ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2020 р. Справа № 911/872/20

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Комунального підприємства Баришівкатепломережа Баришівської селищної ради

про стягнення 29 900,28 гривень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі АТ НАК Нафтогаз України/позивач) до Комунального підприємства Баришівкатепломережа Баришівської селищної ради (далі КП Баришівкатепломережа/відповідач) про стягнення 29 900,28 гривен, з яких: 11 705,34 грн 3% річних та 18 194,94 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані обставинами порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу №2239/1718-ТЕ-17 від 02.10.2017 - несвоєчасною сплатою вартості отриманого за вказаним правочином природного газу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.04.2020 у справі №911/872/20 прийнято позовну заяву Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання; надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення про відкриття провадження у справі та відповідні процесуальні права і обов`язки, строки для їх реалізації і виконання, сторони були повідомлені належним чином.

У встановлений судом строк, відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних доказів у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

02.10.2017 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», найменування якого змінено на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як постачальником, та Комунальним підприємством Баришівкатепломережа Баришівської селищної ради, як споживачем, укладено договір постачання природного газу №2239/1718-ТЕ-17 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно пп. 1.2, 6.1 та 12.1. договору природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Надалі між сторонами було укладено ряд додаткових угод, якими внесено до договору зміни. Копії відповідних договору та додаткових угод до нього наявні в матеріалах справи.

В обґрунтування поданого позову АТ НАК Нафтогаз України зазначило, що власні договірні зобов`язання виконало належним чином та протягом жовтня-грудня 2017 року, січня-квітня 2018 року передало за договором природний газ загальною вартістю 1 461 784,30 грн, що підтверджується підписами та відбитками печаток сторін на актах приймання-передачі природного газу:

- б/н від 31.10.2017 на суму 71 247,83 грн,

- б/н від 30.11.2017 на суму 174 567,25 грн,

- б/н від 31.12.2017 на суму 199 878,20 грн,

- б/н від 31.01.2018 на суму 307 301,47 грн,

- б/н від 28.02.2018 на суму 345 938,03 грн,

- б/н від 31.03.2018 на суму 347 877,26 грн,

- б/н від 30.04.2018 на суму 14 974,26 грн, копії яких містяться в матеріалах справи.

Позивач зауважив, що відповідач свої обов`язки за договором в частині своєчасної оплати вартості поставленого газу не виконав, провівши у повному обсязі розрахунки з порушенням передбачених договором строків, в підтвердження чого суду надано: відомість по операціям за підписом заступника головного бухгалтера АТ НАК Нафтогаз України, виписки по банківському рахунку позивача, а також спільні протокольні рішення.

Отже, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, що полягає у порушенні передбачених п. 6.1. договору строків оплати поставленого вартості природного газу, позивач просить суд стягнути з відповідача:

- 11 705,34 грн 3% річних, нарахованих за періоди:

з 28.11.2017 по 29.11.2017 на 71 247,83 грн заборгованості за жовтень 2017 року,

з 30.11.2017 по 21.12.2017 на 847,83 грн заборгованості за жовтень 2017 року,

з 26.12.2017 по 31.01.2018 на 415,08 грн заборгованості за листопад 2017 року,

з 26.01.2018 по 31.01.2018 на 199 878,20 грн заборгованості за грудень 2017 року,

з 01.02.2018 по 26.02.2018 на 112 293,28 грн заборгованості за грудень 2017 року,

з 27.02.2018 по 22.03.2018 на 21 048,28 грн заборгованості за грудень 2017 року,

з 27.02.2018 по 22.03.2018 на 307 301,47 грн заборгованості за січень 2018 року,

з 23.03.2018 по 25.03.2018 на 123 309,75 грн заборгованості за січень 2018 року,

з 26.03.2018 по 25.04.2018 на 23 309,75 грн заборгованості за січень 2018 року,

з 27.03.2018 по 25.04.2018 на 345 938,03 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 26.04.2018 по 30.05.2018 на 258 236,78 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 31.05.2018 по 25.06.2018 на 217 372,78 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 26.06.2018 по 25.07.2018 на 207 400,07 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 26.07.2018 по 28.08.2018 на 186 396,07 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 29.08.2018 по 28.10.2018 на 106 539,07 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 29.10.2018 по 26.11.2018 на 52 039,07 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 26.04.2018 по 26.11.2018 на 347 877,26 грн заборгованості за березень 2018 року,

з 27.11.2018 по 21.12.2018 на 222 916,33 грн заборгованості за березень 2018 року,

з 26.05.2018 по 21.12.2018 на 14 974,26 грн заборгованості за квітень 2018 року,

- 18 194,94 грн інфляційних втрат, нарахованих за періоди:

