ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Харків Справа № 913/449/20
Провадження №1/913/449/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Санфлауер, смт. Станиця Луганська Луганської області
до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області
про стягнення 295000 грн. 00 коп.
Суддя Зюбанова Н.М.
Секретар судового засідання Медуниця Р.І.
Представники сторін:
від позивача: не викликався;
від відповідача: Класс Я.В. (в режимі відеоконференції);
Ухвалою від 01.10.2020 за клопотанням відповідача суд вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі на підставі ч. 6 ст. 250 ГПК України.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, суд дійшов до наступного.
Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем п. 26 договору оренди землі № 48, укладеного 18.06.2019 між Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області та ТОВ Санфлауер за допомогою кваліфікованих електронних цифрових підписів, а саме передано земельну ділянку, яка не відповідає категорії земель - землі сільськогосподарського призначення, склад угідь - рілля, відповідно договору та Земельного кодексу України, має недоліки, які перешкоджають її використанню та унеможливлюють використання у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю людей.
Оскільки відповідач передав земельну ділянку, яка не відповідає категорії - землі сільськогосподарського призначення та має недоліки, позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків у сумі 295000 грн. 00 коп. (з урахуванням збільшення ціни позову).
У відзиві на заяву про збільшення позову відповідач також заперечує та звертає увагу суду на дію Закону України Про протимінну діяльність в Україні з огляду на статус операторів протимінної діяльності, якому, на думку відповідача, не відповідає діяльність ТОВ Демінер-Схід тощо.
У ході розгляду справи суд відхилив клопотання відповідача про зупинення провадженні у справі до розгляду справи № 913/502/19 за позовом Головного управління Держгеокадастру у Луганській області до ТОВ Санфлауер про стягнення 546245,80 грн. штрафу, 1445,88 грн. пені та розірвання договорів оренди землі від 18.06.2019 № 48 та від 19.06.2019 № 50.
Встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та його повне задоволення з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст. 2 Закону України Про оренду землі відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цих Законів, а також договором оренди землі.
За змістом ст. 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Як свідчать обставини спору, договір оренди землі від 18.06.2019 № 48 укладався сторонами відповідно до статей 134, 135 ЗК України, якими передбачено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис) підлягають продажу на земельних торгах, які проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір оренди з учасником (переможцем) земельних торгів.
Як було зазначено вище, Східним апеляційним господарським судом 19.10.2020 прийнято постанову у справі № 913/502/19 за апеляційною скаргою на рішення господарського суду Луганської області від 09.12.2019 за позовом Головного управління Держгеокадастру у Луганській області до ТОВ Санфлауер про стягнення 546245,80 грн. штрафу, 1445,88 грн. пені та розірвання договорів оренди землі, у т.ч. договору від 18.06.2019 № 48, при виконанні якого вказаним товариством понесені збитки, заявлені до стягнення у цій справі.
Відповідно до ст. 75 ГПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
- електронний примірник договору оренди землі № 48 на земельну ділянку № 1 ГУ Держгеокадастру у Луганській області та ТОВ Санфлауер було підписано за допомогою кваліфікованих електронних підписів 18.06.2019;
- у письмовому вигляді вказані договори оренди землі № 48 та № 50 підписані ТОВ Санфлауер 21.06.2019, про що міститься відповідна відмітка на вказаних договорах;
- згідно з п. 2 договору № 48 в оренду передана земельна ділянка загальною площею 73,9313 га, угіддя: рілля.
Наразі, підтвердження судом факту знаходження сторін у договірних правовідносинах оренди землі за договором № 48 від 18.06.2019 має важливе значення для правильної кваліфікації позовних вимог у справі № 913/449/20 з огляду на необхідність належного розмежування стягнення збитків у договірних та позадоговірних відносинах.
Зокрема, як вказано в п. 1 роз`яснень президії ВАС України від 01.04.1994 № 02-5/215 Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди», слід розрізняти обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (ст. 623 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок заподіяння шкоди (гл. 82 ЦК України).
При розгляді справи судом встановлено, що 18.07.2019 позивач - ТОВ Санфлауер звернулось до ТОВ Демінер-Схід з листом № 46 з проханням надати послуги (виконання робіт) у сфері очищення території від небезпечних предметів на земельній ділянці площею 73,9313 га.
18.07.2019 між ТОВ Санфлауер (замовник) та ТОВ Демінер-Схід (виконавець) укладено договір № 001 про надання послуг з нетехнічного та технічного обстеження території, за умовами якого виконавець зобов`язався за завданням замовника надати послуги з нетехнічного та технічного обстеження території в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1).
Відповідно до п. 2.1 договору під нетехнічним та технічним обстеженням території розуміються послуги у сфері очищення території від небезпечних предметів на земельній ділянці замовника згідно Міжнародних стандартів протимінної діяльності Організації Об`єднаних Націй (IMAS), які опубліковані Службою Організації Об`єднаних Націй з питань протимінної діяльності.
Згідно з п. 3.4 договору акт про надання послуг складається виконавцем та надсилається замовнику поштою та/або електронною поштою, або надається особисто. Замовник зобов`язаний підписати та надати виконавцю акт про надання послуг протягом 3 календарних днів з моменту його отримання.
