штрафу та пені в розмірі 84 912, 00 грн.. що є значною частиною по відношенню до договірної ціни.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2020 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання "Імпульс" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року у справі №911/3104/20, розгляд справи призначено на 07.10.2020 року.

28.09.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Акціонерного товариства "Українська залізниця", відповідача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2020 року в судовому засіданні оголошено перерву до 04.11.2020 року.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.11.2020 року, у зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г. на лікарняному, сформовано для розгляду справи №910/3104/20 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Козир Т.П., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання "Імпульс" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року у справі №910/3104/20 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, розгляд справи призначено на 02.12.2020 року.

Судове засідання 02.12.2020 року не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Мальченко А.О. у відпустці з 30.11.2020 року та перебуванням судді Козир Т.П. на лікарняному з 17.11.2020 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 року розгляд справи призначено на 23.12.2020 року.

В судовому засіданні 23.12.2020 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представника відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.02.2020 року між Приватним акціонерним товариством "Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання "Імпульс" (підрядник, позивач) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (замовник, відповідач) за результатами проведення процедури закупівлі "Відкриті торги" відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 №922-VIII оголошення №Ua-2019-12-06-003271-b, був укладений договір №ПЗ/Ш-2009/НЮ (надалі - договір). (а.с. 6-9).

Відповідно до умов п. 1.1. договору, замовник доручає, а підрядник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором виконати роботи з розробки проектно-кошторисної документації "Технічне переоснащення пристроїв ЕЦ-3 ст. Козятин-1 регіональної філії "Південно-Західна залізниця" (далі - роботи), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи. Результатом виконання Робіт за цим договором є розроблена підрядником проектно-кошторисна документація "Технічне переоснащення пристроїв ЕЦ-3 ст.Козятин-1 регіональної філії "Південно-Західна залізниця", далі - ПКД, (код ДК 021-2015 - 71320000-7 - Послуги з інженерного проектування) згідно з ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013, з позитивним експертним звітом за результатами проведення її експертизи. Підрядник зобов`язаний розробити проектно-кошторисну документацію "Технічне оснащення пристроїв ЕЦ-3 ст.Козятин-1 регіональної філії "Південно-Західна залізниця" згідно із завданням на проектування, державними будівельними нормами, вихідними даними, наданими замовником.

Вартість виконання робіт по виготовленню ПКД визначається кошторисом на проектні роботи (додаток № 1), який є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.4. договору).

Відповідно до п. 1.5. договору, термін виконання робіт - до 28.02.2020 (включно). Початок виконання робіт - з дня підписання сторонами цього договору та отримання підрядником рознарядки замовника.

Вартість робіт з розробки ПКД згідно з цим договором визначена на підставі кошторису на проектні роботи (Додаток №1) та складає 348 000,00 грн., (Триста сорок вісім гривень 00 коп.) в тому числі ПДВ 20%, що складає 58 000,00 грн. (П`ятдесят вісім тисяч 00 коп.). (п. 2.1. договору).

Пунктом 3.1. договору визначено, що роботи за цим договором виконуються протягом терміну виконання робіт встановленого цим договором, тільки на підставі наданої письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на виконання робіт та є підтвердженням готовності замовника до приймання робіт. Зі сторони замовника рознарядка підписується з урахуванням вимог статуту замовника, щонайменше двома з таких уповноважених осіб, а саме:

- першим заступником директора (особою, що виконує його обов`язки) регіональної філії Південно-Західна залізниця";

-головним інженером - першим заступником директора (особою, що виконує його обов`язки) регіональної філії "Південно-Західна залізниця";

-заступником директора з інфраструктури (особою, що виконує його обов`язки) регіональної філії "Південно-Західна залізниця";

-заступником директора з рухомого складу і матеріально-технічного постачання (особою, по виконує його обов`язки) регіональної філії "Південно-Західна залізниця";

-заступником директора з рухомого складу (особою, що виконує його обов`язки) регіональної філії "Південно-Західна залізниця";

- заступником директора з фінансово-економічних питань (особою, що виконує його ; обов`язки) регіональної філії "Південно-Західна залізниця";

-заступником директора з управління персоналом та соціальної політики (особою, що виконує його обов`язки) регіональної філії "Південно-Західна залізниця";

-заступником директора з безпеки (особою, що виконує його обов`язки) регіональної філії Південно-Західна залізниця".

Відповідно до п. 3.2. договору замовник не несе відповідальності та обов`язку оплати за виконані роботи за рознарядкою, що підписана іншими особами, ніж тими, що визначені у п. 3.1 договору.

Згідно умов п. 3.4 договору, підрядник виконує роботи згідно з завданням на проектування (Додаток № 2) та умовами цього договору.

