УХВАЛА

м. Київ

30.12.2020Справа № 910/15462/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арктік Інжиніринг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком"

про стягнення 228824,04 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Арктік Інжиніринг" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" про стягнення 228824,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 151119 від 15.11.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 відкрито провадження у справі №910/15462/20, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк на подання відзиву.

24.11.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові заперечення щодо розгляду даного спору Господарським судом міста Києва, в яких відповідач просить залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 7 ч.1 ст. 226 ГПК України.

Ухвалою суду від 10.12.2020 заяву про заперечення проти вирішення спору у господарському суді, подану відповідачем, залишено без розгляду, в зв`язку з пропуском відповідачем строку на її подання.

16.12.2020 через канцелярію суду від позивача надійшли пояснення щодо заяви відповідача про заперечення проти вирішення спору у господарському суді. У поясненнях позивач зазначає, що спір у третейському суді не може бути вирішений законно, оскільки, постійно діючий третейський суд при Товарній біржі "Київська універсальна біржа" не функціонує належним чином; за адресою місцезнаходження суд не було розшукано; регламент суду не був частиною третейської угоди та його публікацію не можливо знайти в загально доступних джерелах.

17.12.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив з клопотанням про поновлення строку на його подання та заява про заперечення проти вирішення спору у господарському суді з клопотанням про поновлення строку на її подання. У відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог на суму 170814,64 грн, зазначаючи, що позивачем не доведено обставини щодо замовлення робіт (послуг) на відповідну суму, та їх отримання.

В обгрунтування клопотання про поновлення строку на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи господарським судом відповідач зазначає наступні обставини. Згідно постанови КМУ від 22 липня 2020 р. № 641 (із змінами і доповненнями), на всій території України з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. установлено карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), зокрема продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Також, вказаною постановою по всій країні встановлені певні обмеження та надані певні рекомендації, зокрема суб`єктам господарювання, щодо карантинних заходів з метою запобігання розповсюдження коронавірусної інфекції. Враховуючи епідеміологічну ситуацію в країні, керівником ТОВ «Фудком» видано Наказ від 02.10.2020 р. № 215 (додається), згідно якого працівників, які безпосередньо працюють в офісі переведено на віддалений режим роботи, тобто з можливістю працювати вдома без відвідування офісу. Враховуючи той факт, що більше половини працівників офісу було переведено на віддалений режим роботи, виникли труднощі в швидкому обміну інформації, яка в паперовому вигляді надходить на юридичну адресу ТОВ «Фудком». Зокрема, як і ухвалу суду про відкриття провадження так і матеріали позовної заяви та інші документи товариства, що підлягають аналізу для відстоювання позиції у спорі, були передні адвокату із запізненням (тобто після спливу строку на подання відзиву у цій справі), що враховуючи час на підготовку заперечення проти вирішення спору у господарському суді, потягло за собою такий наслідок як пропущення строку на подання відзиву у справі так і пропущення строку на подання заяви про заперечення проти вирішення спору у господарському суді. Зокрема інформуємо суд, що керівник ТОВ «Фудком» ОСОБА_1 в листопаді місяці захворів на коронавірусну інфекцію COVID-19, що підтверджується позитивним тестом на COVID-19 від 17.11.2020 р. №Лаб-. Враховуючи факт підтвердження COVID-19 у керівника ТОВ «Фудком», останній невідкладно пішов на самоізоляцію та лікування (фактично з 16.11.202о р. на передодні здачі тесту на COVID-19), що в свою чергу ускладнило процес узгодження позиції ТОВ «Фудком» у спорі та зокрема вплинуло на пропущення строку на подання Заяви про заперечення проти вирішення спору у господарському суді в строк до 19.11.2020 р. включно (тобто в строк до початку розгляду справи по суті). З цих підстав ТОВ «Фудком» пропущено строк на подання заперечення проти вирішення спору у господарському суді, що враховуючи положення ст. 252 ГПК України становив до 19.11.2020 р. включно.