з 01.01.2018 по 31.01.2018 на 415,08 грн заборгованості за листопад 2017 року,

з 01.02.2018 по 28.02.2018 на 21 048,28 грн заборгованості за грудень 2017 року,

з 01.03.2018 по 31.03.2018 на 23 309,75 грн заборгованості за січень 2018 року,

з 01.04.2018 по 30.04.2018 на 258 236,78 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 01.05.2018 по 31.05.2018 на 219 438,67 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 01.06.2018 по 30.06.2018 на 209 465,96 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 01.07.2018 по 31.07.2018 на 188 461,96 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 01.08.2018 по 30.09.2018 на 107 285,73 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 01.10.2018 по 31.10.2018 на 54 824,16 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 01.05.2018 по 31.10.2018 на 347 877,26 грн заборгованості за березень 2018 року,

з 01.11.2018 по 30.11.2018 на 233 028,68 грн заборгованості за березень 2018 року,

з 01.06.2018 по 30.11.2018 на 14 974,26 грн заборгованості за квітень 2018 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 165 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд встановив, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Приписами статей ст. 173, 175 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 655, ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду наведеного, підписання Комунальним підприємством Баришівкатепломережа, як покупцем/споживачем, актів приймання-передачі природного газу за жовтня-грудня 2017 року, січня-квітня 2018 року без будь-яких заперечень щодо обсягу поставленого газу свідчить про прийняття відповідачем цього газу, що породжує для останнього обов`язок по оплаті вартості газу у повному обсязі, у погоджені договором строки.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. ст. 610, 612, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Поряд з тим приписами статті 12 Господарського кодексу Українии унормовано, що держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природний газ, що видобувається в Україні.

Згідно Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 (далі - Порядок №20), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, органи Державної казначейської служби України (далі - Казначейство) на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг). Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків (пункт 7 Порядку №20).

Згідно пунктів 1.2, 1.5 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого Спільним наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Міністерства фінансів України від 03.08.2015 №493/688 (далі - Порядок №493) чинного на момент виникнення спірних правовідносин та який визначає взаємовідносини, зокрема, між органами Казначейства, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, НАК "Нафтогаз України" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, послуги з постачання, розподілу та транспортування природного газу, що проводяться відповідно до Порядку №20:

- розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (далі - СПР), форми яких наведені у додатках 1, 2, 3 до цього Порядку;

- НАК "Нафтогаз України" підписує з учасниками розрахунків СПР протягом п`яти робочих днів. Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання СПР виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до Порядку. Останній учасник розрахунків не пізніше наступного дня після підписання СПР повідомляє інших учасників про підписання та направляє їм підписані СПР.

Зазначене вище свідчить про адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема на оплату теплової енергії та гарячої води.

Отже, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами договору постачання природного газу в цій частині (щодо розміру пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг і субсидій, соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. На виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належить Порядок №20 та Порядок №493.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання житлових субсидій на оплату послуг із постачання теплової енергії за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено Порядком №256, згідно з пунктом 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Казначейством згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Отже, строки виконання та механізм перерахування коштів за постачання теплової енергії певним категоріям населення фактично регулюються Порядками №20, №256, №493, а підписання спільних протокольних рішень є елементами процедурного оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету, а тому у разі здійснення теплопостачальною організацією розрахунків за отриманий у гарантованого постачальника природний газ за рахунок субвенцій з державного бюджету на підставі спільних протокольних рішень, підписаних між постачальником, споживачем природного газу та іншими учасниками розрахунків з боку держави, нарахування відповідачу-споживачу пені на підставі договору постачання, а також застосування до нього відповідальності за порушення грошового зобов`язання з оплати вартості поставленого газу в порядку частини другої статті 625 ЦК України у вигляді 3% річних та інфляційних втрат є можливим у випадку, якщо відповідач здійснив оплату отриманих ним з державного бюджету коштів поза межами порядку і строків, визначених спільними протокольними рішеннями.

Підставою для стягнення з відповідача нарахувань, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, та застосування до нього штрафних санкцій (пені) у погодженому у договорі поставки розмірі за порушення грошового зобов`язання, може бути наявність у відповідача, як споживача природного газу, суми основного боргу за розрахунками за отриманий від позивача природний газ, яка не була предметом регулювання спільних протокольних рішень та несвоєчасно сплачена відповідачем за рахунок власних коштів.

Так, з наявних в матеріалах справи копій спільних протокольних рішень, виписок по рахунку позивача та бухгалтерської довідки та розрахунку заборгованості слідує, що оплата вартості отриманого відповідачем за договором газу відбулась у такому порядку:

- 30.11.2017 на підставі спільного протокольного рішення №4017 від 20.11.2017 у порядку Постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» сплачено 70 400,00 грн, які позивачем зараховано в рахунок часткового погашення боргу за поставлений в жовтні 2017 року газ;

- 22.12.2017 на підставі спільного протокольного рішення №4442 від 18.12.2017 у порядку Постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» сплачено 175 000,00 грн, які позивачем зараховано в рахунок погашення боргу за поставлений в жовтні 2017 року газ та в рахунок часткового погашення боргу за поставлений в листопаді 2017 року газ;

- решта коштів на погашення вартості поставленого в листопаді-грудні 2017 року, січні-квітні 2018 року газу надійшла в порядку постанови КМУ від 04.03.2002 №256.

