ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про відмову у видачі судового наказу
28.12.2020 Справа №905/2110/20
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 6 869,52 грн., 3% річних в розмірі 111,16 грн., суми інфляційних нарахувань у розмірі 59,92 грн., пені у розмірі 428,49 грн., а також сплаченого заявником судового збору у розмірі 210, 20грн.
ВСТАНОВИВ:
Заявник, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», звернувся до Господарського суду Донецької області із заявою №29/6662 від 08.12.2020 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 7 469,09 грн., з боржника, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рубін-Вугледар».
Свої вимоги заявник обґрунтовує неналежним виконанням боржником зобов`язань за договором №1295п від 01.01.2019 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 7 469,09 грн.
Суд, дослідивши матеріали зазначеної заяви, дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу.
У відповідності до приписів ч.1 ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як зазначалось вище, заявник у поданій до суду заяві про видачу судового наказу посилається на укладений між сторонами Договір №1295П від 01.01.2019 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Означений договір є публічним договором приєднання, та вважається укладеним сторонами шляхом приєднання споживача до цього договору.
Так, абзацом 5 пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Заявник вказує, що означений договір укладений 01.01.2019 внаслідок приєднання споживачем до умов публічного договору, шляхом фактичного споживання електричної енергії. На підтвердження вказаних обставин надає до матеріалів заяви підписані сторонами акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за січень 2019 та рахунок за спожиту електричну енергію №1295п за січень 2019 від 22.01.2019.
Заявник до матеріалів справи надає копію договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг без номеру та дати з додатком № 3 до нього Комерційної пропозиції.
При цьому, в якості доказу поєднання боржника до договору , заявник надає рахунки та акти приймання-передавання товарної продукції , які відповідно є додатками до договору № 1259п від 01.01.2019 року.
Таким чином, встановити зв`язок між актами приймання - передачі, рахунками (оформленими до договору № 1295п від 01.01.2019) з договором, який наданий заявником до заяви, не э можливим.
При дослідженні матеріалів, наданих в межах наказного провадження, суд застосовує формальний підхід, результатом якого повинно бути зіставлення поданих доказів вимогам ст.ст. 148,150 ГПК України.
За змістом ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.
Суд зазначає, що схвалення правочину можливе у різних формах. По-перше, якщо особа проявила волевиявлення письмово. По-друге, шляхом конклюдентних дій, які свідчать про прийняття до виконання правочину. Схвалення правочину свідчить про чинність правочину з моменту його укладення і, відповідно, про поширення на неї усіх прав та обов`язків як сторони за правочином з цього моменту, проте таке схвалення не може вважатися письмовою формою правочину.
Вимоги до письмової форми договору викладено в ст.207 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; якщо він підписаний його стороною (сторонами); якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку .
Однак, підписані сторонами акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за січень 2019 та рахунок за спожиту електричну енергію №1295п за січень 2019 від 22.01.2019 не можна вважати договором, укладеним між сторонами у письмові формі , щодо відносин які можливо склалися між сторонами у квітні та травні 2020 року, оскільки суду не надано ніяких письмових доказів, які свідчать про укладання такого договору у письмовій формі.
Суду не надано підписаних Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Рубін-Вугледар»: заяви про приєднання до Договору або актів прийняття-передавання товарної продукції за квітень, травень 2020 року.
За таких обставин, заявником до матеріалів заяви на надано доказів укладання договору у письмовій формі між ним та боржником, у зв`язку з чим суд зазначає, що вказані вимоги заявника не можуть бути розглянуті судом в порядку наказного провадження.
Крім того, суд зауважує, що у ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
На підтвердження наявності заборгованості боржника за фактично спожиту електричну енергію, заявник надав акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за квітень та травень 2020, а також рахунки за спожиту електричну енергію №1295п за квітень 2020 від 04.05.2020 та травень 2020 від 03.06.2020. Проте, означені документи Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Рубін-Вугледар» не підписані, що виключає впевненість у відсутності спору між учасниками.
За приписами ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.
Таким чином, оскільки заявником не дотримано вимог ч.1 ст.148 Господарського процесуального кодексу України в частині підтвердження укладання договору в письмовій формі, видача наказу у розумінні ст.152 ГПК України є неможливою.
Суд також вважає за необхідне роз`яснити стягувачу , що він має право звернутися до суду з цією вимогою в порядку позовного провадження.
Господарський суд, керуючись ст.ст.147, 148, 152, 234 Господарського процесуального кодексу України,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 6 869,52 грн., 3% річних в розмірі 111,16 грн., суми інфляційних нарахувань у розмірі 59,92 грн., пені у розмірі 428,49 грн., а також сплаченого заявником судового збору у розмірі 210, 20грн. з боржника, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рубін-Вугледар» відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в Східний апеляційний господарський суд протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали в порядку передбаченому розділом IV ГПК України.

Суддя П.В. Демідова

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).