УХВАЛА

23 грудня 2020 року

м. Київ

Справа № 914/1651/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Кролевець О. А., Студенець В. І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Бонк Т. Б., Бойко С. М., Якімець Г. Г.

від 09.10.2020

за позовом Фізичної особи - підприємця Ходак Марії Володимирівни

до Фізичної особи - підприємця Вентик Юрія Ярославовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Латориця"

про стягнення 73 674,23 грн

та за зустрічним позовом Фізичної особи - підприємця Вентик Юрія Ярославовича

до Фізичної особи - підприємця Ходак Марії Володимирівни

про визнання недійсним договору оренди № 9 від 03.09.2011,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 у справі №914/1651/14 первісний позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Вентик Юрія Ярославовича на користь Фізичної особи - підприємця Ходак Марії Володимирівни 2 542,28 грн заборгованості з орендної плати та 71 131,95 грн неустойки. В задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору оренди № 9 від 03.09.2011 відмовлено.

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 у справі № 914/1651/14.

Ухвалою від 27.07.2020 у справі № 914/1651/147 Західний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 у справі №914/1651/14 залишено без руху з підстав відсутності доказів:

- сплати судового збору в розмірі 4 037,22 грн за подання апеляційної скарги;

- зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору в розмірі 4 037,22 грн;

- надсилання учасникам справи копії апеляційної скарги і доданих до неї документів, листом з описом вкладення в порядку, який визначений частиною 1 статті 259 Господарського процесуального кодексу України.

-

ОСОБА_1 звернулась до Західного апеляційного господарського суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи доказів надіслання апеляційної скарги сторонам у справі та звільнення від сплати судового збору, яке мотивоване тим, що вона є людиною похилого віку, доходів в 2018-2019, в тому числі від отримання дивідендів тощо, не отримувала, що підтверджує довідками з ДФС, єдиним доходом є пенсія, розмір якої підтверджується довідкою про доходи, а відтак вважає наявними підставами для звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 у справі №914/1651/14, оскільки розмір такого судового збору є надмірним тягарем для неї як заявника.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 у справі № 914/1651/14 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 у справі № 914/1651/14 повернуто без розгляду.

ОСОБА_1 повторно звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 року у справі № 914/1651/14.

Ухвалою від 14.09.2020 Західний апеляційний господарський суд залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2014 у справі № 914/1651/14 без руху з підстав відсутності доказів надіслання апеляційної скарги іншим учасникам справи, листом з описом вкладення, та доказів зарахування сплаченого судового збору в розмірі 4 037,22 грн до Державного бюджету України.

21.09.2020 ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції клопотання, до якого долучила довідку Управління державної казначейської служби у Личаківському районі міста Львова про зарахування сплаченого згідно з квитанцією від 10.09.2020 № 0.0..1 судового збору в сумі 4 037,22 грн до Державного бюджету України; докази надіслання апеляційної скарги учасникам даної справи.

Ухвалою від 09.10.2020 Західний апеляційний господарський суд відмовив ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження у справі №914/1651/14 на підставі пункту 1 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції керувався правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 922/765/15 від 02.04.2019, у справі № 20/5007/101/11 від 17.09.2019, у постанові Верховного Суду у справі № 12/5007/135/11 від 20.09.2019 та зазначив, що приписами частини 1 статті 254 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Проте, станом на час прийняття судових рішень у справі, Господарський процесуальний кодекс України (у редакції, яка була чинною до 15.12.2017) не передбачав можливості повторного апеляційного чи касаційного перегляду судового рішення, в тому числі і за скаргою особи, яка не брала участі у справі, якщо господарський суд вирішив питання про її права та обов`язки. 15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів". Розділом ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) також не передбачено можливості повторного апеляційного чи касаційного перегляду судових рішень, перегляд яких у касаційному порядку було здійснено Вищим господарським судом України відповідно до розділу ХІІ-І Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017). Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції від 18.09.2014 вже було переглянуто в суді апеляційної інстанції, з прийняттям відповідної постанови, відтак здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили, є чинним, а його законність перевірена судом апеляційної інстанції з прийняттям відповідної постанови, більше ніж через шість років після його прийняття є порушенням принципу правової певності, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду через Західний апеляційний господарський суд з касаційною скаргою на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 09.10.2020 у справі № 914/1651/14.

Ухвалою від 05.11.2020 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду залишив без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 09.10.2020 у справі № 914/1651/14 на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку для усунення недоліків, шляхом подання Суду документу про сплату (зарахування) судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 09.10.2020 у справі № 914/1651/14 в установленому законом порядку та розмірі, а саме у сумі 2 102,00 грн.

Скаржнику роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк така касаційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню скаржникові.

03 грудня 2020 року на адресу Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, в якому скаржниця просить врахувати, що вона є людиною похилого віку і протягом 2018-2019 року доходів, у тому числі і дивідендів, вона не отримувала, на підтвердження чого надає довідки Шевченківської ДПІ Личаківського управління ГУ ДФС у Львівській області від 07.05.2019 № 246/13-07-08-00 за період з 1 кварталу 2018 року по 4 квартал 2018 року та від 12.05.2020 № 208/51.10-07 за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2019 року.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" прямо передбачено право суду, зокрема, звільнити від сплати судового збору саме позивача - фізичну особу, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки скаржниця не є позивачем у справі.

Враховуючи викладене, вимоги ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.11.2020 у справі № 914/1651/14 ОСОБА_1 не виконані.

Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Відповідно до частини 5 статті 292 Господарського процесуального кодексу України питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Оскільки скаржницею не усунуто недоліки у строк, зазначений в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.11.2020, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 09.10.2020 у справі № 914/1651/14.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 09.10.2020 у справі № 914/1651/14 повернути.

3. Копію цієї ухвали, копію касаційної скарги, додані до скарги матеріали на 2 аркушах надіслати скаржниці; копію цією ухвали - іншим учасникам справи.

4. Оригінал касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді О. А. Кролевець

В. І. Студенець