УХВАЛА

м. Київ

24.12.2020Справа № 910/10877/17
За скаргою Приватного акціонерного товариства "Райз" на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магди Світлани Григорівни у справі

За позовом Національного банку України

до Приватного акціонерного товариства "Райз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимогу щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива", м. Київ

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Усатенко І.В.

Представники учасників справи

Від скаржника: Кривенда М.В.

Від стягувача: Цвєтков В.М., Звада Р.В.

Від виконавця: Юлдашев Ю.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний банк України (позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Компанія Райз" (відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.06.2019, яке частково змінено Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2020 позовні вимоги задоволено частково. Вирішено в рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" (ідентифікаційний код 33299878, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Щорса, буд. 7/9) перед Національним Банком України (ідентифікаційний код 00032106, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9) за Кредитним договором №12/09/6 від 04.06.2014, з урахуванням змін внесених Додатковим договором №1 від 01.12.2014 року, Додатковим договором №2 від 23.12.2014 та Додатковим договором №3 від 26.02.2015 до Кредитного договору №12/09/6 від 04.06.2014, у розмірі 2 135 893 013,70 грн (два мільярди сто тридцять п`ять мільйонів вісімсот дев`яносто три тисячі тринадцять гривень 70 копійок), яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 2 000 000 000,00 грн (два мільярда гривень 00 копійок), заборгованості по процентам в розмірі 135 863 013,70 грн (сто тридцять п`ять мільйонів вісімсот шістдесят три тисячі тринадцять гривень 70 копійок), штрафу в розмірі 30 000,00 грн (тридцять тисяч гривень 00 копійок), звернути стягнення на нерухоме майно, що розташоване на земельній ділянці кадастровий номер :01:043:0031, площею 2,5627 га, яка передана в оренду Токмацькою міською радою Іпотекодавцеві на підставі Договору оренди землі від 16 липня 2013 року №65, строк оренди до 31 грудня 2018 року, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором від 10.06.2014, укладеним між Національним Банком України та Приватним акціонерним товариством "Компанія "Райз" (ідентифікаційний код 13980201, місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, буд. 5/17), посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком В.В. 10.06.2014 та зареєстрованим в реєстрі за №1848, а саме, на комплекс, загальною площею 583,5 кв.м., що складається з: Вагова, Б, 23,6 кв.м.; Гараж, В, 94,9 кв.м.; Майстерня, Д, 14,6 кв.м.; Склад, Е, 177,1 кв.м.; Склад, Ж, 273,3 кв.м.; Вбиральня, З; Огорожа 1; Залізнична дорога 2; Ворота 3, який знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Токмак, вулиця Куйбишева, будинок 47, що належить Іпотекодавцеві на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.12.2007, посвідченого приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області Чернявським В.В. та зареєстрованим в реєстрі за №3132. Предмет іпотеки зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно Державним реєстратором нерухомого майна Реєстраційної служби Токмацького міського управління юстиції у Запорізькій області Салогуб О.М. 06 червня 2013 року за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 0, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 червня 2013 року, індексний номер 4480209. Встановити спосіб реалізації вищевказаного предмета іпотеки за Іпотечним договором від 10.06.2014, укладеним між Національним Банком України та Приватним акціонерним товариством "Компанія "Райз" (ідентифікаційний код 13980201, місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, буд. 5/17), посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком В.В. 10.06.2014 та зареєстрованим в реєстрі за №1848, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності та/або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій згідно Закону України "Про виконавче провадження". Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" (ідентифікаційний код 13980201, місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, буд. 5/17) на корить Національного Банку України (ідентифікаційний код 00032106, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інституська, буд. 9) судовий збір у розмірі 9 645,00 грн (дев`ять тисяч шістсот сорок п`ять гривень 00 копійок). Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" (ідентифікаційний код 13980201, місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, буд. 5/17) в дохід Державного бюджету України (, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача 3017, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ, код класифікації доходів бюджету 22030101) суму судового збору в розмірі 151 865,15 грн (сто п`ятдесят одна тисяча вісімсот шістдесят п`ять гривень 15 копійок). В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

28.08.2020 на виконання судових рішень видано відповідні накази.