За таких обставин суд вважає, що предмет спору складають вимоги позивача про стягнення 295000,00 грн. збитків, які носять договірний характер, оскільки виникли при виконанні сторонами договору оренди землі № 48 від 18.06.2019, який припинив свою дію через розірвання у судовому порядку згідно з постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 у справі № 913/502/19.
Правове регулювання інституту збитків здійснюється цивільним та господарським законодавством.
Зокрема, ст. 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено, завдані ним збитки витрати, зроблені управненою стороною, втрату або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.
Згідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
В силу ч. 2 ст. 22 ЦК України під збитками розуміються витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
У постанові від 12.03.2019 при розгляді справи № 920/715/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
За загальним правилом притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.
Одним з елементів складу цивільного правопорушення, який вимагається законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, є об`єктивна сторона, яку утворюють: наявність збитків у майновій сфері кредитора; протиправні дії, які виражені у невиконанні або неналежному виконанні боржником взятого на себе зобов`язання; причинний зв`язок між протиправними діями боржника та збитками.
Збитки мають бути реальними, має існувати причинно-наслідковий зв`язок між діями боржника та збитками.
При розгляді спору суд дійшов висновку, що позивачем ТОВ Санфлауер доведено склад цивільного правопорушення у вигляді завдання йому збитків на суму 295000,00 грн через неналежне виконання відповідачем ГУ Держгеокадастру у Луганській області, як орендодавцем умов укладеного договору № 48 від 18.06.2019.
Згідно ст. 525, ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Наявність збитків у заявленій сумі та їх понесення позивачем підтверджується вказаними вище первинними документами підписаними сторонами актами прийому-передачі наданих послуг, платіжними дорученнями та квитанціями до прибуткових касових ордерів про сплату вартості послуг з нетехнічного та технічного обстеження, очищення території.
Протиправність дій відповідача полягає у неналежному виконанні умов договору оренди землі № 48 від 18.06.2019 про те, що земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню (п. 6 договору) та згідно з п. 26 договору орендодавець зобов`язаний, зокрема, передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди, попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об`єкта оренди.
Таким чином, передача ГУ Держгеокадастру у Луганській області в оренду земельної ділянки, яка знаходиться поруч з блокпостами на території, на якій проводилась антитерористична операція, без її попереднього обстеження, є недопустимим та призвело до понесення орендарем збитків, заявлених до стягнення. Проведення антитерористичної операції на частині території Луганської області у Станично-Луганському районі є загальновідомим фактом, проте, ГУ Держгеокадастру у Луганській області, укладаючи договори оренди земельних ділянок № 48 та № 50 з ТОВ Санфлауер не попередило останнього про недоліки земельних ділянок.
Вказані обставини свідчать про причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та збитками.
Згідно з п. 37 укладеного договору сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що це порушення сталося не з її вини, однак відповідач не довів за матеріалами справи, що немає його вини у порушенні умов пунктів 6 та 26 договору.
Щодо заперечень відповідача з посиланням на Закон України Про протимінну діяльність від 06.12.2018 № 2642-VIII (у редакції на час надання спірних послуг), то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки наявність свідоцтва для проведення робіт та надання послуг у сфері протимінної діяльності необхідне для акредитації оператора протимінної діяльності, який проводить комплекс заходів, визначених ст. 5 цього Закону, у той час, як за дослідженими судом актами прийому-передачі наданих послуг надавались тільки послуги з обстеження та очищення території, а роботи з розмінування згідно акту № 246 від 07.08.2019 виконувались піротехнічним підрозділом ЧПР та ГР АРЗ СП ГУ ДСНС України у Луганській області.
Таким чином, ТОВ Демінер-Схід не є оператором протимінної діяльності у розумінні вказаного Закону України Про протимінну діяльність від 06.12.2018 № 2642-VIII.
Щодо решти заперечень відповідача з посиланням на недоліки оформлених первинних документів, то вони також судом оцінюються критично з огляду на наступне.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Задовольняючи позов, суд зважає на приписи ст. 42 ГК України про те, що підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання самостійно на власний ризик, проте, майнові втрати, понесені відповідачем за обставинами спору пов`язані не з ризиками, обумовленими законами ринку та економічної ефективності, а необхідністю ліквідації небезпеки на орендованій земельній ділянці, що пов`язано з неналежним виконанням орендодавцем умов договору оренди землі та необхідністю здійснення заходів по приведенню земельної ділянки у стан, придатний для використання за цільовим призначенням.
За таких обставин позов задовольняється повністю та до стягнення підлягають 295000 грн. 00 коп. збитків з покладенням на відповідача витрат по судовому збору у сумі 4425 грн. 00 коп. у відповідності до ст. 129 ГПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 129, 232-233, 236-241 ГПК України, суд
в и р і ш и в :
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Санфлауер, смт. Станиця Луганська Луганської області, ідент. код 40804419 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області, ідент. код 39771244 про стягнення 295000 грн. 00 коп. задовольнити повністю.
2. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області, проспект Центральний, буд. 17, корпус 2, ідент. код 39771244 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Санфлауер, смт. Станиця Луганська Луганської області, вул. Клубна, 41А ідент. код 40804419 - 295000 грн. 00 коп. збитків та 4425 грн. 00 коп. судового збору, видати на виконання наказ після набрання рішенням законної сили.
У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно зі ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення виготовлене 24.12.2020.
Суддя Н.М.Зюбанова