ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 922/2697/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Зуєва В. А., Случа О. В.,

секретар судового засідання: Мартинюк М. О.,

за участю представників сторін:

позивача - не з`явилися,

відповідача 1 - не з`явилися,

відповідача 2 - не з`явилися,

відповідача 3 - не з`явилися,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - не з`явилися,

прокурора - Скрипки М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 (колегія суддів: Зубченко І. В. - головуючий, Радіонов О. О., Чернота Л. Ф.) і рішення Господарського суду Харківської області від 17.03.2020 (суддя Сальникова Г. І.), у справі

за позовом заступника прокурора Харківської області

до 1) Харківської міської ради, 2) Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Тихий квартал", 3) Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державної інспекції сільського господарства в Харківській області,

про зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та обставин справи

1.1. У травні 2015 року заступник прокурора Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради, Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Тихий квартал" (далі - ОК "ЖБК "Тихий квартал"), Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати пункт 2 додатку 2 до рішення Харківської міської ради "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів" від 06.08.2014 № 1601/14;

- визнати незаконним та скасувати пункт 13 додатку 1 до рішення Харківської міської ради "Про надання земельних ділянок для будівництва об`єктів" від 24.12.2014 № 1738/14;

- визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Ігнатової Н.Є. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1,1225 га з кадастровим номером :09:001:0060 від 12.02.2015 № 19276830;

- зобов`язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області внести запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про скасування запису про право власності № 8698994 від 28.01.2015;

- зобов`язати ОК "ЖБК "Тихий квартал" передати, а Харківську міську раду прийняти земельну ділянку площею 1,1225 га з кадастровим номером :09:001:0060, про що скласти акт прийому-передачі.

1.2. Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 позов заступника прокурора Харківської області задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано пункт 2 додатку 2 до рішення Харківської міської ради "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів" від 06.08.2014 № 1601/14. Визнано недійсним та скасовано пункт 13 додатку 1 до рішення Харківської міської ради "Про надання земельних ділянок для будівництва об`єктів" від 24.12.2014 № 1738/14. Зобов`язано ОК "ЖБК "Тихий квартал" передати, а Харківську міську раду - прийняти земельну ділянку площею 1,1225 га з кадастровим номером :09:001:0060 у первісному (придатному) для використання стані, про що скласти акт прийому-передачі. Припинено провадження в частині вимог, звернутих до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

1.3. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.10.2015, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2016, апеляційну скаргу ОК "ЖБК "Тихий квартал" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 залишено без змін.

1.4. Зазначені судові рішення мотивовані невідповідністю спірних рішень Харківської міської ради в оспорюваних частинах вимогам статті 41 Земельного кодексу України, статей 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР, Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, оскільки ОК "ЖБК "Тихий квартал" створено всупереч указаним правовим нормам, які відносно Законів України "Про кооперацію" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" є спеціальними нормативно-правовими актами та підлягають застосуванню до правовідносин сторін у даній справі, що є підставою для визнання рішень в оспорюваних частинах недійсними та скасування на підставі частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України; під час прийняття оспорюваних рішень Харківська міська рада повинна була з`ясувати правовий статус, мету та підстави створення цього кооперативу відповідно до Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, чого нею зроблено не було.

1.5. 06.04.2017 ОК "ЖБК "Тихий квартал" звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у даній справі за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 в частині задоволених позовних вимог заступника прокурора до ОК "ЖБК "Тихий квартал" та Харківської міської ради з посиланням на рішення Київського районного суду у місті Харкові від 01.03.2017 у справі № 640/18423/16ц.

Обґрунтовуючи вказану заяву, заявник посилався на те, що обставини, зазначені у рішенні Київського районного суду міста Харкова у справі №640/18423/16-ц від 01.03.2017, є нововиявленими, вони не були відомі йому та спростовують факти, які було покладено в основу рішення суду, що переглядається за нововиявленими обставинами. ОК "ЖБК "Тихий квартал" зазначав, що рішенням Київського районного суду міста Харкова у справі №640/18423/16-ц від 01.03.2017 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОК "ЖБК "Тихий квартал" про визнання недійсним статуту ОК "ЖБК "Тихий квартал" з посиланням на те, що мета діяльності ОК "ЖБК "Тихий квартал" відповідає нормам чинного законодавства.

1.6. Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.04.2017, яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07.08.2017, задоволено заяву ОК "ЖБК "Тихий квартал" про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 за нововиявленими обставинами. Скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15 в частині позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення пункту 2 додатку 2 до рішення Харківської міської ради "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів" від 06.08.2014 № 1601/14; визнання недійсним та скасування пункту 13 додатку 1 до рішення Харківської міської ради "Про надання земельних ділянок для будівництва об`єктів" від 24.12.2014 №1738/14; зобов`язання ОК "Житлово-будівельний кооператив "Тихий квартал" передати, а Харківську міську раду прийняти земельну ділянку площею 1,1225 га з кадастровим номером :09:001:0060 у первісному (придатному) для використання стані, про що скласти акт прийому-передачі. В цій частині позовних вимог прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

1.7. Рішення мотивовано висновками, викладеними у рішенні Київського районного суду міста Харкова у справі № 640/18423/16-ц від 01.03.2017 за позовом ОСОБА_1 до ОК "ЖБК "Тихий квартал", яким відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним статуту кооперативу.

