ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року

м. Київ

Справа № 917/1301/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я.,

помічник судді, який за дорученням судді здійснює повноваження секретаря судового засідання - Вилегжаніна М. В.,

представники учасників справи:

позивача - Близнюк І. В.,

відповідача - не з`явилися,

третьої особи - Пироженко О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2020 (судді: Шевель О. В. - головуючий, Білоусова Я. О., Крестьянінов О. О.) і рішення Господарського суду Полтавської області від 18.02.2020 (суддя Кльопов І. Г.) у справі

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь"

до Оболонської сільської ради

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агріс"

про визнання протиправним та скасування рішення,

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агріс"

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь"

про визнання відсутності права колективної власності на землю, визнання недійсним державного акта на право колективної власності і скасування його державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. У липні 2019 року Приватне сільськогосподарське підприємство "Оболонь" (далі - ПСП "Оболонь") звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом про визнання протиправним та скасування рішення тринадцятої сесії сьомого скликання об`єднаної територіальної громади Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області (далі - Оболонська сільська рада) від 24.06.2019 № 60 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з подальшою передачею її у користування".

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПСП "Оболонь" як правонаступник Колективного сільськогосподарського підприємства "Оболонське" (далі - КСП "Оболонське") після перереєстрації зберіг право колективної власності, зокрема, на земельну ділянку 16,25 га, щодо якої прийнято оскаржуване рішення, яка входить до складу земельної ділянки, що належить ПСП "Оболонь" на праві колективної власності, відповідно до державного акта на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 000087, який є чинним.

1.3. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.08.2019, зокрема, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агріс" (далі - ТОВ "Агріс").

1.4. У відзиві на позовну заяву Оболонська сільська рада просила відмовити в її задоволенні, наголошуючи на прийнятті оскаржуваного рішення органом місцевого самоврядування в межах наданих законом повноважень, а також акцентуючи на тому, що твердження позивача про збереження за ним права колективної власності на землю та обсягів правонаступництва від КСП "Оболонь" до ПСП "Оболонь" не підтверджено належними доказами та є безпідставними.

1.5. У вересні 2019 року ТОВ "Агріс" подало до Господарського суду Полтавської області позову заяву до ПСП "Оболонь", тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Оболонська сільська рада про визнання відсутнім у ПСП "Оболонь" права колективної власності на землю відповідно до державного акта на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 000087, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 2, виданого КСП "Оболонське", та визнання недійсним зазначеного державного акта на право колективної власності на землю, виданого КСП "Оболонське", і скасування його державної реєстрації.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у ПСП "Оболонь" законодавчо передбаченого права колективної власності на землю, надану згідно з державним актом на право колективної власності КСП "Оболонське", а також недоведеності ПСП "Оболонь" правонаступництва за КСП "Оболонське".

1.6. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 16.09.2019 прийнято позовну заяву ТОВ "Агріс" як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до розгляду.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.02.2020 відмовлено ПСП "Оболонь" у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення тринадцятої сесії сьомого скликання об`єднаної територіальної громади Оболонської сільської ради від 24.06.2019 № 60 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з подальшою передачею її у користування".

Позов ТОВ "Агріс" задоволено, визнано відсутність у ПСП "Оболонь" права колективної власності на землю, відповідно до державного акта на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 000087, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 2, виданого КСП "Оболонське"; визнано недійсним державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 000087, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 2, виданий КСП "Оболонське", скасовано його державну реєстрацію.

2.2. Суд першої інстанції дійшов висновків про задоволення зустрічного позову ТОВ "Агріс", установивши, зокрема, що матеріали справи не містять належних доказів про ухвалення належним суб`єктом - вищим органом управління КСП рішення про його перетворення у ПСП, адже одноособове рішення засновника ПСП "Оболонь", незалежно від наявності у нього статусу члена КСП на той момент, не може сприйматися як таке в силу визначення КСП у частині 1 статті 1 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" як добровільного об`єднання громадян.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

2.3. Постановою Східного апеляційного господарського сулу від 06.08.2020 рішення Господарського суду Полтавської області від 18.02.2020 в частині задоволення зустрічних позовних вимог про визнання недійсним державного акта на право колективної власності на землю та скасування його державної реєстрації (пункт 4 резолютивної частини рішення) скасовано і в цій частині прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Агріс" про визнання недійсним державного акта на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 000087, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 2, виданого КСП "Оболонське", та про скасування його державної реєстрації, відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

