ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" грудня 2020 р. Cправа № 902/1023/19(902/1243/20)

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали по справі

за заявою: Велгевос Ентерпрайзес Лімітед (Velgevos Enterprises Limited)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ"

про банкрутство

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває справа № 902/1023/19 за заявою Велгевос Ентерпрайзес Лімітед (Velgevos Enterprises Limited) до ТОВ "Компанія "КМТ" про банкрутство.

Провадження у справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника. Так, постановою суду від 30.06.2020 року, зокрема, визнано ТОВ "Компанія "КМТ" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Сокотуна В.А.

21.12.2020 року до суду від ТОВ "Компанія "КМТ" надійшла позовна заява № 01-21/902/1023/19/317 від 15.12.2020 року до ТОВ "ВН-Центр" про визнання недійсним договору та скасування запису.

21.12.2020 року від ТОВ "Компанія "КМТ" також надійшла заява № 01-21/902/1023/19/316 від 15.12.2020 року про забезпечення позову.

Суд розглянувши подану заяву та дослідивши надані докази, встановив наступне та дійшов такого висновку.

Так, вказана заява мотивована тим, що ліквідатор банкрута ТОВ "Компанія "КМТ" арбітражний керуючий Сокотун В.А. в межах справи № 902/1023/19 про банкрутство ТОВ "Компанія "КМТ" звернувся до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Т.О., зареєстрованого в реєстрі за номером №1314 та скасування запису про реєстрацію права власності за ТОВ "ВН-Центр", з підстав передбачених ст.ст. 42, 61 КУ з процедур банкрутства.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в ході проведення інвентаризації майна банкрута ТОВ "Компанія "КМТ" та аналізу відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ліквідатору банкрута стало відомо про укладення 26.08.2016 року договору купівлі-продажу нерухомого майна між ТОВ "Компанія "КМТ" та ТОВ "ВН-Центр", посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Т.О., зареєстрованого в реєстрі за номером №1314, а саме:

земельної ділянки кадастровий номер :02:029:0014, загальною площею 04470 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Магістратська, 60, за ціною 6 033 600,00 грн. Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №01;

будівлі (об`єкт нерухомості, що в цілому складається з: приміщень: літ. "А" - адмінбудинок з прибудовою - підвал - пр.№1-№4 площею 88,5кв.м.; І поверх - пр.14101- N126 площею 462,9 кв.м.; ІІ поверх - пр. №201-225 площею 479,3кв.м.; мансарда - пр. N301- 323 площею 433,2 кв.м.), всього по літ. "А" загальною площею 1463,9 кв.м, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Магістратська, 60, за ціною 4 736 300,00 грн. в т.ч. ПДВ. Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №01.

Згідно отриманої виписки з банківського рахунку ТОВ "Компанія "КМТ" № НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ "ПриватБанк" про рух коштів за 2016 рік, згідно договору купівлі-продажу позивач за продаж майна від ТОВ "ВН-Центр" було перераховано:

-26.08.2016 о 16:20 год. - 4 736 300, 00 грн., призначення платежу - за будівлю зг.дог. купівлі-продажу б/н від 26.08.2016, в т.ч. ПДВ 789 383,33 грн. В той же день сплачені кошти були повернуті назад ТОВ "ВН-Центр".

26.08.2016 - о 16:20 год. - 4 736 300, 00 грн., призначення платежу - повернення фін.доп. зг. дог. №ВН-1607-01-Ф від 12.07.2016, без ПДВ.

-26.08.2016 о 16:40 год. - 463 700,00 грн., призначення платежу - за земельну ділянку зг.дог. купівлі-продажу б/н від 26.08.2016, без ПДВ. В той же день сплачені кошти були повернуті назад ТОВ "ВН-Центр".

26.08.2016 о 16:40 год. - 463 700,00 грн., призначення платежу - повернення фін.доп. зг. дог. №ВН-1607-01-Ф від 12.07.2016, без ПДВ (отримувач ТОВ "ВН-Центр").

- 26.08.2016 о 16:40 год. - 4 580 400,00 грн., призначення платежу - за земельну ділянку зг.дог. купівлі-продажу б/н від 26.08.2016, без ПДВ. В той же день сплачені кошти були перераховані ТОВ "Торговий Квартал", .

26.08.2016 о 16:40 год. - 4 580 400,00 грн., призначення платежу - поворотна фін.допомога зг. дог. NК-1606-02-Ф від 29.06.2016, без ПДВ.

-30.08.2016 о 11:19 год. - 200 00,00 грн., призначення платежу - за земельну ділянку зг.дог. купівлі-продажу б/н від 26.08.2016, без ПДВ.

-16.09.2016 о 14:59 год. - 700 000,00 грн., призначення платежу - за земельну ділянку зг.дог. купівлі-продажу б/н від 26.08.2016, без ПДВ.