1.8. Постановою Верховного Суду від 27.02.2018 скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.08.2017 та рішення Господарського суду Харківської області від 26.04.2017, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

1.9. За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Харківської області від 18.05.2018 задоволено заяву ОК "ЖБК "Тихий квартал" про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 за нововиявленими обставинами. Скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 в частині позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення пункту 2 додатку 2 до рішення Харківської міської ради "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів" від 06.08.2014 № 1601/14; визнання недійсним та скасування пункту 13 додатку 1 до рішення Харківської міської ради "Про надання земельних ділянок для будівництва об`єктів" від 24.12.2014 № 1738/14; зобов`язання ОК "ЖБК "Тихий квартал" передати, а Харківську міську раду прийняти земельну ділянку площею 1,1225 га з кадастровим номером :09:001:0060 у первісному (придатному) для використання стані, про що скласти акт прийому-передачі. В цій частині позовних вимог прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

1.10. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2018 скасовано. Відмовлено в задоволенні заяви ОК "ЖБК "Тихий квартал" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015, залишено в силі рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015.

1.11. Суд апеляційної інстанції виходив із того, що рішення Київського районного суду міста Харкова від 01.03.2017 у справі №640/18423/16-ц, на яке посилається ОК "ЖБК "Тихий квартал", не містить будь-яких нових матеріально-правових фактів, тобто таких, що не досліджувалися місцевим господарським судом при прийнятті рішення від 07.07.2015 у даній справі. Наведені заявником обставини та докази були предметом дослідження Господарського суду Харківської області при розгляді даного спору по суті та їм надавалася відповідна оцінка при прийнятті рішення від 07.07.2015 Господарським судом Харківської області, а в рішенні Господарського суду Харківської області у цій справі від 18.05.2018 була здійснена лише переоцінка таких доказів.

1.12. Постановою Верховного Суду від 23.01.2019 касаційні скарги ОК "ЖБК "Тихий квартал" та Харківської міської ради залишено без задоволення. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 у справі № 922/2697/15 залишено без змін.

2. Короткий зміст заяви ОК "ЖБК "Тихий квартал"

2.1. ОК "ЖБК "Тихий квартал" 16.01.2020 подав заяву про перегляд за виключними обставинами рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15 на підставі пункту 1 частини 3 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане, є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами.

2.2. В обґрунтування вказаної заяви ОК "ЖБК "Тихий квартал" зазначає, що 20.12.2019 Конституційним Судом України у справі № 1-26/2018(2572/17) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 135 Житлового кодексу Української PCP (провадження № 12-р/2019) прийнято рішення, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 2 статті 135 Житлового кодексу Української PCP. З урахуванням наведеного, заявник стверджує про те, що оскільки рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15 мотивовано невідповідністю спірних рішень Харківської міської ради, зокрема, вимогам статті 135 Житлового кодексу УРСР, встановлена неконституційність частини 2 статті 135 Житлового кодексу Української PCP є виключною обставиною для перегляду рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15.

2.3. ОК "ЖБК "Тихий квартал" подав заяву про поворот виконання рішення, в якій просить повернути безпідставно стягнене майно ОК "ЖБК "Тихий квартал" у власність ОК "ЖБК "Тихий квартал" шляхом: 1) скасування запису державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Калініної Людмили Миколаївни індексний № 34776159 від 13.04.2017 в єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про скасування запису права власності № 8698994 від 28.01.2015 ОК "ЖБК "Тихий квартал" () на земельну ділянку площею 1.1225 га (кадастровий номер :09:001:0060) на проспекті Леніна, 25-В (нині проспект Науки) у місті Харкові; 2) поновлення запису в єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності № 8698994 від 28.01.2015 шляхом реєстрації права власності ОК "ЖБК "Тихий квартал" () на земельну ділянку площею 1.1225 га (кадастровий номер :09:001:0060) на проспекті Леніна, 25-В (нині проспект Науки) у місті Харкові на підставі свідоцтва про право власності від 12.02.2015 № 33503316, виданого Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області.

3. Короткий зміст судових рішень

3.1. Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.03.2020, яке залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2020, заяву ОК "ЖБК "Тихий квартал" про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15 (вх. № 2, від 16.01.2020) задоволено. Рішення Господарського суду Харківської області 07.07.2015 у справі № 922/2697/15 в частині визнання незаконним та скасування пункту 2 додатку 2 до рішення Харківської міської ради "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів" від 06.08.2014 № 1601/14; визнання незаконним та скасування пункту 13 додатку 1 до рішення Харківської міської ради "Про надання земельних ділянок для будівництва об`єктів" від 24.12.2014 № 1738/14; зобов`язання ОК "ЖБК "Тихий квартал" передати, а Харківську міську раду - прийняти земельну ділянку площею 1,1225 га з кадастровим номером :09:001:0060 у первісному (придатному) стані для використання, про що скласти акт прийому-передачі скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову про визнання незаконним та скасування пункту 2 додатку 2 до рішення Харківської міської ради "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів" від 06.08.2014 № 1601/14; визнання незаконним та скасування пункту 13 додатку 1 до рішення Харківської міської ради "Про надання земельних ділянок для будівництва об`єктів" від 24.12.2014 № 1738/14; зобов`язання ОК "ЖБК "Тихий квартал" передати, а Харківську міську раду - прийняти земельну ділянку площею 1,1225 га з кадастровим номером :09:001:0060 у первісному (придатному) стані для використання, про що скласти акт прийому - передачі. Розподілено судові витрати.