2.4. Суд апеляційної інстанції, частково скасовуючи рішення, з посиланням у тому числі на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 04.03.2020 у справі № 910/13969/18, дійшов висновку, що згідно з приписами чинного на час реєстрації державного акта на землю законодавства, необхідною умовою для визнання недійсним правового акта індивідуальної дії, виданого органом місцевого самоврядування, є встановлення недодержання чинного законодавства та порушення прав або охоронюваних законом інтересів суб`єктів цивільних або господарських правовідносин саме на момент прийняття такого акта. Проте матеріали справи не містять доказів, що спірний державний акт на право колективної власності на землю серія ІІ-ПЛ № 000087 на момент його видачі згідно з рішенням Оболонської сільської ради від 27.12.1995 № 6 не відповідав вимогам закону і будь-яким чином порушував права ТОВ "Агріс".

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.02.2020 та постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2020, ПСП "Оболонь" у касаційній скарзі (згідно з уточненнями) просить їх скасувати в частині задоволення позовних вимог ТОВ "Агріс", прийняти нове рішення в цій частині про відмову ТОВ "Агріс" у задоволенні позову повністю, обґрунтовуючи підстави для звернення з касаційною скаргою посиланням на пункт 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України та необхідністю відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.006.2020 № 917/841/19, який був застосований судом апеляційної інстанції щодо процедури перереєстрації КСП у ПСП.

Так, скаржник наголошує, що як у справі № 917/1301/19, так і у справі № 917/841/19 не надавалася оцінка наявному у матеріалах справи витягу з протоколу № 1 загальних зборів членів Оболонського КСП від 26.01.2000, в якому зазначено про створення на базі КСП "Оболонське" нового приватного сільськогосподарського підприємства - ПСП "Оболонь".

За змістом положень статті 8 Закону України "Про підприємництво" та Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 740, рішення № 1 засновника ОСОБА_1 від 26.012.2000 було на той час підставою для реєстрації ПСП, та, відповідно, для перереєстрації КСП у ПСП, оскільки перереєстрація суб`єкта підприємницької діяльності проводилась у порядку, встановленому для його державної реєстрації.

Отже, ПСП "Оболонь" зареєстровано відповідно до чинного на той час законодавства шляхом перереєстрації КСП "Оболонь" у ПСП "Оболонь".

КСП "Оболонське" не було припинено, ліквідовано, а навпаки, загальні збори КСП вирішили створити на базі КСП "Оболонське" ПСП "Оболонь", що підтверджується витягом з протоколу № 1 загальних зборів членів КСП, який не досліджувався судами в межах як справи № 917/841/19, так і справи № 917/1301/19.

Скаржник акцентував увагу на тому, що з часу реєстрації ПСП "Оболонь" у 2000 році підприємство виступає як правонаступник КСП "Оболонське", а, задовольняючи позовні вимоги ТОВ "Агріс", суди позбавляють ПСП "Оболонь" права на майно, чим порушується стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Крім того, скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції зробив висновок стосовно того, що державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 000087, виданий КСП "Оболонське" на право колективної власності на землю, вичерпав свою дію, без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 816/1618/17, в якій встановлено преюдиційний факт збереження ПСП "Оболонь" права колективної власності на землю на підставі державного акта та факт правонаступництва ПСП "Оболонь" після КСП, а також підтверджено чинність державного акта на право колективної власності на землю.

Заявник касаційної скарги наголошує на наявності суперечності між висновками суду апеляційної інстанції та висновками, викладеним у постанові Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 733/1600/17 стосовно того, що скасування державного акта на право колективної власності на нерозподілені землі буде порушувати права інших співвласників часток (паїв). Оскільки існують нерозподілені землі - 630,3030 га, то державний акт на право колективної власності на землю ІІ-ПЛ № 000087 від 17.01.1996 не вичерпав своєї дії.

3.2. ТОВ "Агріс" у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, наголошуючи на ненаданні ПСП "Оболонь" доказів щодо прийняття загальними зборами КСП "Оболонське" рішення про перетворення у ПСП "Оболонь", а витяг з протоколу № 1 загальних зборів членів Оболонського КСП від 26.01.2000, на який посилався скаржник, не містить підписів, а містить лише печатку ПСП "Оболонь", яке було зареєстровано 08.02.2000, що унеможливлює існування печатки станом на 26.01.2000.

