РІШЕННЯ

23 грудня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/702/20
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.

при секретарі судового засідання Качунь І.Є.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Діагностика"

до відповідача Фізичної особи-підприємця Старичкова Андрія Валерійовича

про стягнення 13 287,50 грн основного боргу, 1 024,52 грн пені, 201,49 грн - 3% річних, 172,65 грн інфляційних.

представники сторін не прибули.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Діагностика" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Старичкова Андрія Валерійовича про стягнення 13 287,50 грн основного боргу, 1 024,52 грн пені, 201,49 грн - 3% річних, 172,65 грн інфляційних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що його контрагентом не виконано належним чином умови договору №СБО-1402/1 від 23.01.2020 в частині повної оплати поставленого товару, через що в останнього виникла заборгованість, сума якої, з врахуванням пені, 3% річних та інфляційних, заявлена до стягнення у судовому порядку.

18 грудня 2020 року на адресу суду від ТОВ "Укр Діагностика" надійшло клопотання (вх. №9327) про розгляд справи без участі його представника та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, витребуваних судом документів, у тому числі відзиву на позов, не подав, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в порядку, визначеному процесуальним законодавством. Зокрема, факт його належного повідомлення підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №057 з відміткою про його вручення 18.11.2020 представнику відповідача, а саме ухвали про відкриття провадження у справі.

Наслідки неявки в судове засідання сторони визначено у статті 202 ГПК України. Так, за змістом цієї правової норми неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість розгляду цієї справи за відсутності представника відповідача, за наявними у ній документами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи із наступних міркувань.

Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Із даною правовою нормою кореспондуються і положення статті 174 ГК України, за якою господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Як слідує із матеріалів справи, 23 січня 2019 року між ТОВ "Укр Діагностика" (Продавець) та фізичною особою-підприємцем Старичковим Андрієм Валерійовичем (Покупець) було укладено договір купівлі - продажу №СБО-1402/1 (далі-Договір), за умовами якого Продавець зобов`язався передати у власність та поставити Покупцю, а Покупець зобов`язувався прийняти у власність та оплатити: прилади для контролювання інших фізичних характеристик (код ДК 016:2010-26.51.5, в номенклатурі та кількості вказаних у Додатку №1 (Специфікація), що є невід`ємною частиною Договору.

Ціна угоди: 25 287,50 грн (двадцять п`ять тисяч двісті вісімдесят сім гривень 50 копійок) у т.ч. ПДВ 7%: 1 654, 20 грн. (п.2.2 Договору).

У підпунктах 3.1.1 та 3.1.2 цього правочину його контрагенти обумовили наступний порядок розрахунків: попередня оплата у розмірі 12 000, 00 грн, остаточний розрахунок в сумі 13 287, 50- впродовж 20 календарних днів з моменту поставки, від дати вказаної у видатковій накладній.

Пунктом 4.1 Договору сторони визначили, що Продавець постачає Товар згідно специфікації впродовж 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання угоди та отримання попередньої оплати.

Згідно з п. 13.1 Договору, цей Договір набирає чинності з "23" січня 2020 року та діє до повного виконання сторонами взятих на зобов`язань (до "31" грудня 2020 року).

На виконання своїх договірних зобов`язань, ТОВ "Укр Діагностика", відповідно до Специфікації Додатку №1 до Договору №СБО-1402/1 від 23.01.2020, поставило товар (290000 Мікроскоп VIOLA MC20 і (бінокуляр) Покупцю на загальну суму 25287,50 грн, що підтверджується видатковою накладною №141 від 14.02.2020. Зазначений первинний документ бухгалтерського обігу підписаний представниками сторін без будь-яких зауважень та заперечень. Як наслідок, суд вважає належним чином підтвердженим факт поставки відповідачу матеріальних цінностей на загальну суму 25287,50 грн.