Заяву ОК "ЖБК "Тихий квартал" про поворот виконання рішення (вх. № 6392 від 11.03.2020) задоволено. Застосовано поворот виконання рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15. Повернуто безпідставно стягнене майно ОК "ЖБК "Тихий квартал" у власність ОК "ЖБК "Тихий квартал" шляхом: 1) скасування запису державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Калініної Людмили Миколаївни індексний № 34776159 від 13.04.2017 в єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про скасування запису права власності № 8698994 від 28.01.2015 ОК "ЖБК "Тихий квартал" на земельну ділянку площею 1.1225 га (кадастровий номер :09:001:0060) на проспекті Леніна, 25-В (нині проспект Науки) у місті Харкові та 2) поновлення запису в єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності № 8698994 від 28.01.2015 шляхом реєстрації права власності ОК "ЖБК "Тихий квартал" () на земельну ділянку площею 1.1225 га (кадастровий номер :09:001:0060) на проспекті Леніна, 25-В (нині проспект Науки) у місті Харкові на підставі свідоцтва про право власності від 12.02.2015 № 33503316, виданого Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області.

3.2. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що під час перегляду рішення за виключними обставинами ні прокурором, ні Харківської міською радою відповідного акта приймання-передачі земельної ділянки до суду надано не було, що може свідчити про те, що такий акт сторонами складений не був, тому рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 станом на день подання заяви про перегляд за виключними обставинами є невиконаним. Тому суд дійшов висновку, що оскільки рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15 мотивовано невідповідністю спірних рішень Харківської міської ради, зокрема, вимогам статті 135 Житлового кодексу УРСР, та враховуючи, що рішенням Конституційного Суду встановлена неконституційність частини 2 статті 135 Житлового кодексу Української PCP, що є виключною обставиною для перегляду рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15, то заява про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15 є обґрунтованою. Враховуючи висновки суду про задоволення заяви ОК "ЖБК "Тихий квартал" про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15 та скасування рішення Господарського суду Харківської області 07.07.2015 у справі № 922/2697/15 в частині визнання незаконним та скасування пункту 2 додатку 2 до рішення Харківської міської ради "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів" від 06.08.2014 № 1601/14; визнання незаконним та скасування пункту 13 додатку 1 до рішення Харківської міської ради "Про надання земельних ділянок для будівництва об`єктів" від 24.12.2014 № 1738/14; зобов`язання ОК "ЖБК "Тихий квартал" передати, а Харківську міську раду - прийняти земельну ділянку площею 1,1225 га з кадастровим номером :09:001:0060 у первісному (придатному) стані для використання, про що скласти акт прийому-передачі з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову, суд дійшов висновку про доцільність задоволення заяви про поворот виконання рішення.

4. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

4.1. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Харківської області від 17.03.2020 та постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2020, заступник прокурора Харківської області звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяв ОК "ЖБК "Тихий квартал" про перегляд судового рішення за виключними обставинами і про поворот виконання, та залишити в силі рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015.

4.2. Заступник прокурора Харківської області подав касаційну скаргу до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Зазначає, що судові рішення є незаконними та такими, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зокрема, частини 1 статті 58, статті 152 Конституції України, статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд", статей 12, 41, 116 Земельного кодексу України, статті 94 Господарського кодексу України, статті 6 Закону України "Про кооперацію", статей 133, 135, 137 Житлового кодексу Української РСР, статей 2, 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статей 3, 7, 11, 13, 76-79, 86, 236, частини 5 статті 238, частини 3 статті 320, 325 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник зауважує, що положення частини 2 статті 135 Житлового кодексу Української РСР втратили чинність з 20.12.2019 та зворотної сили рішення Конституційного Суду не має. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 922/651/17, від 23.12.2019 у справі № 814/1274/17. На думку прокурора, рішення Конституційного Суду України від 20.12.2019 не може вплинути на правовідносини, пов`язані із розглядом цієї справи, оскільки вони виникли та існували до його прийняття. Скаржник зауважує, що судові рішення ухвалені без урахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 322/1178/17 (щодо значення акта приймання-передачі як доказу), Верховного суду від 11.04.2018 у справі № 910/12827/17 (щодо виникнення правовідносин користування земельною ділянкою), постанові Верховного Суду від у справі № 922/651/17 (щодо особливостей правового статусу житлово-будівельних кооперативів; дії в часі рішень Конституційного Суду).