Ліквідатор вважає, що боржник - ТОВ "Компанія "КМТ" здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів, тому і звернувся до суду із відповідним позовом.

Так, станом на дату укладення договору купівлі-продажу 26.08.2016 року у банкрута ТОВ "Компанія "КМТ" була наявна кредиторська заборгованість, строк виконання якої настав, у розмірі 1 954 987,00 дол. США, що підтверджується рішенням господарського суду Одеської області від 27.11.2017 року у справі № 916/2591/16, залишеним без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 року та постановою Верховного суду від 05.09.2019 року.

Відповідно до спірного укладеного договору купівлі-продажу, загальна ціна договору становить 10 769 900, 00 грн., в т.ч. ПДВ 789 383,33 грн., яка є нижчою від ринкової вартості подібних об`єктів, що підтверджується звітом про оцінку майна, який складений 27.11.2020 року на замовлення ліквідатора банкрута Сокотуна В.А.

Згідно звіту про оцінку майна, виготовленого ТОВ "Експертно-оцінююча компанія "Дрібнич, Новосьол та Партнери", станом на 01.06.2016 року ринкова вартість: земельної ділянки кадастровий номер :02:029:0014, загальною площею 04470 га, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Магістратська, 60, становить 11 937 000, 00 грн. без ПВД. Будівлі (об`єкт нежитлової нерухомості), загальною площею 1463,9 кв. м, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Магістратська, 60, становить 9 042 000,00 грн. без ПДВ.

Отже, вказані обставини свідчать, що відчуження майна боржника згідно спірного договору нерухомого майна від 26.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Т.О., зареєстрованого в реєстрі за номером №1314, відбулося за цінами нижчими від ринкових по подібним об`єктам.

Враховуючи, що предметом даної позовної заяви є визнання недійсними укладеного між сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.08.2016 року та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідних записів про реєстрацію права власності за відповідачем на об`єкти нерухомого майна, що були, незаконно відчужено позивачем за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Магістратська, 60, адекватним та співмірним буде забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вказане нерухоме майно та заборона вчинення відносно нього будь-яких реєстраційних дій до вирішення спору по суті.

У разі невчинення дій, таких як накладення арешту на нерухоме майно, яке було незаконно відчужено, та заборони вчинення відносно нього реєстраційних дій, є ймовірність його подальшого відчуження або вчинення інших навмисних дій зі сторони відповідача та інших осіб, з метою ускладнення виконання рішення по цій справі, у разі задоволення позовних вимог, та може зробити неможливим повернення у власність позивача відчуженого нерухомого майна, а самі заходи до забезпечення позову тісно пов`язані з предметом позовних вимог.

Вжиття заходів забезпечення позову є необхідним, оскільки цим забезпечено ефективний захист прав та законних інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду, оскільки можливе відчуження відповідачем та перереєстрація спірного майна під час розгляду справи ускладнить або унеможливить ефективний захист прав позивача та виконання майбутнього рішення суду, та таке забезпечення буде сприяти відновленню порушеного права позивача.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просить: накласти арешт на нерухоме майно, що належить відповідачу - ТОВ "ВН-Центр": на будівлю, загальною площею 1463,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Магістратська, 60, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №01; на земельну ділянку площею 0,447 га, кадастровий номер :02:029:0014, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Магістратська, 60, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №01, до вирішення спору по суті. Заборонити ТОВ "ВН-Центр" вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вище зазначених об`єктів нерухомого майна до вирішення спору по суті.

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

При цьому, 21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУ з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно із ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.ст. 76-78 ГПК України).

Суд, звертає увагу на те, що підставами для забезпечення позову є істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, як зазначено раніше, обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач зазначає про можливе відчуження відповідачем, перереєстрацію спірного майна або вчинення інших навмисних дій зі сторони відповідача чи інших осіб, спрямованих на ускладнення виконання рішення у даній справі.

Надавши оцінку матеріалам заяви про забезпечення позову в їх сукупності, суд з урахуванням вищевказаних приписів законодавства зазначає, що обставини наведені заявником у заяві безумовно та переконливо не свідчить про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову, позаяк позивачем не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного в розумінні ст.ст. 76-78 ГПК України доказу стосовно вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на реалізацію спірного майна чи підготовчих дій до його реалізації.

Враховуючи викладене та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову, в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 12, 18, 73-79, 86, 136, 140, 234, 235 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволені заяви ТОВ "Компанія "КМТ" № 01-21/902/1023/19/316 від 15.12.2020 року про забезпечення позову в межах справи № 902/1023/19, в повному обсязі.

2. Ухвалу надіслати на електронні адреси: ТОВ "Компанія "КМТ" - ; арбітражному керуючому Сокотуну В.А. - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч.2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею - 23.12.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, пп. 17.5 п. 17 ч. 1 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи