номер провадження справи 32/198/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020 Справа № 908/3496/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Колодій Н.А., при секретарі судового засідання Зеленцовій К.Ю., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Р, (33001, м. Рівне, вул. Дворецька, 93)

до відповідача: Фізичної особа підприємця Стєшиної Олени Володимирівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 450753,97грн

За участю представників сторін:

Від позивача Гончарук В.В., посвідчення № 543 від 25.06.2007

Від відповідача Куцигін І.В., свідоцтво № ЗП 001206 від 05.01.2017.

В провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа № 908/3496/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Р до Фізичної особа підприємця Стєшиної Олени Володимирівни про стягнення 450753,97грн за договором комерційної концесії від 01.01.2017, з яких 187535,97грн сума боргу по сплаті роялті, 263200,00грн сума неустойки.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2019 позовну заяву розподілено судді Господарського суду Запорізької області Колодій Н.А..

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.12.2019 судом порушено провадження у справі № 908/3496/19, присвоєний номер провадження 32/198/19. Розгляд справи вирішене розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.01.2020. 20.01.2020 в судовому засіданні оголошувалась перерва до 12.02.2020. В зв`язку з неявкою представників сторін судом було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено розгляд справи на 25.02.2020. В судовому засіданні 25.02.2020 оголошувалась перерва до 03.03.2020.

20.01.2020 від відповідача у справі надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, відзив на позовну заяву.

Розглянувши клопотання відповідача, враховуючи предмет та підстави заявленого позову, оскільки між сторонами наявний спір щодо достовірності підпису Стєшиної О.В. у договорі комерційної концесії від 15.01.2017 і для з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд задовольнив клопотання відповідача та визнав за необхідне призначити у справі судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.03.2020 у справі № 908/3496/19 було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі було зупинено на час проведення судової почеркознавчої експертизи.

09.07.2020 до Господарського суду Запорізької області від Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, надійшов супровідний лист вих. № 1032-20 від 03.07.2020 з висновком експерта судової почеркознавчої експертизи №1032-20 від 03.07.2020.

Ухвалою суду від 17.07.2020 судом було поновлено провадження у справі у зв`язку з усуненням обставин, що спричинили зупинення провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 10.09.2020. Судове засідання перенесено на 28.09.2020.

Ухвалою суду від 28.09.2020 судом закрито підготовче провадження. Розгляд справи по суті призначено на 19.10.2020. Розгляд справи по суті розпочато 19.10.2020. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 19.11.2020. Враховуючи те, що судове засідання призначене на 19.11.2020 у режимі відеоконференції не відбулося розгляд справи на іншу дату на 08.12.2020.

12.02.2020 до канцелярії Господарського суду від відповідача надійшло клопотання про допит свідка. Клопотання судом залишено без задоволення, як оформлене з порушенням вимог закону.

25.02.2020 від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи оригіналу комерційної концесії від 15.01.2017. Клопотання судом прийнято та задоволено.

Від відповідача, також 25.02.2020 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи документів для призначення експертизи. А також, подана заява про допит свідка, а саме Щербіну Петра Івановича. Клопотання про приєднання документів судом задоволено. Розгляд заяви про допит свідка було відкладено до розгляду справи по суті. Заява судом розглянута та залишена без задоволення, оскільки при розгляді справи по суті представник відповідача Щербіна П.І. надав суду пояснення в добровільному порядку.

Розгляд справи завершено 08.12.2020 оголошенням вступної та резолютивної частин рішення у присутності представників сторін (в режимі відео конференції).

Судові засідання проводились із застосування засобів технічної фіксації в режимі відео конференції за клопотанням представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

01 січня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Арго-Р» та Фізичною особою підприємцем Стєшиної Олени Володимирівни було укладено договір комерційної концесії (далі - договір).

01 червня 2015 року між ГРЕГСОН ГРУП ЛТД (GREGSON GROUP LTD), компанія зареєстрована за законодавством Британських Віргінських островів за реєстраційним №1487224, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Арго-Р» (позивач) був укладений ліцензійний договір № 1 (копія договору додається). Відповідно до умов зазначеного договору ГРЕГСОН ГРУП ЛТД (ліцензіар) за плату передає Товариству з обмеженою відповідальністю «Арго-Р» ліцензіат) дозвіл на використання торговельної марки «НАШ КРАЙ» при реалізації товарів та послуг, в обсязі визначеному у п. 1.3 цього договору. Відповідно до п. 1.3. ліцензійного договору № 1 під використанням ліцензіатом торговельної марки «НАШ КРАЙ» у цьому договорі розуміється нанесення її на будь-який товар, інструмент, вивіску, предмет або одяг, прапор, нашивку, бирку, засіб (в тому числі транспортний) при пропонуванні чи здійсненні послуг ліцензіатом, а також застосування її в діловій документації та/або в рекламі, в тому числі і через мережу Інтернет. Під використанням ліцензіатом торговельної марки «НАШ КРАЙ» у цьому договорі розуміється також право на підписання від свого імені суб-ліцензійних договорів з користувачами Торгівельної марки «Наш Край» (третіми особами), включаючи, але не обмежуючись, договорів комерційної концесії, договорів про надання послуг (маркетингових, мерчендайзингових) тощо. При цьому використання торгівельної марки можливе лише в сфері діяльності , які вказані в свідоцтві згідно міжнародної класифікації товарів і послуг (клас 35 класифікації).

Внаслідок невиконання відповідачем умов договору комерційної концесії від 01.01.2017 позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення 450753,97грн, з яких 187535,97грн сума боргу по сплаті роялті та 263200,00грн сума неустойки.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, дослідивши надані суду документальні докази, суд дійшов наступних висновків:

В обґрунтування позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Р (позивач у справі) вказує на те, що за договором комерційної концесії ТзОВ «Арго-Р» зобов`язувалось надати ОСОБА_1 (відповідачу у справі) за плату право користування комплексом належних позивачу прав з метою виготовлення, використання, ввезення, пропозиції до продажу, продажу і іншого введення в господарський обіг товарів, надання послуг і виконання робіт з використанням торговельної марки „НАШ КРАЙ".

В позовній заяві, позивач вказує, що на виконання умов договору комерційної концесії ТзОВ «Арго-Р» було надано відповідачу копію документа, що підтверджує право власності на торгову марку, дані про розмір інвестиції вартість обов`язкового для придбання устаткування та інвентаря, технологію роботи магазина, п включає основні принципи і задачі торгового підприємства, технологічну схему і документообіг, правила функціонування внутрішніх підрозділів (торгового залу, складу, розрахунково-касово вузла, охорони), методи і форми планування і звітності, а також було надано у використання бази постачальників та асортименту товарів. ТзОВ «Арго-Р» забезпечило: організування ввідного навчання персоналу відповідача на без функціонуючого супермаркету, організовування проведення тренінгів та семінарів д. працівників Відповідача згідно навчальних програм, проведення атестації персоналу, проведені рекламної підтримки як на стадії відкриття магазину, так і в його подальшій роботі (загальної реклама в ЗМІ, проведення різних рекламних акцій у торговому залі магазина), надання юридичних підтримки, консультації, інформування про нововведення, зміни у законодавстві, нормативи документації. ТзОВ «Арго-Р» була надана допомога відповідачу на стадії відкриття магазину в складай оптимальної планограми торгового залу, схеми розташування відділів, у придбанні обладнання. ТзОВ «Арго-Р» було виділено куратора для відповідача, який консультував з питань організації виробничих процесів та контролював їх дотримання.

Відповідно до умов договору концесії (п. 3.1.), відповідач зобов`язувався один раз на місяць впродовж 5 (п`яти) календарних днів, наступних за звітним періодом сплачувати Прововолодільцеві Роялті у розмірі 301,94 (триста один ) євро 94 евроцентів по курсу НБУ і день виникнення зобов`язання по сплаті Роялті. Роялті сплачується в повному обсязі та національній валюті гривні відповідно до умов Договору: роялті - щомісячна плата, яку користувач сплачує Правоволодільцеві за право використані об`єктів інтелектуальної власності Правоволодільця у порядку та строки вказані в статті 3 цього договору.

