ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" грудня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2515/20

Суддя Господарського суду Одеської області Погребна К.Ф. при секретарі судового засідання Арзуманян В.А., розглянувши матеріали справи № 916/2515/20

за позовом: Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1, )

до відповідачів: 1. Акціонерного товариства Універсал банк (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ); 2. Товариства з обмеженою відповідальністю Селена Логістік (65085, м. Одеса, вул. Моторна, буд. 8М, )

за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Департамента комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1)

про стягнення 258 836,51грн.

Представники:

від позивача - Танасійчук Г.М., посвідчення № 1323,

від відповідача 1 - не з`явився;

від відповідача 2 - Янчук В.М., ордер № 629903, дата видачі : 16.09.20;

від третьої особи - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства Універсал банк та доТовариства з обмеженою відповідальністю Селена Логістік про стягнення 258 836,51грн.

При цьому в обґрунтування позивних вимог позивач посилається на здійснення відповідачами безоплатного користування однією і тією ж земельною ділянкою без укладеного договору оренди.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.09.2020р. було відкрито провадження по справі №916/2515/20. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Крім того відповідною ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

23.11.2020р. за вх. №31344/20 до суду від третьої особи надійшло клопотання про призначення судової експертизи, згідно якої останній просить суд призначити судову земельно-технічну експертизу. Судом в задоволенні відповідного клопотання було відмовлено з огляду на його подання з порушення строків передбачених ГПК України та відсутності клопотання про поновлення відповідного строку.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.11.2020р. підготовче засідання було закрито, розгляд справи призначено по суті в засіданні суду.

22.09.2020р. за вх. №25119/20 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Селена Логістік надійшов відзив на позов, згідно якого останній позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим в задоволені позову просить суд відмовити повністю.

28.09.2020р. за вх. №25595/20 до суду від Акціонерного товариства Універсал банк надійшов відзив на позов, згідно якого останній позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим в задоволені позову просить суд відмовити повністю.

23.09.2020р. за вх. №25159/20 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення по суті спору, згідно яких третя особа підтримує позовні вимоги Одеської міської ради та просить їх задовольнити.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Як вказує позивач, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з 05.04.2018 р. акціонерному товариству «Універсал Банк» належало на праві приватної власності приміщення площею 1562,9 кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, буд. 8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2018 р. №479, укладеного між AT «Універсал Банк» та приватним підприємством «Аркадія».

16.08.2018 р. право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Селена Логістік» на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2018 р.№ 1153.

В подальшому, 27.11.2018 р. вищевказаний об`єкт нерухомого майна площею 1562,9 кв.м. за реєстраційним номером 01 об`єднано з об`єктом нерухомого майна площею 1385,4 кв.м. за реєстраційним номером 101.

Підставою об`єднання зазначених об`єктів нерухомого майна є, зокрема, висновок від 22.11.2018 р. № 01-22, виданий ТОВ «Експерт партнер».

Позивач зазначає, що зі змісту висновку вбачається, що об`єкт нерухомого майна площею 1385,4 кв.м. за реєстраційним номером 101 майже повністю зруйнований та переобладнаний в господарчий блок та будинок охорони площею 6 кв.м. Новоствореному об`єкту площею 1568,9 кв.м., присвоєно адресу: м. Одеса, вул. Моторна, буд. 8м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Даний об`єкт складається з цеху з переробки та складування сільськогосподарської продукції (літ. А) площею 1562,9 кв.м., навісу (літ. Б), будинку охорони (літ. В) площею 6,0 кв.м. та господарчого блоку (літ. Г).

Власником зазначеного майна відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 27.11.2018 р. є ТОВ «Селена Логістік».

За посиланнями Одеської міської ради, об`єкт нерухомого майна за реєстраційний номером 01 площею 1562,9 кв.м., що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, буд. 8, з 27.11.2018 р. перетворено в об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 101 площею 1568,9 кв.м., що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, буд. 8м.

Позивач наголошує, що вказаний об`єкт розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :23:012:0014, загальною площею 0,2943 га, власником якої є територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Як зазначає позивач, департаментом комунальної власності Одеської міської ради направлялась вимога до AT «Універсал Банк» від 27.02.2020 р. № 0113/717 щодо необхідності сплати коштів за користування земельною ділянкою територіальної громади м. Одеси без належного оформлення такого права.

Крім того, відповідна вимога також направлялась департаментом комунальної власності Одеської міської ради на адресу ТОВ «Селена Логістік» листом від 26.02.2020 р. № 0113/692.