15.12.2020 від відповідача надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця, в зв`язку з не зупиненням виконавчого провадження за наявності визначених законом підстав.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2020, скаргу розподілено до розгляду судді Усатенко І.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 розгляд скарги призначено на 24.12.2020.

23.12.2020 через канцелярію суду від стягувача надійшли заперечення на скаргу на бездіяльність державного виконавця, в яких стягувач вказує, що мораторій не розповсюджується на вимоги, що є предметом стягнення у виконавчому провадженні № 63117082. Крім того, зазначено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів по зверненню стягнення на об`єкти забезпечення автоматично припинився, оскільки, по спливу 170 днів з моменту введення процедури розпорядження майном боржник не був визнаний банкрутом та не було введено процедуру санації.

24.12.2020 виконавчою службою було подано заперечення проти скарги, мотивоване тим, що виконавець діє згідно вимог чинного законодавства і у нього відсутні були підстави для зупинення виконавчого провадження, з огляду на автоматичне припинення мораторію.

В судовому засіданні 24.12.2020 представник боржника підтримав подану скаргу та просив її задовольнити.

Представники стягувача та виконавчої служби заперечували проти задоволення скарги з підстав, викладених у поданих запереченнях.

Суд розглянув подану боржником скаргу та вважає її обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі № 910/628/20 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз". Пунктом 3 вказаної ухвали судом вирішено вести мораторій на задоволення вимог кредиторів, а також ведено процедуру розпорядження майном.

На виконання вказаної ухвали суду 05.03.2020 року за №64633 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» ().

24.09.2020 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магдою Світланою Григорівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63117082 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 28.08.2020 у справі № 910/10877/17. Крім того, 24.09.2020 виконавцем було накладено арешт на майно боржника та прийнято постанову про стягнення виконавчого збору.

30.11.2020 боржник звернувся до старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магди Світлани Григорівни з клопотанням про зупинення вчинення виконавчих дій, в зв`язку з відкриттям справи про банкрутство та веденням мораторію на задоволення вимог кредиторів. Відправлення вручено за довіреністю 01.12.2020.

Як вбачається з інформації про виконавче провадження, станом на день розгляду скарги, стан виконавчого провадження значиться, як - "відкрито".

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: 4) відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника);

Так, пунктом 4 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

Пунктом 17 Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що за наявності обставин, передбачених статтею 34 Закону, виконавець виносить постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, крім випадків, визначених Законом.

У відповідності до частини першої статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

За змістом п.4 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" вказана норма Закону застосовується у разі:

- відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника;

- поширення дії мораторію, запровадженого господарським судом, на вимогу стягувача.

Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника). Однак, наявність таких обставин судом, під час розгляду даної скарги, не встановлено.

Приписами статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначені права та обов`язки виконавців, закріплена обов`язковість вимог виконавців.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Статтею першою Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

В рамках розгляду даної справи було звернуто стягнення на предмет іпотеки (майно боржника) на суму боргових зобов`язань за кредитним договором.

Отже вимоги до боржника носять майновий характер, а тому в зв`язку з введенням мораторію забороняється стягнення на підставі виконавчого документа, виданого в рамках даної справи.

Отже, мораторій застосовується до майнових вимог до боржника, в рамках виконавчого провадження № 63117082.

Як зазначає стягувач у запереченнях, відповідно до ч. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий.

Проте суд не погоджується з твердженнями стягувача та виконавця, що мораторій на вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є немайновими і що на них не розповсюджується мораторій. Як уже було зазначено вище, вимоги. Щодо яких видано наказ від 20.08.2020 № 910/10877/17 є майновими і на них після відкриття справи про банкрутство розповсюджується мораторій.

Щодо заперечень стягувача та виконавця про автоматичне припинення мораторію.

У розумінні частини першої статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" та ч.8 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства зупинення вчинення виконавчих дій вводиться до закриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною 5 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Передбачені Кодексом України з процедур банкрутства наслідки, що настають з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство, полягають, зокрема в обмеженні прав заставодержателя (іпотекодержателя) майна боржника вільно обирати способи та процедуру звернення стягнення на передане в заставу (іпотеку) майно, а також в особливостях задоволення вимог забезпечених кредиторів до боржника в порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства. Ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство має наслідком зміну порядку задоволення вимог заставодержателя майна боржника.

