ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.12.2020 м. Ужгород Справа № 907/376/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КПП Центр, с. Черляни Львівської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Експедиція Дешко, м. Мукачево

про стягнення 880604,55грн.

секретар судового засідання Корольчук М.М.

від позивача - Венглевський Б.Б., адвокат, ордер №1025192 від 30.03.2020, Семенина В.М., адвокат, ордер ВС № 1043615 від 30.10.2020 ( в режимі ВКЗ )

від відповідача - не з`явився;

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Позивач заявив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Експедиція Дешко про стягнення 681387,00 грн. боргу за поставлений на виконання договору поставки №544181 від 28.07.2017 товар, посилаючись на ст. ст. 11, 530, 526, 712 ЦК України, ст. ст. 175, 179, 193, 265 ГК України. Крім суми боргу на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. 230-232 Господарського кодексу України та п. п. 6.1, 6.3 Договору позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 7560,08 грн трьох відсотків річних, 136277,40 грн штрафу та 55380,07 грн пені за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат складає 13209,07 грн сплаченого судового збору та 100000,00 грн витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 11 червня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено учасникам спору процесуальні строки для подання заяв по суті спору, а також відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали для подання письмових заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.07.2020 постановлено здійснити перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 907/376/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідачем подано відзив на позов. Своїм правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

В ході підготовчого провадження відповідачем заявлялось клопотання про призначення у справі судової експертизи, в задоволені якого судом відмовлено (ухвала суду від 05.11.2020).

Ухвалою суду від 05.11.2020 підготовче провадження, строк якого судом продовжувався на тридцять днів, закрито, а справу призначено до розгляду по суті.

Позивачем подано докази понесених витрат на правову допомогу та зроблено заяву про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих сторонами у спорі.

В судовому засіданні 16.12.2020 в порядку ст. 233 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Правова позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не оплатив відпущений йому на виконання договору поставки №544181 від 28.07.2017 товар, внаслідок чого у нього виникла заборгованість на суму 681387,00 грн. Крім того, в зв`язку з порушенням грошового зобов`язання на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України заявлена вимога про стягнення з відповідача 7560,08 грн 3 % річних, а також 55380,07 грн пені та 136277,40 грн штрафу.

Заперечення відповідача

Відповідач частково заперечує проти позову. При цьому, заявляє що має прострочення зобов`язання перед позивачем по договору поставки.

По-перше, на його думку у ряді накладних підпис директора товариства покупця містить ознаки факсимільного відтворення. В той час як угоди про використання факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або електронного підпису він не укладав.

По-друге, заявлені до стягнення штрафні санкції вважає надто великим. Пояснив, що основним видом його діяльності є міжнародні перевезення вантажу, а з введенням карантинних заходів, пов`язаних з Ковід-19, у нього майже відсутні замовлення, в той час як виплата заробітної плати, податків зменшують фінансові ресурси товариства. Починаючи з вересня 2020 року відмічається позитивна динаміка відновлення діяльності відповідача, однак, така є недостатньою для одночасного виконання всіх зобов`язань товариства. З огляду на це, наголосив, що зменшення штрафних санкцій дасть змогу відповідачу продовжувати погашати власні борги швидше.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

27 липня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю КПП Центр (Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експедиція Дешко» (Відповідач, покупець) укладено Договір поставки №544181, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця товар, а Покупець -прийняти його та оплатити на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що предметом Договору є поставка запасних частин до транспортних засобів (Товар) за погодженою кількістю, асортиментом та ціною, згідно з виставленим рахунком-фактурою постачальника.

Кількість фактично переданого товару вказується у видатковій накладній, що видається на кожну партію товару (п. 2.2. Договору).

Пунктом 4.3. Договору сторони погодили, що передача Товару оформляється видатковою накладною, в якій зазначається найменування, його кількість, ціна та загальна вартість. Моментом отримання Товару вважається момент підписання представником Покупця видаткової накладної на проданий Товар, чи здача Товару перевізникові, або організації зв`язку для доставки покупцеві (кур`єрським фірмам) у порядку п. 2 ст. 664 Цивільним кодексом України (п. 5.9. Договору).

