ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" грудня 2020 р. м. Ужгород Справа № 907/836/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Київська торгівельно-інвестиційна компанія б/н від 22.12.2020 про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Київська торгівельно-інвестиційна компанія, с. Зірне Рівненська обл.

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Етнапелл, м. Ужгород

про стягнення 201945,03 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивач заявив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Етнапелл про стягнення 186823,98 грн боргу за поставлений на виконання договорів поставки № 3 від 21.01.2019 та № 4 від 14.02.2020 товар, посилаючись на ст. ст. 11, 530, 526, 712 Цивільний кодекс України, ст. ст. 175, 179, 193, 265 ГК України. Крім суми боргу на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 232, 343 Господарського кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 4715,10 грн трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, 4669,25 грн інфляційних, а також 5736,70 грн пені.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 17.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

На адресу суду 29.12.2020 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, якою просить суд накласти арешт на пересувний причіпний подрібнювальний верстат Pezzolato РТН 400E DRUM CHPPER, що належить ТОВ «Етнапелл» та на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог і можливих судових витрат у розмірі 224 974,21 грн на всіх наявних банківських рахунках товариства з обмеженою відповідальністю «Етнапелл» до набрання рішенням суду у справі №907/836/20 законної сили. Заява подана з огляду на не виконання відповідачем протягом тривалого часу своїх зобов`язань, значну кількість судових рішень про стягнення з відповідача коштів за іншими зобов`язаннями, а також повідомлення відповідача про намір вчиняти дії, спрямовані на затягування судового процесу. Заявлений спосіб забезпечення позову вважає співмірним заявленим вимогам. На підтвердження своїх доводів ним подано роздруківки судових рішень(рішень, ухвали та судових наказів по різних господарських справах) з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень, Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно , Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта щодо відсутності відомостей про майно відповідача, а також копію договору про придбання майна відповідача, на яке просить накласти арешт.

Розглянувши подану заяву суд дійшов наступних висновків.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом наведеної норми, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

З урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованими для забезпечення позову є підтверджені доказами фактичні обставини, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 21.03.2018 року у справі №904/5971/17, постанові від 07.06.2018 року у справі №910/23468/17, постанові від 04.06.2018 року у справі №910/23741/17, постанові від 04.05.2018 року у справі №910/339/18.

Суд встановив, що в поданій заяві про забезпечення позову містяться виключно припущення заявника про можливе невиконання відповідачем рішення суду (у випадку ухвалення його на його користь). Сам факт невиконання вимоги про сплату коштів в претензійному порядку чи існування ймовірної загрози відчуження чи обтяження майна, як і наявність інших судових рішень про стягнення з відповідача коштів, ще не свідчать про неможливість або утруднення виконання рішення суду в майбутньому, і в силу наведених роз`яснень не є достатньою підставою для задоволення заяви. Жодних належних і допустимих доказів в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником суду не подано.

Таким чином, суд констатує, що заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, заявник не навів обставин та не подав належних доказів, з якими законодавство пов`язує необхідність для їх вжиття, а тому в задоволенні заяви належить відмовити.

Керуючись ст.ст.136-140, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Київська торгівельно-інвестиційна компанія б/н від 22.12.2020 (02.3.1-03/6828/20 від 28.12.2020) про забезпечення позову відмовити.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому розділом IV Господарського процесуального кодексу України до Західного апеляційного господарського суду.

Суддя Л.В. Андрейчук