До заяви додано наказ № 215 від 02.10.2020 "Про режим роботи товариства під час пандемії", яким наказано не менше ніж 50 % від штатної кількості працівників товариства перевести на віддалений режим роботи з можливістю працювати з дому без відвідування офісу. Також відповідач долучив результати тесту ОСОБА_1 на COVID-19 від 17.11.2020 р. №Лаб-.

Відповідно до ст. 118, 119 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 4 Розділу X Прикінцеві положення ГПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

З огляду на подані докази та обгрунтування, суд вбачає, що строк на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в господарському суді пропущений відповідачем з поважних причин.

Також судом враховано чинне законодавство в тому числі пов`язане з заходами протиепідемічного характеру, а тому суд вбачає підстави для поновлення відповідачу строк для подання відзиву та заперечень проти розгляду справи у господарському суді.

Оскільки судом поновлено строк на подання заперечень проти розгляду справи в господарському суді, суд розглядає їх по суті.

У вказаних запереченнях відповідач зазначив, що відповідно до п. 15.2 договорів поставки сторони погодили, що всі спори будуть вирішуватися Постійно діючим третейським судом при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа". З огляду на те, що третейські застереження не визнані недійсними, не втратили чинність та можуть бути виконані, відповідач просив суд залишити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Арктік Інжиніринг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" про стягнення 228824,04 грн без розгляду.

Розглянувши подану відповідачем заяву про залишення позову у справі №910/15462/20 без розгляду, суд дійшов висновку щодо її обгрунтованості, зважаючи на наступні обставини.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудком" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Арктік Інжиніринг" (виконавець) укладено договір № 151119 від 15.11.2019 на технічне обслуговування та ремонт.

Як погоджено сторонами у пунктах 15.1 та 15.2 Договору № 151119 від 15.11.2019 на технічне обслуговування та ремонт, всі спори, розбіжності, вимоги та непорозуміння, які можуть виникнути у зв`язку і укладенням та виконанням положень даного Договору, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами. У випадку неможливості вирішення Спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст. 5 Закону України „Про третейські суди", домовляються про те, що всі спори, розбіжності та вимоги, що виникають з даного Договору чи у зв`язку з ним, підлягають розгляду і вирішенню в Постійно діючому Третейському суді при Товарній біржі «Київська Універсальна Біржа», за адресою: м. Київ, Залізничне шосе, 57, рішення якого є остаточними і обов`язковими для обох Сторін, і оскарженню не підлягають, крім випадків передбачених Законом України „Про третейські суди". Сторони погодили, що в процесі розгляду та вирішення спорів буде застосовуватися Регламент Третейського суду при Товарній біржі «Київська Універсальна Біржа». Правом, що регулює даний Договір - є матеріальне право України.

Спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: 1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; 2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7-13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті; 3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу (ч. 1 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про третейські суди" третейською угодою є угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Юридичні та/або фізичні особи мають право згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про третейські суди" передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законодавством. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 9 ст. 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена, зокрема, шляхом обміну листами. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, підписавши договори, в яких міститься третейське застереження, позивач фактично погодився з передбаченим у ньому порядком вирішення спорів, що виникають з вказаних договорів. Отже обставини щодо підписання договорів поставки з третейським застереженням свідчать про вільне волевиявлення сторін на розгляд спору саме третейським судом.

Підвідомчість справ третейським судам та визначений вичерпний перелік винятків, коли спір не може бути розглянутий таким судом, встановлена ст. 6 Закону України "Про третейські суди".

За приписами цієї статті третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов`язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб`єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Таким чином, з системного аналізу положень вищевказаної норми закону вбачається, що третейські суди в передбаченому цим Законом порядку можуть розглядати будь-які справи, які виникають із цивільних та господарських правовідносин, за певним винятком. Вищезгадана правова норма носить імперативний характер і встановлює вичерпний перелік справ, не підвідомчих третейському суду.

Оскільки предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором № 151119 від 15.11.2019 на технічне обслуговування та ремонт, суд вважає, що даний спір підвідомчий третейському суду та може бути розглянутий останнім.

За змістом ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Разом з цим, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Суд дійшов висновку, що передбачене п. 15.2 договору третейське застереження відповідає вимогам діючого законодавства, а обставин, з якими закон пов`язує визнання третейської угоди недійсною, судом не встановлено.