Розділом 5 Договору(з врахуванням додаткової угоди № 1 від 02.01.2018) сторони погодили порядок розрахунків, зокрема, оплата Товару здійснюється покупцем на основі Договору і видаткових накладних до нього шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок Постачальника чи шляхом внесення готівки в касу постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару.

На виконання умов Договору позивач на підставі видаткових накладних видаткових накладних від 11.10.2019 за №FTM00192353/19; від 11.10.2019 за №FTM00192311/19; 02.11.2019 за № FTM00210021/19; від 02.11.2019 за №FTM00210017/19; від 02.11.2019 за №FTM00210046/19; від 02.11.2019 за №FTM00210048/19; від 02.11.2019 за №FTM00210095/19; від 02.11.2019 за №FТМ00210034/19; від 02.11.2019 за №FTM00210041/19; від 02.11.2019 за №FTM00210027/19; від 02.11.2019 за №FTM00210029/19; від 02.11.2019 за №FTM00210026/19; від 02.11.2019 за №FTM00210056/19; від 02.11.2019 за №FTM00210059/19; від 02.11.2019 за №FTM00210061/19; від 02.11.2019 за №FТМ00210063/19; від 02.11.2019 за №FTM00210065/19; від 02.11.2019 за №FTM00210067/19; від 02.11.2019 за №FTM00210079/19; від 02.11.2019 за №FTM00210032/19; від 02.11.2019 за №FTM00210012/19; від 02.11.2019 за №FTM00210014/19; від 15.11.2019 за №FTM00221786/19; від 15.11.2019 за №FTM00221698/l9; від 15.11.2019 за №FТМ00221700/19; від 15.11.2019 за №FTM00221859/19; від 15.11.2019 за №FTM00221680/19; від 15.11.2019 за №FTM00221685/19; від 15.11.2019 за №FTM00221647/19; від 15.11.2019 за №FTMU0221653/19; від 15.11.2019 за №FTM00221675/19; від 15.11.2019 за №FTM00221665/19; від 15.11.2019 за №FTM00221667/19; від 15.11.2019 за №FTM00221663/19; від 15.11.2019 за №FTM00221656/19; від 15.11.2019 за №FТМ00221687/19; від 15.11.2019 за №FTM00221782/19; від 15.11.2019 за №FTM00221689/19; від 15.11.2019 за №FTM00221695/19; від 15.11.2019 за №FTM00221727/19; від 15.11.2019 за №FТМ00221817/19; від 15.11.2019 за №FTM00221823/19; від 15.11.2019 за №FTM00221828/19; від 15.11.2019 за №FTM00221831/19; від 15.11.2019 за №FTM00221834/19; від 15.11.2019 за №FTM00221841/19; від 15.11.2019 за №FTM00221847/19; від 15.11.2019 за №FTМ00221670/19; від 06.12.2019 за №FTM00239713/19; від 06.12.2019 за №FTM00239745/19; від 06.12.2019 за №FTM00239739/19; від 06.12.2019 за №FTM00239738/19; від 06.12.2019 за №FTM00239722/19; від 06.12.2019 за №FTM00239724/19; від 06.12.2019 за №FTM00239728/19; від 06.12.2019 за №FTM00239774/19; від 06.12.2019 за №FTM00239855/19; від 06.12.2019 за №FTM00239838/19; від 06.12.2019 за №FTM00239766/19; від 06.12.2019 за №FTM00239770/19; від 06.12.2019 за №FTM00239936/19; від 06.12.2019 за №FTM00239858/19; від 06.12.2019 за №FTM00239900/19; від 06.12.2019 за №FTM00239910/19; від 06.12.2019 за №FTM00239893/19; від 06.12.2019 за №FTM00239801/19; від 06.12.2019 за №FTM00239750/19; від 06.12.2019 за №FTM00239756/19; від 06.12.2019 за №FTM00239760/19; від 06.12.2019 за №FTM00239933/19; від 06.12.2019 за №FTM00239785/19; від 06.12.2019 за №FTM00239790/19; від 06.12.2019 за №FTM00239797/19; від 06.12.2019 за №FTM00239826/19; від 06.12.2019 за №FTM00239879/19; від 06.12.2019 за №FТМ00239931/19; від 06.12.2019 за №FTM00239832/19; від 06.12.2019 за №FTM00239929/19; від 06.12.2019 за №FTM00239840/19; від 06.12.2019 за №FTM00239843/19; від 06.12.2019 за №FTM00239847/19; від 06.12.2019 за №FTM00239811/19; від 06.12.2019 за №FTM00239814/19; від 06.12.2019 за №FTM00239925/19; від 06.12.2019 за №FTM00239862/l9; від 06.12.2019 за №FTM00239914/19; від 06.12.2019 за №FTM00239916/19; від 06.12.2019 за №FTM00239920/19; від 06.12.2019 за №FTM00239850/19; від 06.12.2019 за №FTM00239852/19; від 06.12.2019 за №FTM00239853/19; від 15.01.2020 за №FTM00006542/20; від 15.01.2020 за №FTM00006486/20; від 15.01.2020 за №FTM00006518/20; від 15.01.2020 за №FTM00006445/20; від 15.01.2020 за №FTM00006447/20; від 15.01.2020 за №FTM00006448/20; від 15.01.2020 за №FTM00006450/20; від 15.01.2020 за №FTM00006455/20; від 15.01.2020 за №FTM00006458/20; від 15.01.2020 за №FTM00006461/20; від 15.01.2020 за №FTM00006464/20; від 15.01.2020 за №FTM00006484/20; від 15.01.2020 за №FTM00006519/20; від 15.01.2020 за №FTM00006523/20; від 15.01.2020 за №FTM00006497/20; від 15.01.2020 за №FTM00006499/20; від 15.01.2020 за №FTM00006501/20; від 15.01.2020 за №FTM00006502/20; від 15.01.2020 за №FTM00006508/20; від 15.01.2020 за №FTM00006510/20; від 15.01.2020 за №FTM00006425/20; від 15.01.2020 за №FTM00006471/20; від 15.01.2020 за №FTM00006475/20; від 15.01.2020 за №FTM00006479/20; від 15.01.2020 за №FTM00006481/20; від 15.01.2020 за №FTM00006416/20; від 15.01.2020 за №FTM00006431/20; від 15.01.2020 за №FTM00006434/20; від 15.01.2020 за №FTM00006527/20; від 15.01.2020 за №FTM00006533/20; від 15.01.2020 за №FTM00006528/20; від 15.01.2020 за №FГМ00006531/20; від 15.01.2020 за №FTM00006490/20; від 15.01.2020 за №FTM00006494/20; від 15.01.2020 за №FTM00006436/20; від 15.01.2020 за №FTM00006441/20; від 15.01.2020 за №FTM00006421/20; від 15.01.2020 за №FTM00006535/20; від 15.01.2020 за №FTM00006419/20; від 15.01.2020 за №FTM00006526/20; від 15.01.2020 за №FTM00006517/20; від 15.01.2020 за №FTM00006469/20, всього на суму 681387,00 грн.