Відповідно до умов цього договору підрядник зобов`язаний, зокрема, виконати роботи відповідно до вихідних даних та завдання на проект (Додаток № 2), з дотриманням затверджених норм і правил (п. 4.3.1 договору).

Відповідно до кошторису №1 (додаток №1 до договору) вартість проектних (вишукувальних) робіт становить 348 000,00 грн.

В пункті 8.1. договору сторони погодили, що договір набирає сили з дати його підписання сторонами і діє до " 31" грудня 2020 року, а в частині розрахунків - до повного його виконання.

Виробничий підрозділ Козятинської дистанції сигналізації та зв`язку Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" повідомляв позивача листом №388 від 13.02.2020 року про те, що у зв`язку з визначенням строку дії договору та на виконання п. 10.1. договору №ПЗ/Ш-2009/НЮ від 11.02.2020 року наполягає на продовження строку дії банківської гарантії, наданої ПрАТ "Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання "Імпульс" до 31 січня 2021 року. (а.с. 14).

Також, листом №389 від 13.02.2020 року виробничий підрозділ Козятинської дистанції сигналізації та зв`язку Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" повідомив позивача про доручення останньому визначати та узгодити зі замовником загальну кошторисну вартість будівництва, а також направлення документів відповідно до п. 1.2. договору. (а.с. 15-16).

В матеріалах справи також наявна рознарядка №НЗІ/НЗТ-08/418 від 26.02.2020 року. (а.с. 69). Рознарядка підписана відповідно до п. 3.1. договору.

Доказів надсилання та отримання вказаної рознарядки відповідачем не надано суду.

Отже, спір на думку позивача виник у зв`язку з тим, що умовами договору визначено строк виконання - 28.02.2020 року, проте позивач не має підстав для початку виконання робіт за договором, оскільки відповідач не забезпечив надання рознарядки на виконання п. 3.1. договору, яка є дозволом на виконання робіт, чим істотно порушив умови договору, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору №ПЗ/Ш-2009/НЮ від 11.02.2020 року.

Розірванням договору є припинення договірного зобов`язання, тобто зникнення правового зв`язку між сторонами договірного зобов`язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовами договору №ПЗ/Ш-2009/НЮ від 11.02.2020 року не передбачено такого права підрядника, як розірвання договору.

Відповідно до статі 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частина третя статті 653 ЦК України, частина четверта статті 188 ГК України також зазначає, що договір може бути розірвано або за домовленістю сторін, або на вимогу однієї з сторін за рішенням суду.

При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Загальні критерії істотності порушення умов договору в розумінні частини 2 статті 651 ЦК України, як необхідної передумови розірвання договору в судовому порядку на вимогу однієї сторони, напрацьовані усталеною судовою практикою Верховного Суду України у справі № 6-75цс13 та Верховного Суду, зокрема у судових рішеннях по справах справах №№ 910/22259/17, 910/22454/17, 910/20932/17, 910/21033/17, 910/3568/18, 910/4427/18, 910/5001/19, 926/1557/18, 920/221/19, № 912/1385/17.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 910/6381/18, від 14.08.2019 у справі №910/8819/18, від 17.03.2020 у справі № 911/1102/19, тощо.

Оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Наведена правова позиція викладена у постанові у постанові Верховного Суду від 28.08.2019 у справі № 910/5381/18.

Отже, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 927/877/17).

Із вказаного вбачається, що для встановлення можливості розірвання спірного договору необхідно визначити чи були допущені відповідачем саме істотні порушення умов такого договору, чи наявна шкода і її розмір внаслідок дій (бездіяльності), а також співвіднести очікуваний результат від укладеного договору та фактичні обставини внаслідок неналежного його виконання.

Аналогічна правова позиція застосована в постанові Верховного суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 911/2755/18.

Отже, з умов договору, а саме п. 1.5. вбачається, що термін виконання робіт - до 28.02.2020 (включно). Початок виконання робіт - з дня підписання сторонами цього договору та отримання підрядником рознарядки замовника.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до п. 3.1. договору роботи за цим договором виконуються протягом терміну виконання робіт встановленого цим договором, тільки на підставі наданої письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на виконання робіт та є підтвердженням готовності замовника до приймання робіт.

Тобто, умовами договору чітко передбачено, що позивач (підрядник) приступає до виконання робіт за договором тільки після того, як отримає від замовника рознарядку.

Як вірно встановлено та не спростовано сторонами, матеріали справи не містять доказів того, що позивач отримав рознарядку №НЗІ/НЗТ-08/418 від 26.02.2020 року.