При цьому, щодо доводів позивача, викладених у поясненнях щодо заяви відповідача про заперечення проти вирішення спору в господарському суді, стосовно неможливості виконання третейської угоди, суд зазначає наступне.

Так, позивач, посилаючись на ухвалу суду у справі №910/3673/20, звертає увагу на те, що у вказаній ухвалі викладено висновок суду, що Постійно діючим третейським судом при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа" не забезпечено у своїй діяльності неухильного дотримання такого принципу здійснення своєї діяльності як рівності всіх учасників третейського розгляду перед законом і третейським судом, навіть ще на стадії відсутності відповідного спору в суді, що цілком обґрунтовано може невілювати будь-яку довіру потенційного учасника третейського спору до такого суду.

Суд зазначає, що вказаний висновок суду ґрунтується на певних обставинах, які були наявними під час розгляду справи №910/3673/20 та є відмінними від обставин даної справи (зокрема, з огляду на тривалі строки надання третейським судом відповіді на запити представника позивача).

Що стосується тверджень про те, що третейський суд не знаходиться за тією адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Договорі, дійсна адреса третейського суду достеменно невідома, відсутній веб-сайт третейського суду, де можливо було б ознайомитись з регламентом, положенням та банківськими реквізитами суду, суд зазначає наступне.

Так, за адресою в мережі інтернет https://kubcourt.com.ua міститься офіційний сайт Постійно діючого третейського суду при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа".

На вказаному сайті містяться відомості про місцезнаходження суду, його реквізити; розміщено Положення про Постійно діючий третейський суд при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа", Регламент третейського суду, Список третейських суддів.

За наведених обставин суд дійшов висновку щодо відсутності перешкод у виконанні угоди позивача та відповідача про передачу спорів на вирішення третейського суду (Постійно діючого третейського суду при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа").

Обставин недійсності, втрати чинності чи неможливості виконання угоди позивача та відповідача про передачу даного спору на вирішення третейського суду Господарським судом міста Києва не встановлено.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Рішенням Конституційного Суду України №1-рп/2008 від 10.01.2008 в справі №1-3/2008 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) встановлено, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських відносин може бути переданий його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків встановлених законом (статтею 17 ЦПК України, статтею 12 ГПК України, статтею 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України). Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

При цьому, рішення третейського суду, який діє відповідно до Закону України "Про третейські суди", можуть бути оскаржені до господарського суду з огляду на підстави, визначені чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Правосуддя - це самостійна галузь державної діяльності, яку суди здійснюють шляхом розгляду і вирішення в судових засіданнях в особливій, встановленій законом процесуальній формі цивільних, кримінальних та інших справ (пункт 3 мотивувальної частини ухвали Конституційного Суду України від 14.10.1997 у справі № 44-з).

За приписами ч. 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м`якого покарання від 02.11.2004 у справі № 15-рп/2004). Тому в контексті ст.55 Конституції України органи судової влади можуть здійснювати функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону України "Про третейські суди", є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного ч. 5 ст. 55 Конституції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 10.01.2008 у справі № 1-3/2008 (справа про завдання третейського суду) визначено, що можливість передачі державою на розгляд третейських судів спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин визнана зарубіжною практикою, заснованою, в тому числі, на міжнародному праві. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що звернення фізичних та/або юридичних осіб до третейського суду є правомірним, якщо відмова від послуг державного суду відбулася за вільним волевиявленням сторін спору (Рішення у справі "Девір проти Бельгії" від 27.02.1980).

Таким чином, укладаючи договори поставки, сторони вільно обрали спосіб та реалізували за взаємною згодою своє право на захист порушеного права у незаборонений чинним законодавством України спосіб.

З огляду на наведене та те, що відповідач з посиланням на п.15.2 договору наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, про що останнім подано відповідне клопотання і строк на подання заяви судом поновлено, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду згідно з п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Крім того суд звертає увагу сторін на те, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 226, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Арктік Інжиніринг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" про стягнення 228824,04 грн - залишити без розгляду.

Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя І.В.Усатенко