Як стверджує позивач, в установлений договором строк (у тридцятиденний термін з дня отримання товару по кожній накладній), отриманий товар покупцем оплачений не був. Факт наявності заборгованості по договору визнано і відповідачем у відзиві.

За порушення грошових зобов`язань сторони обумовили такі міри відповідальності.

Так, у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення до моменту закінчення такого прострочення, а у випадку, коли прострочення триває - до моменту звернення Постачальника до суду (пункт 6.1 Договору).

У випадку ж прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів Покупець окрім пені сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару (пункт 6.3 Договору).

З огляду на вказаний пункт договору позивачем в межах шестимісячного період за окремими партіями накладних нараховано пеню на загальну суму 55380,07 грн, а також 136277,40 грн штрафу.

Крім того, посилаючись на ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 7560,08 грн трьох відсотків річних.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено, що факт відпуску товару на загальну суму 681387,00 грн позивачем належним чином доведено. Факт наявності простроченого зобов`язання за вказаним визнано і відповідачем у відзиві, однак, без конкретизації розміру такого боргу.

Часткові заперечення відповідача проти позову зволяться до твердження про наявність на деяких видаткових накладних проставлення його директором факсимільного відтворення підпису, що лягло в основу заявленого в ході судового розгляду справи клопотання про призначення судової експертизи. Однак, відмовляючи з його задоволенні суд констатував, що частину таких накладних відповідачем вже оплачено, а тому погоджуючись з доводами позивача суд констатував, що застосування факсиміле в означених господарських відносинах вважав схваленим відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України.

