УХВАЛА

23 грудня 2020 року

м. Київ

Справа № 926/202/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В.(головуючий), Колос І.Б. і Львова Б. Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги фермерського господарства "Надія-К" (далі - Господарство) та ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 )

на рішення господарського суду Чернівецької області від 07.07.2020,

додаткове рішення господарського суду Чернівецької області від 24.07.2020 та

постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.11.2020

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро"

до: Господарства;

ОСОБА_1

про стягнення солідарно 814 410,85 грн,

ВСТАНОВИВ:

30.11.2020 (згідно з відміткою на конверті) Господарство та ОСОБА_1 звернулися до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною на рішення господарського суду Чернівецької області від 07.07.2020, додаткове рішення господарського суду Чернівецької області від 24.07.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 у справі № 926/202/20.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги в частині оскарження додаткового рішення господарського суду Чернівецької області від 24.07.2020, касаційний суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс) учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції.

Отже, аналіз вказаної статті свідчить, що в касаційному порядку можуть бути оскаржені рішення суду першої інстанції тільки після їх перегляду в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що скаржники просять скасувати додаткове рішення господарського суду Чернівецької області від 24.07.2020 у цій справі, яке в апеляційному порядку не переглядалось, то ця обставина виключає можливість перегляду вказаного судового рішення в касаційному порядку.

Щодо оскарження рішення господарського суду Чернівецької області від 07.07.2020 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 09.11.2020, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічне положення закріплено і у частині першій статті 17 ГПК України, яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 12 ГПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед загальних положень цього Кодексу, Суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом частини п`ятої статті 12 цього Кодексу справи, на які поширюється дія цих положень, є малозначними в силу наведених положень пункту 1 частини п`ятої статті 12 цього Кодексу, виходячи із ціни предмету позову без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначених справ до відповідної категорії.

Предметом позову у даній справі є стягнення 814 410,85 грн заборгованості за договором поставки, а, отже, ціна позову у даній справі не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у підпунктах "а", "б", "в" та "г" цієї ж норми.

Звертаючись до суду касаційної інстанції, Господарство посилається на те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього, зокрема, в контексті заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, наслідком чого стане зменшення майнового блага та завдання істотної шкоди його інтересам, адже стягнення боргу припадало на час встановлення карантину через поширення короновірусної хвороби, що в свою чергу негативно вплинуло на ведення господарської діяльності скаржників, основним видом якої є вирощування зернових культур, фруктів і ягід, що залежить від кліматичних умов; також скаржники посилаються на те, що дана справа віднесена до малозначних помилково, що на їх думку, підпадає під дію підпункту "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України та може бути підставою для перегляду цієї справи в касаційному порядку.

Водночас Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, тому що в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

Посилання скаржника на те, що дана справа віднесена судом першої інстанції до категорії малозначних помилково відхиляються Судом, оскільки складність судової справи є суб`єктивною підставою віднесення її до категорії малозначних, яку суд оцінює під час розгляду відповідної справи, а характер і коло учасників спірних правовідносин, предмет і категорія цього спору та врахування судом першої інстанції вимог статті 247 ГПК України не дають підстав вважати, що справа не могла бути віднесена до категорії малозначних справ з підстав незначної складності та розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Разом з тим, реалізація стороною її процесуальних прав у судовому процесі не пов`язана з порядком розгляду справи та жодним чином не звужує можливості щодо їх використання відповідно до принципів господарського судочинства, а залежить лише від суб`єктивного бажання сторони щодо реалізації таких прав.

Крім того, за приписами частин першої, другої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Втім, наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення саме для скаржника, а докази на підтвердження зазначених доводів відсутні. При цьому доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, зводяться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями та переоцінки встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Отже, враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не містить обґрунтувань, які можуть бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Господарства та ОСОБА_1 на рішення господарського суду Чернівецької області від 07.07.2020, додаткове рішення господарського суду Чернівецької області від 24.07.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 у цій справі, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись частиною п`ятою статті 12, статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фермерського господарства "Надія-К" та ОСОБА_1 на рішення господарського Чернівецької області від 07.07.2020, додаткове рішення господарського суду Чернівецької області від 24.07.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 зі справи № 926/202/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Колос

Суддя Б. Львов