УХВАЛА

24 грудня 2020 року

м. Київ

Справа № 923/292/18

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Ткаченко Н.Г., Жукова С.В.

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 20.05.2020 року ( в частині скасування п.2)

та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 року

у справі № 923/292/18

за заявою кредитора Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромастер-Плюс»

за участю ліквідатора: Сорокіна Олексія Олександровича

про банкрутство,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 20.05.2020 року затверджено звіт ліквідатора арбітражного керуючого Сорокіна Олексія Олександровича про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за період з 21.06.2019 по 06.04.2020 у сумі 71932,14 грн. Стягнуто з кредитора - Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь арбітражного керуючого Сорокіна Олексія Олександровича за виконання арбітражним керуючим Сорокіним Олексієм Олександровичем повноважень ліквідатора у справі № 923/292/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромастер-Плюс» в період з 21.06.2019 року по 06.04.2020 року заборгованість на загальну суму 71 932,14 грн. - грошової винагороди арбітражного керуючого (ліквідатора) Сорокіна О.О. Видано наказ.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, залишено без задоволення. Пункт 2 ухвали Господарського суду Херсонської області від 20.05.2020 у справі № 923/292/18, залишено без змін. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополя на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 20.05.2020 року (в частині скасування п.2) та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 року у справі № 923/292/18, в якій просить суд скасувати п.2 ухвали суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції; ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Сорокіна О.О. про стягнення з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополя на його користь грошової винагороди у сумі 71932,14 грн. за виконання повноважень ліквідатора по справі № 923/292/18 та видачі судового наказу.

Ухвалою Верховного Суду від 17.11.2020 року, касаційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополя на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 20.05.2020 року (в частині скасування п.2) та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 року у справі № 923/292/18, залишено без руху.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 17.11.2020 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, від скаржника надійшов лист про усунення недоліків з додатками.

З аналізу статей 55, 129 Конституції України вбачається, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція ЄСПЛ) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду є одним із аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ та повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (Рішення ЄСПЛ від 04.12.1995 у справі "Беллє проти Франції"). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції ЄСПЛ, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд. Водночас, право на доступ до суду, закріплене у статті 6, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 Конвенції ЄСПЛ, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Розглянувши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі у справі №923/292/18 за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 20.05.2020 року в частині скасування п.2) та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 року, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019 року, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, в редакції на момент прийняття судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови та прийняття судом касаційної інстанції даної ухвали, передбачено, що у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Наведений в ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019 року, перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.

Як вбачається з матеріалів скарги, предметом касаційного оскарження є постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 року у справі №923/292/18 предметом перегляду якої була ухвала Господарського суду Херсонської області від 20.05.2020 року якою зокрема стягнуто з кредитора - Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь арбітражного керуючого Сорокіна Олексія Олександровича за виконання арбітражним керуючим Сорокіним Олексієм Олександровичем повноважень ліквідатора у справі №923/292/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромастер-Плюс» в період з 21.06.2019 року по 06.04.2020 року заборгованість на загальну суму 71 932,14 грн. (Сімдесят одну тисячу дев`ятсот тридцять дві грн. 14 коп.) - грошову винагороду арбітражного керуючого (ліквідатора) Сорокіна О.О., можливість оскарження якої в касаційному порядку не передбачено частиною 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

При цьому Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що за змістом ч.3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства при вирішенні питання про можливість касаційного оскарження процесуального документа суду апеляційної інстанції визначальним є саме судовий акт суду першої інстанції, а не результат його перегляду в апеляційному порядку, та відповідно, зміст резолютивної частини процесуального документа суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 293 ГПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У разі прийняття до касаційного провадження касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на вказані судові рішення, суд касаційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, що в сукупності з положеннями норм статті 287 ГПК України, виключає можливість касаційного перегляду.

Оскільки Головним управлінням Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі подано касаційну скаргу на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 року у справі №923/292/18 предметом перегляду якої була ухвала Господарського суду Херсонської області від 20.05.2020 року, яка відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства не підлягає касаційному оскарженню, то необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись частиною 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 3, 234, 235, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 20.05.2020 року ( в частині скасування п.2)та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 року у справі № 923/292/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Огороднік К.М.

Судді Жуков С.В.

Ткаченко Н.Г.