Товариство звернуло увагу на правову позицію щодо правонаступництва після припинення колективного сільськогосподарського підприємства, викладену, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19.

3.3. Оболонська сільська рада у відзиві на касаційну скаргу також просить відмовити у її задоволенні у зв`язку із безпідставністю доводів скаржника і недоведені ним факту прийняття загальними зборами КСП рішення про перетворення у ПСП, а також переходу прав і обов`язків КСП до ПСП "Оболонь", у тому числі права користування спірною земельною ділянкою.

4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

4.1. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Дроботова Т. Б. - головуючий, Пільков К. М., Чумак Ю. Я. від 06.11.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПСП "Оболонь" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2020 і рішення Господарського суду Полтавської області від 18.02.2020 у справі № 917/1301/19, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 08.12.2020, у якому оголошувалася перерва до 15.12.2020.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 08.12.2020, у зв`язку з обранням судді Пількова К. М. до Великої Палати Верховного Суду, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи і визначено такий склад колегії суддів: Дроботова Т. Б. - головуючий, Багай Н. О., Чумак Ю. Я.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

4.2. Суди попередніх інстанцій установили такі обставини:

- згідно з рішенням Оболонської сільської ради від 27.12.1995 № 6 КСП "Оболоньське" видано державний акт на право колективної власності на землю серія ІІ-ПЛ № 000087 щодо 3760,10 га землі (згідно з планом), який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 2;

- на підставі рішення засновника ОСОБА_1 від 26.01.2000 розпорядженням голови районної державної адміністрації від 08.02.2000 № 49 "Про перереєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності - юридичних осіб", відповідно до Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 740, у зв`язку із зміною назви, організаційної правової форми, форми власності суб`єктів підприємницької діяльності та на основі поданих документів скасовано державну реєстрацію КСП "Оболонське" шляхом перереєстрації його в ПСП "Оболонь";

- 08.02.2000 зареєстровано статут ПСП "Оболонь", який містить положення про його створення відповідно до рішення від 26.01.2000 № 1 засновника ОСОБА_1 (пункт 1.2). Відомостей про волевиявлення/участь КСП "Оболонське" чи його членів у прийнятті такого рішення у статуті не відображено;

- розпорядженням голови районної державної адміністрації від 11.04.2000 № 125 "Про внесення доповнень до статутів ПСП "Оболонь", Приватного сільськогосподарського підприємства імені Чапаєва, відповідно до Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 740, та на підставі поданих документів доповнено розділ загальні положення статуту ПСП "Оболонь" положеннями щодо визначення ПСП "Оболонь" правонаступником КСП "Оболонське";

- 27.03.2019 ТОВ "Агріс" звернулося до Оболонської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно ТОВ "Агріс" на праві власності.

Суди попередніх інстанцій установили, що згідно з рішенням тринадцятої сесії сьомого скликання об`єднаної територіальної громади Оболонської сільської ради від 24.06.2019 № 60 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з подальшою передачею її у користування" сільська рада, зокрема, вирішила: надати ТОВ "Агріс" дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з подальшою передачею її в оренду, на території Оболонської об`єднаної громади Оболонської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 16,25 га (пункт 1 рішення); зобов`язати ТОВ "Агріс" протягом року з дати прийняття цього рішення укласти договір з організацією, що має право на проведення вищезазначених робіт на їх виконання (пункт 2 рішення); проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки подати на затвердження до Оболонської об`єднаної територіальної громади Оболонської сільської ради (пункт 3 рішення).

4.3. ПСП "Оболонь" як правонаступник КСП "Оболонське", вважаючи порушеним його право колективної власності на земельну ділянку орієнтовною площею 16,25 га, яка входить до складу земельної ділянки, що належить ПСП "Оболонь" на праві колективної власності згідно з державним актом на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 000087, оскаржило рішення Оболонської сільської ради від 24.06.2019 № 60 у судовому порядку.

Водночас ТОВ "Агріс" як третя особа із самостійними вимогами щодо предмета спору у позові просило визнати відсутність у ПСП "Оболонь" права колективної власності на землю відповідно до державного акта на право колективної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 000087, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 2, виданого КСП "Оболонське", визнати недійсним державний акт на право колективної власності на землю та скасувати його державну реєстрацію.

4.4. Згідно зі статтею 3 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" підприємство створюється за бажанням громадян на добровільних засадах на їх загальних зборах. Створення підприємства не обумовлюється будь-якими рішеннями державних, господарських та інших органів. Порядок державної реєстрації визначається Законом України "Про підприємництво".