За період з 05 лютого 2017 року по 05 грудня 2019 року позивачем було нараховане роялті в розмірі 313990,43 грн. Позивач вказує, що заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті роялті станом на 05 грудня 2019 року становить 187 535,97 грн. А також, позивачем нарахована неустойка в розмірі 263200,00грн.

Тобто, позовні вимоги у даній справі позивачем обґрунтовані договором комерційної концесії від 01.01.2017 (як зазначено у позовній заяві та долучено копію договору комерційної концесії до позовної заяви).

Відповідач заперечив проти заявлених вимог, з наступних підстав: позивач заявив позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором комерційної концесії, нібито укладеного 01.01.2017, додавши до позовної заяви копію такого договору.Однак, в подальшому для проведення експертизи представник позивача надав нібито оригінал цього договору, який відрізняється від копії як датою укладення (на копії - 01.01.2017, на оригіналі - 15.01.2017), строком дії (на копії - до 31.12.2020, на оригіналі - до 31.12.2021), так і викладення пункту 3.1. договору про розмір платежів (п. 3.1. договору). Зазначені розбіжності вже самі по собі унеможливлюють задоволення позову про стягнення заборгованості за договором комерційної концесії через невизначеність умов такого договору.

Проведеною у справі судовою почеркознавчою експертизою встановлено, що досліджуваний договір відповідачем не підписувався, а підпис від імені відповідача вчинено шляхом наслідування підпису. Спірний договір ні 01.01.2017, ні 15.01.2017 ОСОБА_2 не підписувала, доручень на його підписання від свого імені нікому не надавала особу, яка вчинила підпис від її імені, під час розгляду справи не встановлено. Зазначеним спростовуються твердження представника позивача в його усних поясненнях в минулому судовому засіданні про можливе вчинення такого договору іншою особою в моїх інтересах та наступного схвалення мною такого правочину. Ці твердження є лише припущеннями, які втім не ґрунтуються на доказах.

На підставі викладених в відзиві та додаткових поясненнях обставин відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

З метою перевірки всіх обставин справи судом була призначена судова почеркознавча експертиза, про що судом винесено відповідну ухвалу. На вирішення судових експертів було поставлено наступне питання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 в договору комерційної концесії б/н від 2017, внизу кожної сторінки та наприкінці договору над словом «Користувач» самою ОСОБА_1 або іншою особою? Оригінал договору комерційної концесії від 15.01.2017 наданий позивачем разом з клопотанням (вх. 4121/08-08/20 від 25.02.2020)

Експертиза це розгляд, дослідження експертом-фахівцем якихось справ, питань, що потребують спеціальних знань. ... Судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Почеркознавча експертиза комплекс заходів, що спрямовані на встановлення приналежності почерку рукописа й підпису конкретній людині. Зазвичай застосовується для визначення справжності підпису або виявлення фальсифікації документа.

Відповідно до висновку експерта Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1032-20 від 03.07.2020: «Підписи, виконаня від імені ОСОБА_1 а розміщені в графі «Користувач» в нижній частині кожного з аркушів та графі «Підпис» розділу «Користувач» останнього аркушу оригіналу договору комерційної концесії б/н від 2017, укладеному між ТОВ «Агро-Р» та ФОП Стєшиною О.В. виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису.

Оцінюючи наданні сторонами докази та пояснення, слід значити наступне: на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, позивачем виписки банку на підтвердження того, що договір концесії частково виконувався відповідачем, але з наданих суду виписок не вбачається, що дані платежі проводили відповідачем саме за договором комерційної концесії від 01.01.2017, так як в даних виписках відсутнє посилання на будь який договір.

Зауваження позивача про те, що в виписках банку є посилання на номер 195855, що є номером торгівельної марки «НАШ КРАЙ» судом до уваги не приймаються, оскільки це є номер торгівельної марки і не може бути доказом виконання зобов`язання за конкретним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Пред`являючи до стягнення суму заборгованості по роялті в розмірі 187535,97грн. та нараховуючи суму неустойки в розмірі 263200,00грн позивач вказує на те, що відповідачем не виконані зобов`язання за надане позивачем право та усі супутні послуги, передбачені умовами договору.