З огляду вказаного вище слідує, що оплата вартості поставленого газу у жовтні 2017 року на суму 71 247,83 грн та у листопаді 2017 року частково на суму 174 152,17 грн проведена на підставі спільних протокольних рішень, предметами яких і були відповідні суми, а тому підстави для стягнення з відповідача нарахувань, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, на вказані суми відсутні.

Водночас оплата вартості поставленого газу у листопаді 2017 року частково на суму 415,08 грн та поставленого газу у грудні 2017 року, січні-квітні 2018 року здійснена відповідачем з порушенням передбачених договором строків, що свідчить про наявність підстав для нарахування та стягнення передбачених ст. 625 ЦК України сум.

Отже, суд здійснював перерахунок заявлених до стягнення сум таким чином:

- 3% річних за періоди:

з 26.12.2017 по 31.01.2018 на 415,08 грн заборгованості за листопад 2017 року,

з 26.01.2018 по 31.01.2018 на 199 878,20 грн заборгованості за грудень 2017 року,

з 01.02.2018 по 26.02.2018 на 112 293,28 грн заборгованості за грудень 2017 року,

з 27.02.2018 по 22.03.2018 на 21 048,28 грн заборгованості за грудень 2017 року,

з 27.02.2018 по 22.03.2018 на 307 301,47 грн заборгованості за січень 2018 року,

з 23.03.2018 по 25.03.2018 на 123 309,75 грн заборгованості за січень 2018 року,

з 26.03.2018 по 25.04.2018 на 23 309,75 грн заборгованості за січень 2018 року,

з 27.03.2018 по 25.04.2018 на 345 938,03 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 26.04.2018 по 30.05.2018 на 258 236,78 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 31.05.2018 по 25.06.2018 на 217 372,78 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 26.06.2018 по 25.07.2018 на 207 400,07 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 26.07.2018 по 28.08.2018 на 186 396,07 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 29.08.2018 по 28.10.2018 на 106 539,07 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 29.10.2018 по 26.11.2018 на 52 039,07 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 26.04.2018 по 26.11.2018 на 347 877,26 грн заборгованості за березень 2018 року,

з 27.11.2018 по 21.12.2018 на 222 916,33 грн заборгованості за березень 2018 року,

з 26.05.2018 по 21.12.2018 на 14 974,26 грн заборгованості за квітень 2018 року,

- інфляційних втрат за періоди:

з 01.01.2018 по 31.01.2018 на 415,08 грн заборгованості за листопад 2017 року,

з 01.02.2018 по 28.02.2018 на 21 048,28 грн заборгованості за грудень 2017 року,

з 01.03.2018 по 31.03.2018 на 23 309,75 грн заборгованості за січень 2018 року,

з 01.04.2018 по 30.04.2018 на 258 236,78 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 01.05.2018 по 31.05.2018 на 219 438,67 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 01.06.2018 по 30.06.2018 на 209 465,96 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 01.07.2018 по 31.07.2018 на 188 461,96 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 01.08.2018 по 30.09.2018 на 107 285,73 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 01.10.2018 по 31.10.2018 на 54 824,16 грн заборгованості за лютий 2018 року,

з 01.05.2018 по 31.10.2018 на 347 877,26 грн заборгованості за березень 2018 року,

з 01.11.2018 по 30.11.2018 на 233 028,68 грн заборгованості за березень 2018 року,

з 01.06.2018 по 30.11.2018 на 14 974,26 грн заборгованості за квітень 2018 року.

За таких обставин, оскільки відповідач порушив передбачений договором строк оплати вартості отриманого газу, а заявлений до арифметично правильний розмір 3% річних та інфляційних втрат, обрахований судом в межах вказаних позивачем періодів, з урахуванням вказаних вище обставин складає 11 692,10 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 11 705,34 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 11 692,10 грн.

Водночас, оскільки заявлений до стягнення розмір інфляційних втрат, обрахований судом за вказані позивачем періоди, є арифметично правильним, вимога позивача про стягнення з відповідача 18 194,94 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Судові витрати позивача оп сплаті судового збору, у відповідності до ст. 126, 129 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 12, 129, 233, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Баришівкатепломережа Баришівської селищної ради (07501, Київська обл., Баришівський район, селище міського типу Баришівка, вул. Богдана Хмельницького, 18 А, ідентифікаційний код 24885150) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) 18 194 (вісімнадцять тисяч сто дев`яносто чотири) грн 94 коп. інфляційних втрат, 11 692 (одинадцять тисяч шістсот дев`яносто дві) грн 10 коп. 3% річних та 2 101 (дві тисячі сто одну) грн 07 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 24.12.2020.

Суддя В.А. Ярема