Суд також бере до уваги, що стверджуючи про відсутність оригіналу підпису директора на ряді перелічених ним накладних, Відповідач не заперечує сам факт отримання товару за такими накладними.

Судом також досліджено надіслану за клопотанням позивача Податкову Декларацію з податку на додану вартість за січень 2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю Експедиція Дешко з додатками та доказами направлення та прийняття їх органами ДПС, який в сукупності з іншими доказами у справі є підтвердженням факту проведення господарської операції з поставки товарів за умовами Договору поставки № 544181 від 28.07.2017 згідно з видатковими накладними від 15.01.2020.

За таких обставин, суд доходить висновку, що сума боргу належним чином доведена, докази її погашення в матеріалів відсутні, відтак, вимога про її стягнення в примусовому порядку обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо 3 % річних

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на це, суд перевірив здійснений позивачем розрахунок річних, і встановив, що такий є вірним, тому суд задовольняє вимогу про стягнення 7560,08 грн трьох відсотків річних в повному обсязі.

Щодо пені

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 6.1 Договору сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення до моменту закінчення такого прострочення, а у випадку, коли прострочення триває - до моменту звернення Постачальника до суду.

Нарахування позивачем відповідачеві пені повинно відповідати встановленим правилам. Так, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Умовами Договору сторони не погодили інший період нарахування пені.

Судом перевірено розрахунок пені та встановлено, що заявлена до стягнення сума вирахувана вірно, відтак, заявлена до стягнення з відповідача сума пені 55380,07 грн підлягає до задоволення в повному обсязі.

Щодо штрафу

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що у випадку ж прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів Покупець окрім пені сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару.

Частиною 2 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Розмір штрафу судом перевірено і такий є вірним. Тому позовні вимоги в частині стягнення 136277,40 грн штрафу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Наведені відповідачем доводи щодо надміру великого розміру штрафних санкцій та доречність їх зменшення задля виконання рішення суду суд не приймає до уваги, оскільки такі є непереконливими. Суд зазначає, що як відповідач, так і позивач є суб`єктами господарювання, які в однаковій мірі підпали під негативні наслідки запровадженого карантину. До того ж, подаючи заперечення проти розгляду справи в прядку спрощеного провадження та звертаючись з клопотанням про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження товариство обґрунтовувало його, зокрема, необхідністю уточнення предмету спору з огляду на часткове погашення боргу перед позивачем. Однак, ані в ході підготовчого провадження, строк якого судом продовжувався на тридцять днів, ані до моменту проголошення рішення суду, жодних доказів, які б свідчили про виконання ним зобов`язань, які є предметом спору, суду подано не було. Така поведінка відповідача не свідчить про добросовісне користування своїми правами.

Положеннями статей 13-14 ГПК України внормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В ході судового розгляду, відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом.

За таких обставин, розглянувши спір на підставі поданих позивачем доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

При зверненні з позовом до суду позивачем сплачено 13209,07 грн судового збору.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

За таких обставин суд вважає за доцільне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 129, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експедиція Дешко»(89600, Закарпатська обл., м. Мукачево, вул. Пряшівська, буд. 5, корпус А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» (81500, Львівська обл., Городоцький район, с. Черляни, вул. Польова, буд. 97, ) кошти в сумі 880604,55 грн (вісімсот вісімдесят тисяч шістсот чотири гривні 55 коп.), в т. ч. основний борг 681387,00грн, пеня 55380,07грн, 3% річних 7560,08 грн, штраф - 136277,40грн, а також суму 13209,07 грн(тринадцять тисяч двісті дев`ять гривень 07 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Питання про розподіл судових витрат, понесених товариством з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» на професійну правничу допомогу у справі № 907/376/20 в суді першої інстанції, вирішити шляхом ухвалення додаткового рішення після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

4. Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 30.12.2020 року о 10 год. 00 хв., яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Закарпатської області, за адресою: м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а, зал судових засідань №3.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua

Повний текст рішення складено 24.12.2020

Суддя Л.В. Андрейчук