В свою чергу, після отримання Товару, порушуючи досягнуті домовленості, приватний підприємець Старичков А.В. не здійснив його повну оплату. Так, 13 лютого 2020 року відповідачем було перераховано на рахунок господарського товариства платіж лише в сумі 12 000,00 грн. Відтак, заборгованість по спірній поставці становить 13 287,50 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу свого контрагента направлялася претензія №2304-1 від 23.04.2020 з вимогою сплатити заборгованість. Однак дану вимогу відповідач залишив без задоволення.

На час звернення із позовом до суду даний борг відповідачем залишається неоплаченим.

У відповідності до ч.1 ст.173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст.509,526 ЦК України.

Взаємовідносини, що склалися між учасниками спору суд кваліфікує як правовідносини, що випливають із договору поставки, згідно якого та в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України, з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписи ч. 7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на зазначені приписи та умови укладеного між суб`єктами господарювання правочину, ФОП Старичком А.В. зобов`язаний був здійснити оплату за отриманий товар на користь товариства в строк до 05.03.2020. Тобто, станом на час звернення господарського товариства із позовом та вирішення даного спору судом обов`язок по оплаті настав. Як наслідок, позовні вимоги про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 13 287,50 грн підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

У Господарському кодексі України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

У розумінні Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами укладеного правочину, зокрема пунктом 9.4, учасники правовідносин погодили, що у випадку затримки оплати згідно п. 3 даного Договору з вини Покупця, Продавець має право вимагати від Покупця оплати штрафу у розмірі 1 (одного) відсотку від загальної ціни Договору, вказаної в п.2.2 даного Договору, за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності неустойкою, а також одним засобом забезпечення виконання зобов`язань (в даному випадку грошових). Зважаючи на встановлений учасниками договірних відносин порядок та спосіб нарахування (відсоток за кожен день прострочення) суд констатує, що за своєю правовою природою передбачена п.9.4 Договору неустойка є пенею, а відтак при її обрахунку підлягають застосуванню обмеження, що встановлені статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Так, згідно поданого розрахунку, позивачем за неналежне виконання умов договору за період з 06.03.2020 по 06.09.2020, нарахована пеня в сумі 1 024,52 грн. Перевіривши правильність проведених обрахунків зважаючи на кількість днів прострочення суд вважає підставним нарахування пені в сумі 1011,45 грн. У цій частині позов слід задовольнити, у решті нарахованої пені суд відмовляє за необґрунтованістю.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого господарським товариством розрахунку, за неналежне виконання договірних зобов`язань відповідачу за період з 06.03.2020 по 06.09.2020 нараховані три проценти річних в сумі 201,49 грн. та за період з березня 2020 року по серпень 2020 року інфляційні нарахування в сумі 172,65 грн.

Проаналізувавши наведений розрахунок, враховуючи дату виникнення обов`язку оплатити борг, період існування заборгованості, розмір боргу суд вважає інфляційні збитки та 3% річних заявленими правомірно.

Як наслідок, судом задовольняються вимоги про стягнення з відповідача 13 287,50 грн боргу, 1011,45 грн. пені, 172,65 грн інфляційних нарахувань та 201,49 грн 3 % річних, як таких, що підтверджені матеріалами справи та законодавчими актами, які регламентують спірні правовідносини.

Судовий збір, в силу ст.129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 20, 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Старичкова Андрія Валерійовича ( АДРЕСА_1 , іден. код НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Діагностика" (вул. Рейтарська, 18/11, літ. А, м. Київ, 01034, ЄДРОПУ 3851762)- 13 287 (тринадцять тисяч двісті вісімдесят сім) грн 50 коп. заборгованості, 1011 (одну тисячу одинадцять) грн. 45 коп. пені, 201 (двісті одну) грн. 49 коп. 3% річних, 172 (сто сімдесят дві) грн. 65 коп. інфляційних нарахувань та 2 100 (дві тисячі сто) грн 00 коп. сплаченого судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення складено 30.12.2020

Суддя О.В. Руденко