У статті 8 Закону України "Про підприємництво" (у редакції, чинній на час скасування державної реєстрації КСП "Оболонське" та державної реєстрації ПСП "Оболонь) встановлено, що у разі зміни назви, організаційно-правової форми суб`єкта підприємницької діяльності, а також форми власності суб`єкти підприємницької діяльності у місячний термін з моменту настання зазначених змін зобов`язані подати документи для перереєстрації (частина 11); перереєстрація суб`єкта підприємницької діяльності проводиться в порядку, встановленому для його реєстрації (частина12); для державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи подається, зокрема, рішення власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу про створення юридичної особи (крім приватного підприємства). Якщо власників або уповноважених ними органів два і більше, таким рішенням є установчий договір, а також протокол установчих зборів (конференції) у випадках, передбачених законом (частина 2).

Аналогічні за змістом положення щодо перереєстрації суб`єктів підприємницької діяльності містилися і в Положенні про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 740.

Згідно з положеннями частини 6 статті 31 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" у разі перетворення (як вид реорганізації) одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства. Однак за змістом частини 2 статті 23 та частини 1 статті 31 зазначеного Закону, окрім суду, рішення про реорганізацію шляхом перетворення КСП у ПСП має право приймати виключно вищий орган самоврядування КСП - загальні збори або збори уповноважених.

Суди попередніх інстанцій установили, що редакція статуту ПСП "Оболонь", яка була зареєстрована 08.02.2000 (співпадає з датою державної реєстрації ПСП як юридичної особи), містить положення про його створення відповідно до рішення від 26.01.2000 № 1 засновника ОСОБА_1 (пункт 1.2) без будь-якого зазначення щодо волевиявлення/участі КСП "Оболонське" чи його членів у прийнятті такого рішення.

За змістом розділу 6 статуту ПСП "Оболонь", в якому містяться положення щодо власності, майна і доходів підприємства, не наведено жодної інформації про набуття (наявності) підприємством на момент його створення будь-якого майна (у тому числі на праві колективної власності), окрім внеску засновника до статутного фонду у сумі 700,00 грн.

Згідно з наведеними положеннями законодавства про реєстрацію як обов`язкову підставу для вчинення реєстраційних дій з перереєстрації КСП у ПСП встановлено необхідність наявності відповідного рішення уповноваженого органу КСП, а не одноособового рішення громадянина про створення приватного підприємства.

Отже, суди дійшли висновку, що за таких обставин одноособове рішення засновника ПСП "Оболонь" ОСОБА_1 від 26.01.2000 про створення приватного сільськогосподарського підприємства в силу положень Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" не є оформленим у встановленому порядку волевиявленням саме КСП "Оболонське" на реорганізацію або зміну організаційно-правової форми підприємства.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що такі ж обставини встановлено судами під час розгляду справи № 917/841/19 за позовом Оболонської сільської ради до ПСП "Оболонь" про припинення права постійного користування землею, вилучення державного акта на право постійного користування землею та скасування його державної реєстрації. Суди у справі дійшли висновку про відсутність підстав вважати, що до ПСП "Оболонь" перейшло право користування спірною земельною ділянкою, набуте КСП "Оболонське" на підставі рішення Оболонської сільської ради від 27.12.1995 № 6 та підтверджене державним актом на право постійного користування землею.

Постановою Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 917/841/19 залишено без змін судові рішення, якими задоволено позовні вимоги Оболонської сільської ради про припинення права постійного користування землею КСП "Оболонське", що посвідчене державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-ПЛ № 001698, який видано КСП "Оболонське" Оболонською сільською радою народних депутатів Семенівського району Полтавської області про надання останньому у постійне користування 787,5 га землі в межах згідно з планом землекористування для ведення колективного сільського господарства, відповідно до рішення Оболонської сільської ради народних депутатів від 27.12.1995 № 6, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за номером № 1 від 17.01.1996. Скасовано державну реєстрацію зазначеного державного акта.

Отже, суд апеляційної інстанції, здійснюючи розгляд справи № 917/1301/19, вказав, що у справі № 917/841/19 згідно із судовими рішеннями, що набрали законної сили, судами шляхом дослідження тих же документів, якими ПСП "Оболонь" у справі, яка розглядається, обґрунтовує свої вимоги (зокрема, рішення засновника ПСП "Оболонь" ОСОБА_1 від 26.01.2000, розпорядження голови районної державної адміністрації від 08.02.2000 № 49, статут ПСП "Оболонь", розпорядження голови районної державної адміністрації від 11.04.2000 № 125), встановлено обставини щодо відсутності правонаступництва між КСП "Оболонське" та ПСП "Оболонь".