4.3. У відзиві на касаційну скаргу Головне територіальне управління юстиції у Харківській області просить врахувати доводи, викладені у відзиві, та розглянути справу за відсутності його представників. Зокрема, Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, посилаючись на положення статей 6, 8, 9, 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зазначає, що воно не наділено повноваженнями щодо поновлення порушених прав, оскільки державний реєстратор самостійно приймає рішення за заявами у сфері державної реєстрації.

4.4. У відзиві на касаційну скаргу ОК "ЖБК "Тихий квартал" просить відмовити у задоволенні касаційної скарги заступника прокурора Харківської області, а судові рішення залишити без змін. ОК "ЖБК "Тихий квартал" зазначає, що доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими, наданими без урахування положень частини 2 статті 152 Конституції України. Зауважує, що можливість перегляду рішення за виключними обставинами не суперечить Конституції України та передбачена статтею 320 Господарського процесуального кодексу України.

5. Розгляд касаційної скарги та обставини справи, встановлені судами

5.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 21.07.2020 для розгляду справи № 922/2697/15 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І. В. - головуючий, Мачульський Г. М., Зуєв В. А.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.08.2020 касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 і рішення Господарського суду Харківської області від 17.03.2020 у справі № 922/2697/15 залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з незазначенням передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстав подання касаційної скарги та несплатою судового збору, надано скаржнику строк для усунення недоліків до 04.09.2020, який при цьому не повинен був перевищувати десяти днів із дня вручення зазначеної ухвали скаржникові.

На підставі розпорядження Верховного Суду від 23.09.2020 № 29.3-02/2353 у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 15.09.2020 про відставку судді Кушніра І. В. призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 922/2697/15.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 23.09.2020 визначено колегію суддів у складі: Багай Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.10.2020 (судді: Багай Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Харківської області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 і рішення Господарського суду Харківської області від 17.03.2020 у справі № 922/2697/15, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 12.11.2020.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.11.2020 оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду касаційної скарги заступника прокурора Харківської області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 і рішення Господарського суду Харківської області від 17.03.2020 у справі № 922/2697/15 до 19.11.2020.

На підставі розпорядження заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 18.11.2020 № 29.3-02/3057 у зв`язку з перебуванням судді Могила С.К. на лікарняному призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 922/2697/15.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 18.11.2020 визначено колегію суддів у складі: Багай Н. О. - головуючий, Зуєв В. А., Случ О. В.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.11.2020 оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду касаційної скарги заступника прокурора Харківської області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 і рішення Господарського суду Харківської області від 17.03.2020 у справі № 922/2697/15 до 30.11.2020.

5.2. 18.11.2020 від ОК "ЖБК "Тихий квартал" надійшло клопотання № 18/11-1 про зупинення розгляду Верховним Судом касаційної скарги заступника прокурора Харківської області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 і рішення Господарського суду Харківської області від 17.03.2020 у справі № 922/2697/15 до ухвалення рішення Великою Палатою Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 1 частини 3 статті 320 Господарського процесуального кодексу України. Клопотання мотивоване тим, що станом на 18.11.2020 на розгляді Великої Палати Конституційного Суду перебуває справа за конституційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Азот» та конституційними скаргами Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 1 частини 3 статті 320 Господарського процесуального кодексу України. Клопотання мотивоване тим, що, на думку ОК "ЖБК "Тихий квартал" за наслідками конституційного розгляду може бути прийняте рішення, яким буде розтлумачено застосування приписів пункту 1 частини 3 статті 320 Господарського процесуального кодексу.

Розглянувши клопотання ОК "ЖБК "Тихий квартал" про зупинення касаційного провадження у справі № 922/2697/15, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Верховний Суд зазначає, що предметом розгляду у справі, що перебуває на розгляді в Конституційному Суді, є, зокрема перевірка на відповідність положенням частини другої статті 3, статті 8, частини четвертої статті 13, статті 21, частини другої статті 22, частин першої, четвертої статті 41, частини першої статті 42, частин першої, другої статті 55, частини першої статті 64, статті 151-2 Конституції України (конституційність) положень пункту 1 частини третьої статті 320 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку, зокрема об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаною із цією справою є така справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення (частини 4 та 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України).

Під неможливістю розгляду справи потрібно розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов`язана зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлена неможливість розгляду справи. Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у постановах від 10.09.2019 у справі № 922/1962/17 і від 17.12.2019 у справі № 917/131/19.

Водночас, зупиняючи провадження у справі, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють оцінити обставини, які є предметом розгляду, або ж коли установлені судами обставини дозволяють вирішити спір по суті.

Колегія суддів вважає, що відсутня об`єктивна неможливість розгляду справи № 922/2697/15 до вирішення Конституційним Судом справи за конституційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Азот» та конституційними скаргами Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 1 частини 3 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, а тому в цьому випадку відсутні передбачені законодавством підстави для зупинення касаційного провадження у справі № 922/2697/15.

Крім того, необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування у стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18 та від 20.06.2019 у справі № 910/12694/18.