При цьому, місцевий господарський суд вірно встановив, що наявна в матеріалах справи рознарядка №НЗІ/НЗТ-08/418 від 26.02.2020 року разом з долученими доказами надсилання її позивачу, а саме роздруківку з сайту Нової пошти та скріншот електронної пошти не можуть бути належними та допустимими доказами надсилання рознарядки на адресу позивача, оскільки відсутній опис вкладення в лист з якого можливо б було встановити, що саме дана рознарядка була відправлена позивачу Новою поштою з штрихкодовим індикатором: 1828. Також щодо скріншоту з електронної пошти також не можливо достеменно встановити відправлення саме даної рознарядки. В той же момент, сторонами не було досягнуто домовленості в договорі щодо направлення рознарядки, або інших заяв та документів електронною поштою.

Тобто, матеріалами справи та судом першої інстанції вірно встановлено, що обставини, які передбачають початок виконання робіт позивачем, а саме доказів виконання відповідачем умов п. 3.1. договору щодо направлення рознарядки позивачу, яка є дозволом на виконання робіт та підтверджує готовність відповідача до приймання визначених робіт не настали.

Колегія суддів також звертає увагу, що термін виконання робіт відповідно до умов договору (п.1.5.) до 28.02.2020 року (включно), однак рознарядка надана відповідачем в суді першої інстанції датована 26.02.2020 року, тобто за два дні до закінчення терміну виконання робіт позивачем за договором, що свідчить про недобросовісне виконання своїх зобов`язань за договором відповідачем.

Так, в даному випадку встановлено порушення умов договору відповідачем (замовником) у вигляді не надання рознарядки позивачу, що є умовою для початку виконання робіт, однак не надання відповідачем дозволу на виконання робіт позивачем та підтвердження про готовність прийняти такі роботи у відповідності з п. 3.1. договору, враховуючи положення ст. 613 Цивільного кодексу України свідчить про прострочення кредитора та не є порушенням, яке тягне для позивача неможливість досягнення нею цілей договору.

Так, предметом договору є виконання підрядником (позивачем) робіт з розробки проектно-кошторисної документації та прийняття й оплата таких робіт замовником (відповідачем).

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що прострочення замовника (відповідача) призвело до неможливості виконати підрядником (позивачем) робіт з розробки проектно-кошторисної документації.

Тобто, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи прострочення з боку відповідача у вигляді не надання рознарядки, для позивача не настало умов, які завдають позивачу шкоду. При цьому, позивач з моменту укладення договору не звертався до відповідача із вимогою надати рознарядку. Хоча, умовами договору не передбачено такого звернення підрядника до замовника, однак враховуючи те, що позивач укладаючи спірний договір 11.02.2020 року розраховував на виконання ним робіт за договором в строк до 28.02.2020 року, тобто брав на себе зобов`язання протягом 16 днів виконати роботи, при цьому будучі обізнаним, що розпочати такі роботи він зможе тільки після отримання рознарядки (п.3.1.), цілком очевидно, що він не позбавлений права звернутися до відповідача із такою вимогою щодо надання рознарядки для початку виконання робіт.

А вже в разі відмови відповідача у надання такої рознарядки, розуміючи, що замовник відмовляється від договору, звертися з вимогою про розірвання такого договору. Або ж в разі отримання відповіді від відповідача щодо відтермінування надання рознарядки, позивач не був позбавлений права на укладення додаткової угоди з відповідачем щодо продовження строку виконання зобов`язань щодо виконання робіт, оскільки п. 8.6. договору передбачено, що всі зміни до даного договору можуть бути внесені тільки за домовленість сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору.

З врахуванням викладеного, встановивши, що позивачем не доведено належними доказами наявність підстав для задоволення позовних вимог про розірвання договору №ПЗ/Ш-2009/НЮ від 11.02.2020 року, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про розірвання договору №ПЗ/Ш-2009/НЮ від 11.02.2020 року на підставі ч. 2, ст. 651 Цивільного кодексу України.

Щодо доводів скаржника про те, що початок виконання робіт СНВО «Імпульс» без рознарядки залізниці тягнуть за собою настання відповідних наслідків, а саме штрафу та пені в розмірі 84 912, 00 грн. не спресовують висновку суду першої інстанції, оскільки позивач не зобов`язаний починати виконання робіт без рознарядки та, як вище вже було встановлено не позбавлений права звертатися до відповідача щодо надання рознарядки.

Також, колегія суддів зазначає, що твердження скаржника, що застосування судом першої інстанції ч. 2, ст. 613 Цивільного кодексу України для вирішення спірних правовідносин є безпідставним, а також те, що положення ст. 188 Господарського кодексу України не є єдиним способом розірвання договору не спростовують правомірного висновку суду першої інстанції про не доведеність позивачем належними доказами наявності підстав для задоволення позовних вимог, що було встановлено вище.

Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано позивачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання "Імпульс" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року у справі №910/3104/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року у справі № 910/3104/20 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3104/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.12.2020 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз