номер провадження справи 18/115/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
17.12.2020 справа № 908/1825/20
м. Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Левкут Вікторія Вікторівна
при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.,
розглянувши клопотання товариства з обмеженою відповідальністю БІТ-ОІЛ про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/1825/20,
про стягнення 2097220,71 грн.
учасники справи:
від позивача: не з`явився
від відповідача: Кравченко Г.О., довіреність № 45 від 03.07.2020
Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.12.2020 у справі №908/1825/20 позов ТОВ БІТ-ОІЛ задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький титано-магнієвий комбінат на користь товариства з обмеженою відповідальністю БІТ-ОІЛ 1 970 385,83 грн. основного боргу, 26395,44 грн. 3% річних та 31 451,72 грн. судового збору. В частині стягнення 100000,00 грн. основного боргу провадження у справі закрито. В іншій частині позову відмовлено.

Від позивача 07.12.2020 через систему Електронний суд надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/1825/20, в якому заявник просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький титано-магнієвий комбінат судові витрати на професійну правничу допомогу, в тому числі, понесені у зв`язку з переїздом представника до судових засідань в Господарському суді Запорізької області, пропорційно розміру задоволених позовних вимог від суми понесених витрат в розмірі 26302,60 грн.

Ухвалою від 10.12.2020 клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/1825/20 прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 17.12.2020.

Про призначення судового засідання сторони повідомлені шляхом направлення 11.12.2020 ухвали позивачу в його електронний кабінет, відповідачу - на електронну пошту. Суд визнав явку представників сторін в судове засідання 17.12.2020 необов`язковою та зазначив про можливість викласти свої доводи/заперечення у письмовій формі та направити на електронну адресу суду (з цифровим підписом).

Представник позивача у судове засіданні 17.12.2020 не з`явився. Через систему Електронний суд від позивача надійшла заяви про проведення судового засідання без участі його представника.

Від відповідача 17.12.2020 надійшла заява, в якій відповідач проти заявленої до відшкодування суми витрат на правничу допомогу заперечив та просив відмовити в частині стягнення судових витрат на суму 19302,60 грн. За доводами відповідача, позивачем не надано доказів на підтвердження понесених витрат на здійснення підготовки та виготовлення копій документів (додатків) до позовної заяви, зазначених в п. 2 акту приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 2801/20 від 28.01.2020. Також адвокатом позивача зазначено витрати на проїзд автомобільним транспортом представника, проте умовами договору № 2801/20 від 28.01.2020 до відшкодування підлягають витрати на проїзд міжміським транспортом. Крім того відповідач заперечив відшкодування витрат з участі адвоката у судових засіданнях та зазначив, що суд своїми ухвалами явку сторін визнавав необов`язковою, тому, зважаючи на наявність карантинних заходів, ці витрати не можна розцінювати як необхідні для виконання обов`язків адвоката за договором про надання юридичних послуг від 28.01.2020.

За змістом ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на обмежений статтею 244 ГПК України строк розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення та приймаючи до уваги заяву позивача про проведення судового засідання без участі його представника, заява розглядається за відсутності представника позивача, за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 17.12.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Розглянувши клопотання товариства з обмеженою відповідальністю БІТ-ОІЛ про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/1825/20, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За визначенням п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, відповідно до приписів ч. 5 ст. 129 ГПК України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи з аналізу вказаних статей, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен виходити з критеріїв складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також виходити з принципів розумності з врахуванням витраченого адвокатом часу за для надання такої допомоги.

Відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою послуг адвоката з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Правову допомогу позивачу надавав адвокат Грищенко Ганна Андріївна згідно договору № 2801/20 про надання правової допомоги від 28.01.2020, укладеного з ТОВ БІТ-ОЙЛ.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2020 адвокатом Грищенко Ганною Андріївною (Виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю БІТ-ОЙЛ (Замовник) укладений договір № 2801/20 про надання правової допомоги. До цього договору узгоджено додаток № 1 ціни на види юридичних послуг за договором №2801/20 від 28.01.2020 та перелік витрат, які підлягають відшкодуванню виконавцю при наданні послуг за договором.

Адвокатом Грищенко Г.А. та ТОВ БІТ-ОЙЛ 03.12.2020 складений акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 2801/20 від 28.01.2020, в якому наведено детальний перелік наданих послуг та їх вартість, а саме:

- складання позовної заяви про стягнення заборгованості в сумі 1829599,00 грн. та розрахунків до неї 3000,00 грн.;

- підготовка та виготовлення копій документів (додатків) до позовної заяви про стягнення заборгованості в сумі 1859599,00 1600,00 грн.;

- проїзд 11.08.2020-12.08.2020 автомобільним транспортом представника для участі у судовому засіданні, проживання під час відрядження 5961,29 грн.;

- участь представника у судовому засіданні 12.08.2020 1400,00 грн.;

- складання зави про доповнення позовної заяви та збільшення розміру позовних вимог 2000,00 грн.;

- проїзд 05.10.2020-06.10.2020 автомобільним транспортом представника для участі у судовому засіданні, проживання під час відрядження 2751,08 грн.;

- складання письмових пояснень, заяв, клопотань 2000,00 грн.;

- проїзд 09.11.2020-10.11.2020 представника для участі у судовому засіданні, проживання під час відрядження 3482,20 грн.;

- участь представника у судовому засіданні 10.11.2020 1400,00 грн.;

- проїзд 02.12.2020 автомобільним транспортом представника для участі у судовому засіданні 1308,03 грн.;

- участь представника у судовому засіданні 02.12.2020 1400,00 грн.

Всього загальна вартість наданих послуг склала 26302,60 грн.

Абзацами 1, 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. У зв`язку з цим суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

В наданій суду заяві відповідач проти клопотання позивача заперечив в частині стягнення 19302,60 грн. Вважає в цій частини витрати позивача такими, що не є необхідними для розгляду справи.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до предмету позову в даній справі позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2097220,71 грн., які складаються з 2070385,83 грн. основного боргу за договором № 521 від 04.11.2019 та 26834,88 грн. 3% річних (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог). Суд враховує, що на виконання ухвали суду адвокатом здійснено розрахунки заявлених до стягнення сум, які є достатньо складними.

У справі призначено три судових засідання, в яких представник позивача адвокат Грищенко Г.А. приймала участь. Всі наведені в акті приймання-передачі наданих послуг витрати адвокати на проїзд для участі у судових засіданнях та проживання підтверджені документально.

Разом з тим, суд визнав завищеною в акті приймання-передачі наданих послуг суму 1600,00 грн. на підготовку та виготовлення копій документів (додатків) до позовної заяви, тому в цій частині клопотання задовольняється частково в сумі 500,00 грн.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що інші заявлені витрати позивача на професійну правничу допомогу порівняно з ціною позову та складністю справи є співрозмірними.

Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті за послуги адвоката, та визнати обґрунтованим при розподілі судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката для даної справи в сумі 25202,60 грн. Через значне завищення вартості частково відшкодовуються витрати на підготовку та виготовлення копій документів (додатків) 500,00 грн. Інші витрати визнаються судом обґрунтованими у розмірі, визначеному у наданому акті приймання-передачі наданих послуг від 03.12.2020.

Доводи відповідача, що з урахуванням карантинних заходів та визнання явки сторін у судові засідання необов`язковими витрати, пов`язані з участю представника у судових засіданнях не є необхідними суд відхиляє, оскільки наведені відповідачем обставини не позбавляють сторону наданих їй ГПК України процесуальних прав.

Відносно посилання відповідача, що договір № 2801/20 від 28..01.2020 не передбачає відшкодування витрат на проїзд автомобільним транспортом представника, суд відзначає, що на час проїзду 11.08.2020-12.08.2020 представника для участі у судовому засіданні по-перше, міжміський транспорт здійснював проїзд за маршрутами з урахуванням карантинних обмежень, а по-друге, автомобільний транспорт також відноситься до міжміського транспорту.

Відносно відсутності доказів фактичного понесення позивачем витрат на правничу допомогу суд зауважує, що виходячи із положень пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу). Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Згідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки представник позивача в судовому засіданні 02.12.2020, тобто до закінчення судових дебатів, заявив про намір надати докази судових витрат в порядку п. 8 ст. 129 ГПК України, враховуючи подання адвокатом Грищенко Г.А. акта приймання-передачі наданих послуг з детальним описом робіт (наданих послуг) в межах встановленого строку, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви адвоката Грищенко Г.А. та стягнення з відповідача на користь позивача 25197,32 грн. витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 908/1825/20, пропорційно визнаних судом обґрунтованими позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 119, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю БІТ-ОЙЛ задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький титано-магнієвий комбінат (69600, м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 18; ідентифікаційний код 38983006) на користь товариства з обмеженою відповідальністю БІТ-ОІЛ (місцезнаходження: 02100, м. Київ, Дніпровський район, вул. Бажова, буд. 9; поштова адреса: 02105, м. Київ, пр. Миру, буд. 15-А, офіс 309; ідентифікаційний код 41855286) 25197,32 грн. (двадцять п`ять тисяч сто дев`яносто сім грн. 32 коп.) витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ.

3. В інші частині клопотання залишити без задоволення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Додаткове рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241, 244 ГПК України 23.12.2020.

Суддя В.В. Левкут