5.3. 30.11.2020 до Верховного Суду надійшли клопотання ОК "ЖБК "Тихий квартал" про відкладення розгляду касаційної скарги заступника прокурора Харківської області у справі № 922/2697/15, мотивовані неможливістю бути присутнім у судовому засіданні представника ОК "ЖБК "Тихий квартал" у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

Представник прокуратури у судовому засіданні 30.11.2020 висловив заперечення щодо задоволення клопотання ОК "ЖБК "Тихий квартал" про відкладення розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів при розгляді та вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотань ОК "ЖБК "Тихий квартал" про відкладення розгляду справи № 922/2697/15 враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. За змістом частини 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Розглянувши клопотання відповідача-2, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, визначених у частині 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач-2 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судових засідань суду касаційної інстанції; участь учасників справи в судовому засіданні судом касаційної інстанції обов`язковою не визнавалась; до клопотань про відкладення розгляду справи № 922/2697/15 не додано жодних документів, які би підтверджували неможливість представника відповідача-2 взяти участь у судовому засіданні через перебування на лікарняному; відповідачем-2 27.10.2020 надано відзив на касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області у справі № 922/2697/15, де висловлено позицію щодо аргументів скаржника; представник відповідача-2 брав участь у судових засіданнях з розгляду касаційної скарги у справі № 922/2697/15, що відбувалися 12.11.2020, 19.11.2020, та надавав усні пояснення щодо доводів касаційної скарги; крім того, учасник справи не позбавлений права надавати повноваження на представництво своїх інтересів будь-якій кількості осіб та будь-якому іншому представникові. Інших причин, які можна було б визнати поважними, відповідач-2 у клопотаннях про відкладення розгляду справи не зазначив.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до статті 306 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судові рішення, передбачені пунктами 1, 4 частини першої статті 287 цього Кодексу, має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження у справі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотань ОК "ЖБК "Тихий квартал" щодо відкладення розгляду касаційної скарги заступника прокурора Харківської області у справі № 922/2697/15

Обставини справи, встановлені судами

5.4. Господарськими судами попередніх інстанцій при розгляді заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами у справі № 922/2697/15 було встановлено, що відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Конституційного Суду України (http://www.ccu.Јov.ua/docs/2951), рішення Конституційного Суду України у справі № 1-26/2018(2572/17) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 135 Житлового кодексу Української PCP (провадження № 12-р/2019) було оприлюднене 20.12.2019.

5.5. 13.04.2017 на підставі рішення Господарського суду Харківської області по справі №922/2697/15 від 07.07.2015 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис про скасування права власності за ОК "ЖБК "Тихий квартал" на земельну ділянку площею 1,1225 та з кадастровим номером :09:001:0060.

5.6. Не погоджуючись із зазначеними діями, ОК "ЖБК "Тихий квартал" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Державного реєстратора Відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Калініної Людмили Миколаївни та Харківської міської ради, справа № 922/2892/19, в якому просить - визнати протиправним та скасувати запис державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Калініної Людмили Миколаївни, індексний № 34776159 від 13.04.2017 року про скасування права власності зареєстрованого рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Ігнатової Н.Є. про державну реєстрацію права власності ОК "ЖБК "Тихий Квартал" () на земельну ділянку площею 1.1225 га (кадастровий номер :09:001:0060) по проспекту Леніна, 25-В (нині проспект Науки) у місті Харкові від № 8698994 від 28.01.2015 року; - скасувати запис державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Калініної Людмили Миколаївни індексний № 34776159 від 13.04.2017 року в єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про скасування запису права власності № 8698994 від 28.01.2015 року ОК "ЖБК "Тихий Квартал" () на земельну ділянку площею 1.1225 га (кадастровий номер :09:001:0060) по проспекту Леніна, 25-В (нині проспект Науки) у місті Харкові; - поновити запис в єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності № 8698994 від 28.01.2015 року шляхом реєстрації права власності ОК "ЖБК "Тихий Квартал" () на земельну ділянку площею 1.1225 га (кадастровий номер :09:001:0060) по проспекту Леніна, 25-В (нині проспект Науки) у місті Харкові на підставі свідоцтва про право власності від 12.02.2015 року № 33503316, виданого Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області.

5.7. Ухвалою господарського суду харківської області від 21.10.2019 провадження у справі 922/2892/19 зупинено до вирішення Господарським судом Харківської області справи № 922/3042/16.

5.8. При цьому, господарський суд першої інстанції зазначив, що справа №922/3042/16 за позовом заступника прокурора Харківської області до Харківської міської ради, ОК "ЖБК "Тихий квартал", Державного реєстратора Харківського міського управління юстиції Харківської області Ігнатової Н.Є. та Департаменту реєстрації Харківської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ОК "ЖБК "Тихий квартал" на земельну ділянку площею 1,1225 га з кадастровим номером :09:001:0060, яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Леніна, 25-В, яке було прийнято державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Харківської області Ігнатовою Н.Є. на підставі свідоцтва про право власності від 12.02.2015 року, індексний номер 33503316, а також визнання недійсним свідоцтва про право власності від 12.02.2015, яке видане ОК "ЖБК "Тихий квартал" на земельну ділянку площею 1,1225 га з кадастровим номером :09:001:0060, яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Леніна (нині проспект Науки) знаходиться в провадженні Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду.