Отже, з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство, процедура задоволення вимог забезпечених кредиторів щодо звернення стягнення на заставне майно має відбуватись виключно в межах справи про банкрутство за ухвалою господарського суду після встановлення факту спливу передбаченого ч. 8 ст. 41 Кодексу строку, або при переході до іншої судової процедури (санація, ліквідація).

З аналізу приписів п.4 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження", поряд із ч.8 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства, зупинення вчинення виконавчих дій обумовлено не дією мораторію у часі, а наявністю підстав для зупинення виконання боржником грошових зобов`язань, тобто саме на що вони поширюються.

Разом з тим, зупинення вчинення виконавчих дій, у відповідності до п.4 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" та ч.2 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства, пов`язано саме з постановленням ухвали про відкриття провадження у справі №910/628/20 про банкрутство Приватним акціонерним товариством "Компанія "Райз" та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Також у відповідності до ч.14 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства, з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі; арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Згідно із ч.6 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство.

У відповідності до ч.6 ст.64 Кодексу України з процедур банкрутства погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом, позачергово.

Отже, з аналізу наведених вище приписів Кодексу України з процедур банкрутства, реалізація майнових активів боржника, які є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкротство в порядку передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства та виключає можливість реалізації поза цим провадженням, як і виконання (погашення) забезпечених вимог.

З моменту відкриття провадження у справі про банкрутство, процедура задоволення вимог забезпечених кредиторів щодо звернення стягнення на заставне майно має відбуватись в межах справи про банкрутство за ухвалою господарського суду після встановлення факту спливу передбаченого ч. 8 ст. 41 Кодексу строку, або при переході до іншої судової процедури (санація, ліквідація).

У розумінні приписів Кодексу України з процедур банкрутства автоматичне припинення дії мораторію після спливу 170 календарних днів є строком процедури розпорядження майном, за результатами якої приймається рішення про санацію боржника або про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури чи закриття провадження у справі, зокрема, у зв`язку із відновленням платоспроможності боржника, що має наслідком в подальшому можливість вчинення державним виконавцем виконавчих дій щодо виконання вимог кредитора поза межами провадження у справі про банкрутство та у спосіб передбачений Законом України "Про виконавче провадження".

З огляду на наведене, автоматичне припинення дії мораторію, після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном, не може виступати самостійною підставою, за якою виконавець може не достримуватись приписів п.4 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" та не зупиняти виконавче провадженя.

Проте, суд відзначає, що ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" пов`язує обов`язок виконавця зупинити виконавче провадження не з чинністю мораторію, а з обставиною саме відкриття справи про банкрутство та розповсюдженням мораторію на вимоги, що перебувають на виконанні.

Судом встановлено, що на вимоги, що перебувають на виконані в рамках виконавчого провадження № 63117082, розповсюджується дія мораторію, введеного Господарським судом міста Києва ухвалою від 26.02.2020 № 910/628/20, що зумовлює обов`язок виконавця зупинити виконавче провадження.

Так, відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Водночас, за приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, вимоги скарги є обгрунтованими, а виконавець в рамках виконавчого провадження № 63117082 зобов`язаний був діяти згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на пряму вимогу закону. Проте не зважаючи на подання боржником заяви про зупинення виконавчого провадження, державним виконавцем не було вжито передбачених Законом України "Про виконавче провадження" дій, наслідком чого є неправомірна бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до статті 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання (ч. 1 ст. 345 ГПК України).

Враховуючи викладене та керуючись статтями 339-345, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Скаргу Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" на бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції' України Магди Світлани Григорівни у справі № 910/10877/17 задовольнити.

2.Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції' України Магди Світлани Григорівни, яка полягає у невиконанні вимог статей 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження», п. 17 Інструкції' з організації примусового виконання рішень та не винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №63117082.

3.Зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магду Світлану Григорівну виконати вимоги статей 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження», п. 17 Інструкції з організації примусового виконання рішень та винести постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №63117082 з примусового виконання Наказу Господарського суду м. Києва № 910/10877/17 виданого 28.08.2020.

4. Відповідно до ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку згідно ст.ст 254-256 ГПК України.

Суддя І.В.Усатенко