4.5. Як убачається зі змісту касаційної скарги ПСП "Оболонь", оскаржуючи судові рішення про часткове задоволення позову ТОВ "Агріс", як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України та необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.006.2020 № 917/841/19, який був застосований судом апеляційної інстанції щодо процедури перереєстрації КСП у ПСП.

4.6. Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним.

Отже, системний аналіз наведених положень Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку з посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Згідно з положеннями частини 3 статті 311 Господарського процесуального кодексу України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

З урахуванням положень процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.

Такі процесуальні обмеження щодо касаційного оскарження судових рішень не суперечать положенням Конвенції, яка відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України застосовується судами України як частина національного законодавства, і відповідають практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), що згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Умови прийнятності касаційної скарги за змістом норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

У рішенні ЄСПЛ від 15.02.2000 у справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (рішення від 02.03.1987 у справі "Monnel and Morris v. the United Kingdom", серія A, N 115, с. 22, п.56, а також рішення від 29.10.1996 у справі "Helmers v. Sweden", серія A, N 212-A, с.15, п.31).

Отже, право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних фільтрів для доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". При цьому процесуальні обмеження зазвичай вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб (наведену правову позицію викладено в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 910/4647/18).

4.7. Проте, звертаючись із касаційною скаргою на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, ПСП "Оболонь" зазначило про необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.006.2020 № 917/841/19, який був застосований судом апеляційної інстанції щодо процедури перереєстрації КСП у ПСП, однак не обґрунтувало необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, із визначенням конкретної норми права (абзац, пункт, частина статті), а також не навело змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.

Касаційна скарга ПСП "Оболонь" обмежується фактично незгодою із судовими рішеннями та встановленими судами як у справі № 917/841/19, так і в справі № 917/1301/19, обставинами щодо відсутності підстав вважати, що до ПСП "Оболонь" перейшло право користування спірною земельною ділянкою, набуте КСП "Оболонське".

4.8. Посилання ПСП "Оболонь" у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 816/1618/17 колегія суддів не бере до уваги, оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції під час розгляду справи, так і зазначено у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 917/841/19, у справі, на яку посилається заявник касаційної скарги (№ 816/2385/17), суди не встановлювали обставин та не досліджували і не аналізували наявності відповідних підстав для реєстрації ПСП "Оболонь" як правонаступника КСП "Оболонське", що можуть мати преюдиціальне значення відповідно до статті 75 Господарського прцоесуального кодексу України для вирішення цієї справи, а лише здійснили правову оцінку обставин справи № 816/2385/17 у межах наявної у цій справі доказової бази, що не може вважатися преюдицією.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 733/1600/17 колегія суддів також не бере до уваги з урахуванням обставин справи, встановлених судами під час розгляду справи № 917/1301/19 та у справі № 917/841/19.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеного цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. У частині 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 300 цього Кодексу суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При вирішенні цієї справи суди попередніх інстанцій правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права, висновки суду апеляційної інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову є обґрунтованими і такими, що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону. Натомість аргументи, наведені у касаційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування судових рішень в оскаржуваній частині, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що унеможливлює задоволення касаційної скарги.

5.3. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 309 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

5.4. З урахуванням того, що підстави для касаційного оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2020 і рішення Господарського суду Полтавської області від 18.02.2020 у справі № 917/1301/19 на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підтвердилися, судові рішення слід залишити без змін, а в задоволенні касаційної скарги ПСП "Оболонь" необхідно відмовити.

5.5. Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що клопотання ПСП "Оболонь" про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики слід залишити без задоволення у зв`язку із ненаведенням скаржником будь-яких обґрунтувань, що у справі, яка розглядається, наявні ознаки виключної правової проблеми, а наведені доводи не є належним обґрунтуванням існування правової проблеми у цій справі саме у правозастосуванні відповідних норм права, та аргументації, що вирішення проблеми у справі вплине на забезпечення сталого розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь" в частині підстави, передбаченої у пункті 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2020 і рішення Господарського суду Полтавської області від 18.02.2020 у справі № 917/1301/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді: Н. О. Багай

Ю. Я. Чумак