5.9. Суд першої інстанції зазначив, що внесення відомостей про скасування за ОК "ЖБК "Тихий квартал" права власності на земельну ділянку площею 1,1225 га з кадастровим номером :09:001:0060 відбулось в процесі розгляду справи №922/3042/16 без відома ОК "ЖБК "Тихий квартал" та на даний час дії щодо внесення вказаних відомостей оскаржуються в судовому порядку.

5.11. Крім того, суди зазначили, що під час перегляду рішення за виключними обставинами ні прокурором, ні Харківської міською радою відповідного акта приймання-передачі земельної ділянки до суду надано не було, що може свідчити про те, що такий акт сторонами складений не був, тому рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 станом на день подання заяви про перегляд за виключними обставинами, за висновком судів, є невиконаним.

6. Позиція Верховного Суду

6.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника прокуратури, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга заступника прокурора Харківської області підлягає задоволенню з огляду на таке.

6.2. Касаційну скаргу з посиланням на пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України мотивовано тим, що судові рішення є незаконними та такими, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зокрема, частини 1 статті 58, статті 152 Конституції України, статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд", статей 12, 41, 116 Земельного кодексу України, статті 94 Господарського кодексу України, статті 6 Закону України "Про кооперацію", статей 133, 135, 137 Житлового кодексу Української РСР, статей 2, 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статей 3, 7, 11, 13, 76-79, 86, 236, частини 5 статті 238, частини 3 статті 320, 325 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник зауважує, що положення частини 2 статті 135 Житлового кодексу Української РСР втратили чинність з 20.12.2019 та зворотної сили рішення Конституційного Суду не має. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 922/651/17, від 23.12.2019 у справі № 814/1274/17. На думку прокурора, рішення Конституційного Суду України від 20.12.2019 не може вплинути на правовідносини, пов`язані із розглядом цієї справи, оскільки вони виникли та існували до його прийняття. Скаржник зауважує, що судові рішення ухвалені без урахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 322/1178/17 (щодо значення акта приймання-передачі як доказу), Верховного суду від 11.04.2018 у справі № 910/12827/17 (щодо виникнення правовідносин користування земельною ділянкою), постанові Верховного Суду від у справі № 922/651/17 (щодо особливостей правового статусу житлово-будівельних кооперативів; дії в часі рішень Конституційного Суду).

6.3. Відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

6.4. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають із подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.

6.5. За змістом пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України оскарження судових рішень з підстави, зазначеної в пункті 1 частини 2 цієї статті, можливе за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

6.6. При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).

6.7. Згідно з частиною 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

6.8. Верховний Суд, вивчивши та проаналізувавши судові рішення, висновки щодо застосування норм права в яких, на думку скаржника, не було враховано при ухваленні оскаржуваних судових рішень, установив, що окремі висновки щодо застосування норм права у справах, на які посилається заступник прокурора Харківської області, не враховані господарськими судами попередніх інстанції при розгляді та вирішенні заяви про перегляд рішення за виключними обставинами.

6.9. У касаційній скарзі скаржник зазначає про неврахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 922/651/17. Верховним Судом установлено, що предметом розгляду у справі № 922/651/17 був позов керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 до Харківської міської ради, Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Відпочинок» (далі - ОК «ЖБК «Відпочинок») про визнання незаконним і скасування пункту 8 додатку 1 до рішення 10 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.12.2016 № 456/16 «Про надання земельних ділянок для будівництва об`єктів», яким було надано ОК «ЖБК «Відпочинок» у власність земельну ділянку, площею 11,0346 га, кадастровий номер :12:001:0021, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Букова (колишня вул. Заводу Комсомолець). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оспорюване рішення Харківської міської ради від 21.12.2016 №456/16 в частині надання у власність ОК «ЖБК «Відпочинок» спірної земельної ділянки, площею 11,0346 га, кадастровий номер :12:001:0021, суперечить приписам статті 41 Земельного кодексу України, оскільки прийняте без з`ясування правового статусу, мети та підстав створення ОК «ЖБК «Відпочинок» відповідно до Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради міністрів УРСР від 30.04.1985 № 186 (далі - Примірний статут ЖБК).

У постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 922/651/17 наведено такий правовий висновок:

«За змістом ч. 1 ст. 41 ЗК місцевій раді надано право передати земельну ділянку безоплатно у власність саме житлово-будівельним кооперативам, які створені відповідно до ст. 133, 134, 137 ЖК, Примірного статуту ЖБК, а не будь-яким, в тому числі обслуговуючим кооперативам.

При вирішенні відповідною радою питання про надання житлово-будівельним (житловим) кооперативам безоплатно земельної ділянки має враховуватися мета створення такого кооперативу, зокрема, потреба засновників та членів кооперативу у поліпшенні житлових умов та їх перебування на квартирному обліку, порядок організації кооперативу відповідно до ЖК та Примірного статуту ЖБК. Тобто житлово-будівельний кооператив є спеціальним суб`єктом права відповідно до положень ст.41 ЗК».