Роялті це щомісячна плата, яку користувач (відповідач) сплачує право володільцеві за право використання об`єктів інтелектуальної власності право володільця за цим договором у порядку та строки вказані в статті 3 договору комерційної концесії.

Згідно зі ст. 4 договору концесії, до відкриття точки право володілець (позивач) зобов`язаний надати користувачу один екземпляр Франчайзингового пакету з метою його використання користувачем для ведення бізнесу. Франчайзинговий пакет є власністю правоволодільця та захищається правом інтелектуальної власності. Франчайзинговий пакет та його екземпляр передається користувачу виключно у користування. ….

4.1.2. Призначити уповноваженого представника (куратора відкриття торгового закладу), який буде консультувати з питань організації виробничих процесів та контролювати їх дотримання до та в період відкриття "очки;

4.1.3. Розробити і надати користувачу відповідні плани, специфікації для оформлення точки у відповідності з вимогами, зазначеними франчайзинговому пакеті, планограму торгового залу, схему розташування відділів та товарів на полицях;

4.1.4. Надати користувачу рекомендації, вказівки, інші поради щодо оформлення/ будівництва точки відповідно до вимог правоволодільця, якщо користувач просить надати такі рекомендації;

4.1.5 Провести ввідне стажування для персоналу користувача згідно статті 5 цього договору.

Статтею 6 договору також передбачені зобов`язання правоволодільця протягом дії договору : призначити уповноваженого представника, який буде проводити періодичні аудити точки, консультуватиме з питань її функціонування, інновацій, навчанні персоналу, здійснюватиме контроль за втриманням стандартів зовнішнього та внутрішнього маркетингу, умов даного договору (п. 6.1.1);

6.1.2. Надавати користувачу постійне технічне та консультаційне сприяння, включаючи сприяння у навчанні та підвищенні кваліфікації працівників;

6.1.3. Надавати користувачу рекомендації, консультації, вказівки тощо щодо всіх аспектів ведення правоволодільцем бізнесу, включаючи формування асортименту товару, фінансові консультації, консультації по стажуванню, адмініструванню і просуванню бізнесу, спрямовані на ведення такого бізнесу найбільш ефективним способом;

6.1.4. Проводити додаткове, повторне або наступне стажування працівників користувача на умовах, значених Статтею 5 цього договору;

6.1.5. Надавати користувачу стандартні форми договорів, що можуть використовуватися ним при веденні бізнесу і які не увійшли до Франчайзингового пакету;

6.1.6. Надавати інформацію про проведення конференцій та інших заходів, що пов`язані з функціонуванням бізнесу;

6.1.7. Постійно працювати над поліпшенням системи, вносити нововведення у Франчайзинговий пакет, передавати ці зміни користувачу безкоштовно та контролювати їх використання користувачем. Правоволоділець має попередити користувача про зміни за місяць до їх запровадження.

6.1.8. Контролювати якість обслуговування споживачів користувачем, дотримання ним усіх вимог та умов системи в рамках Аудиту Точки;

6.1.9. Надавати Користувачу в рамках цього договору та системи всі послуги, що надаються Правоволодільцем іншим Користувачам - членам Франчайзингової мережі.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши умови договору, суд дійшов висновків, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами надання відповідачу послуг відповідно до умов комерційної концесії. В матеріалах справи відсутні докази виконання умов договору позивачем. Доказів надання послуг саме за спірним договором комерційної концесії (актів наданих послуг тощо) позивачем не надано. Таким чином, пред`явлені до стягнення суми позивачем не доведені.

Судом також взято до уваги висновок експертизи, а також те, що позивачем до суду та на дослідження експертам надані різних редакцій договорів.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-347б4св18) зроблено висновок про те, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У задоволенні позову судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

На підставі ст. 129 ГПК України судові витрати у зв`язку з відмовою у позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Р, (33001, м. Рівне, вул. Дворецька, 93) до відповідача: Фізичної особа підприємця Стєшиної Олени Володимирівни ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 450753,97грн відмовити повністю.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 30 грудня 2020.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.А. Колодій