6.10. Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи заступника прокурора Харківської області щодо неврахування при вирішенні справи № 922/2697/15 висновків Верховного Суду, викладених у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 922/651/17, оскільки у справах № 922/651/17 та № 922/2697/15 подібні предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

6.11. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 322/1178/17, на висновок у якій посилається скаржник, предметом позову було витребування земельної ділянки, а підставою позову - закінчення строку дії договору оренди землі.

На думку скаржника, господарськими судами попередніх інстанцій при розгляді та вирішенні справи № 922/2697/15 не враховано висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.01.2020 у справі № 322/1178/17, про те, що правовідносини щодо користування земельною ділянкою починаються з моменту державної реєстрації правочину, а не підписання сторонами або передачі за актом приймання-передачі земельної ділянки.

Водночас, колегія суддів зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 322/1178/17 викладено висновок щодо моменту набрання чинності договором оренди земельної ділянки та визначення строку його дії. Зокрема, зазначено, що «для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме цього договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків». Такий висновок зроблений з урахуванням установлених обставин у справі № 322/1178/17. При цьому наведена справа не є подібною із справою, яка розглядається, також через неоднаковість матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, підстав позову та змісту позовних вимог. Отже, відмінність предметів позовів, установлених фактичних обставин у цій справі, та справі № 322/1178/17, на яку посилається скаржник, відмінність підстав позову та змісту позовних вимог, свідчить про неподібність правовідносин.

6.12. Заступник прокурора Харківської області у касаційній скарзі посилається також на неврахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 11.04.2018 у справі № 910/12827/17, про те, що акт-приймання передачі не має ознак правочину та є лише одним із доказів, що підтверджує належне виконання особою свого зобов`язання.

Верховним Судом установлено, що у справі № 910/12827/17 предметом позову було визнання відсутнім права іпотекодержателя, підставами позову - недотримання вимог щодо форми акта приймання - передачі прав вимоги.

У постанові Верховний Суд, відмовляючи у задоволенні касаційної скарги та залишаючи без змін рішення господарських судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову, зазначив, що "акт приймання-передачі прав вимоги від 02.12.2013 є лише одним із доказів, що підтверджує належне виконання ПАТ "Астрабанк" свого зобов`язання з передачі на користь Відповідача прав вимоги, а тому вказаний акт приймання-передачі, не маючи ознак правочину, не підлягає нотаріальному посвідченню".

Водночас колегія суддів відхиляє доводи скаржника про неврахування наведених висновків Верховного Суду при вирішенні справи № 922/2697/15, оскільки такі висновки стосуються правовідносин, які не є подібними, зроблені Верховним Судом з урахуванням інших фактичних обставин справи 910/12827/17 та за іншого матеріально-правового регулювання, а тому не могли бути враховані при вирішенні справи № 922/2697/15.

Ураховуючи наведене, доводи скаржника про неврахування при ухваленні оскаржуваних судових рішень висновків Верховного Суду частково підтвердилися.

Щодо доводів скаржника про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права

6.13. Колегія суддів погоджується з доводами скаржника про неправильне застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального права з огляду на таке.

Відповідно до статті 41 Земельного кодексу України житлово-будівельним (житловим) та гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації. Житлово-будівельні (житлові) та гаражно-будівельні кооперативи можуть набувати земельні ділянки у власність за цивільно-правовими угодами.

Наведена правова норма є спеціальною, оскільки стосується обмеженого кола суб`єктів - житлово-будівельних та гаражно-будівельних кооперативів та визначає особливі умови набуття прав на землю такими суб`єктами.

Діяльність житлово-будівельних кооперативів визначається Цивільним кодексом України, Законом України «Про кооперацію», Житловим кодексом України, Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 року № 186, іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, житлово-будівельний кооператив як вид кооперативу, поряд із загальними ознаками кооперативу, визначеними Законом України «Про кооперацію», характеризується також особливими ознаками, визначеними Житловим кодексом УРСР та Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 року № 186.

Згідно зі статтею 133 Житлового кодексу УРСР, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, вправі вступити до житлово-будівельного кооперативу (ЖБК) і одержати в ньому квартиру.

Відповідно до частини 1 статті 135 Житлового кодексу України, умови прийому громадян до членів житлово-будівельного кооперативу встановлюються законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Згідно зі статтею 137 Житлового кодексу України, житлово-будівельні кооперативи організуються при виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів, при підприємствах, установах і організаціях.

Пунктом 1 розділу I Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 року № 186, передбачено, що житлово-будівельний кооператив організовується з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку (будинків), а у випадках, передбачених законодавством, - одно- і двоквартирних жилих будинків садибного типу або багатоквартирного блокованого жилого будинку (будинків) з надвірними будівлями за власні кошти кооперативу за допомогою банківського кредиту, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками).

Водночас господарськими судами попередніх інстанцій при розгляді справи № 922/2697/15 установлено, що ОК "ЖБК "Тихий квартал" фактично не є житлово-будівельним кооперативом в розумінні вимог глави 5 Житлового кодексу УРСР та статті 41 Земельного кодексу України. Як зазначили суди, вказаний кооператив є обслуговуючим, його фактична мета створення, порядок створення, організації та діяльності не відповідає вимогам до житлово-будівельного кооперативу. Члени кооперативу не мають права на поліпшення житлових умов.

За висновком Вищого господарського Суду України від 19.10.2015 у справі № 922/2697/15, "ОК "ЖБК "Тихий квартал" створено всупереч вимогам ст. ст. 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту, які по відношенню до Законів України "Про кооперацію" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" є спеціальними нормативно правовими актами та підлягають застосуванню до правовідносин сторін у даній справі".

Колегія суддів зазначає, що правові позиції щодо застосування статті 41 Земельного кодексу України, статей 133, 137 Житлового кодексу УРСР є сталими та наведені у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 922/3209/16, від 21.03.2019 у справі №922/2751/16, від 11.03.2020 у справі № 922/651/17.

Рішенням Конституційного Суду у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 135 Житлового кодексу Української РСР від 20.12.2019 № 12-р/2019 у справі № 1-26/2018(2572/17) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої статті 135 Житлового кодексу Української РСР. При цьому зазначено, що положення частини другої статті 135 Житлового кодексу Української РСР, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Проте рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15, про перегляд якого за виключними обставинами подав заяву ОК "ЖБК "Тихий квартал", мотивоване невідповідністю ОК "ЖБК "Тихий квартал" ознакам житлово-будівельного кооперативу, передбаченим не лише частиною 2 статті 135 Житлового кодексу УРСР (що визнана неконституційною), а й вимогам статті 133, частини 1 статті 135, статті 137 Житлового кодексу УРСР, Примірного статутом житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 року № 186 (зокрема, пунктам 3, 4, 5, 7, 8, 45).

Ураховуючи наведене, висновки судів попередніх інстанцій про задоволення заяви ОК "ЖБК "Тихий квартал" про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15 є помилковими, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права та без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування статті 41 Земельного кодексу України, статей 133,135,137 Житлового кодексу УРСР в подібних правовідносинах.

6.14. Розглянувши доводи заступника прокурора Харківської області про порушення при ухваленні оскаржуваних судових рішень норм процесуального права, зокрема статей 73-79, 86, 236, 320, 325 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 вказала, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду. Таким же чином підлягають врахуванню при вирішенні спору і інші постанови Верховного Суду.

Тому при вирішенні питання щодо можливості перегляду за виключними обставинами судових рішень у справі № 922/2697/15, колегія суддів враховує останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19.

Зокрема, у наведеній постанові наведено висновок про те, що "аналіз норм розділу ХІІ Конституції України ("Конституційний Суд України") та Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України" дає підстави дійти висновку про те, що рішення КСУ має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення КСУ, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення КСУ.

Тобто рішення КСУ поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Встановлена КСУ неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням (п. 9.9 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 922/1391/18)".

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17.

6.15. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги заступника прокурора Харківської області є обґрунтованими, а тому касаційна скарга на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 і рішення Господарського суду Харківської області від 17.03.2020 у справі № 922/2697/15 підлягає задоволенню.

7. Висновки Верховного Суду

7.1. Відповідно до частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

7.2. Пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

7.3. Згідно із статтею 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

7.4. За змістом пункту 3 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

7.5. Згідно з частинами 1, 3 статті 311 Господарського процесуального кодексу України, суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

7.6. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 325 Господарського процесуального кодексу України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

7.7. Оскільки під час перегляду у касаційному порядку судових рішень доводи скаржника частково підтвердилися, Верховний Суд вважає, що постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 і рішення Господарського суду Харківської області від 17.03.2020 у справі № 922/2697/15 необхідно скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОК "ЖБК "Тихий квартал" про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15, рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15 залишити в силі, відмовити у задоволенні заяви ОК "ЖБК "Тихий квартал" про поворот виконання рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15.

8. Судові витрати

8.1. Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

8.2. Оскільки касаційна скарга заступника прокурора Харківської області підлягає задоволенню, судові витрати за подання апеляційної та касаційної скарг слід покласти на ОК "ЖБК "Тихий квартал" та стягнути їх на користь прокуратури Харківської області.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 і рішення Господарського суду Харківської області від 17.03.2020 у справі № 922/2697/15 скасувати.

3. Відмовити у задоволенні заяви Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Тихий квартал" про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15.

4. Рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15 залишити в силі.

5. Відмовити у задоволенні заяви Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Тихий квартал" про поворот виконання рішення Господарського суду Харківської області від 07.07.2015 у справі № 922/2697/15.

6. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Тихий квартал" на користь прокуратури Харківської області 8 221 (вісім тисяч двісті двадцять одну) гривню 50 коп. за подання апеляційної скарги та 233 856 (двісті тридцять три тисячі вісімсот п`ятдесят шість) гривень 00 коп. за подання касаційної скарги.

7. Видачу наказів доручити Господарському суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді В. А. Зуєв

О. В. Случ