Проте, станом на теперішній час договір оренди земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, земельна ділянка 8, між Одеською міською радою та AT «Універсал Банк», а з 16.08.2018 р. між Одеською міською радою та ТОВ «Селена Логістік» не укладено, відповідне право оренди вказаної земельної ділянки не зареєстровано.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Таким чином, за посиланнями позивача AT «Універсал Банк», будучи з 05.04.2018 р. по 15.08.2018 р. власником об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 8, користувався земельною ділянкою за вказаною адресою без укладеного договору оренди, а з 16.08.2018 р. вищезазначену земельну ділянку без належно укладеного договору оренди використовує ТОВ «Селена Логістік».

На переконанням позивача, вказане має наслідком порушення права територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради як власника відповідної земельної ділянки на отримання доходів у вигляді орендної плати.

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси, виданим Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області від 03.10.2017 р. № 5068, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2943,0 кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 8, кадастровий номер: :23:012:0014 складає 2 401 576,07 грн.

Як вказує позивача враховуючи наведене, фінансовим відділом департаменту комунальної власності Одеської міської ради розраховано розмір безпідставно збережених AT «Універсал Банк» коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером: :23:012:0014, за період з 05.04.2018 р. по 15.08.2018 р., що складає 43 533,91 грн. та ТОВ «Селена Логістік» коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером: :23:012:0014, за період з 16.08.2018 р. по 31.05.2020 р., що складає 215 302,60 грн.

Отже, враховуючи вищенаведене посилаючись на положення ст. 1212 Цивільного кодексу України, Одеська міська рада звернулась до господарського суду Одеської області з вимогою про стягнення з власників об`єкта нерухомого майна (з 05.04.2018 р. по 15.08.2018 р. AT «Універсал Банк», з 16.08.2018 р, ТОВ «Селена Логістік») безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені приписами частини другої ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідачів не отриманої орендної плати на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України за період до оформлення відповідачем права власності на спірну земельну ділянку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Наведене дозволяє дійти висновку, що обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Позиція господарського суду щодо виникнення між сторонами по справі кондикційних зобов`язань та, відповідно, правомірності застосування до таких правовідносин приписів ст. 1212 ЦК України відповідає висновкам, до яких дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018р. по справі №629/4628/16-ц та у постанові від 20.11.2018р. по справі №922/3412/17.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2006 року між Одеською міською радою та Фізичною особою-підприємцем Рибальченком Олегом Вікторовичем було укладено Договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Карімовою Л.М. (зареєстровано у реєстрі за № 549). Пунктом 14.1. Договору оренди землі визначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстрований у Одеській регіональній філії ДП ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04 липня 2007 року за № 90.

Згідно із п. 1.1.1 та п. 2.1. Договору оренди землі, та враховуючи додаток до договору оренди, Одеською міською радою ФОП Рибальченку О.В. було передано в оренду земельну ділянку за адресою: м. Одеса, Малиновський район, вул. Моторна, 8 - площею 0,2943 га, розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Моторна, 8 (із кадастровим номером :23:012:0014, цільове призначення - землі промисловості, які перебувають у комунальній власності і на якій розташовано придбані ФОП Рибальченко О.В. приміщення.

Відповідно до п.3.1. Договору оренди землі, договір укладено терміном на 25 років. Тобто, строк дії оренди було встановлено до 2032 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.02.2016р. у справі №922/1220/14 було визнано за приватним підприємством "Аркадія" () право власності на приміщення, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул.Моторна,8, загальною площею 1562,9 кв.м., та складаються з овочесховища №1 площею 200,2 кв.м., кабінету №2 площею 13,2 кв.м., овочесховища №3 площею 77,4 кв.м., овочесховища №4 площею 100,9 кв.м., овочесховища №5 площею 201,6 кв.м., овочесховища №6 площею 194,8 кв.м., овочесховища №7 площею 45,1 кв.м., камери схову №8 площею 429,7 кв.м., камери газації №9 площею 61,2 кв.м., камери газації №10 площею 61,2 кв.м., камери газації №11 площею 61,2 кв.м., камери газації №12 площею 61,2 кв.м., майстерні №13 площею 12,2 кв.м., кімнати відпочинку №14 площею 7,7 кв.м., санвузлу №15 площею 1,3 кв.м., душової №16 площею 2,6 кв.м., кабінету №17 площею 11,8 кв.м., прийомної №18 площею 12,8 кв.м., кабінету №19 площею 6,8 кв.м. Відповідно ухвалою було встановлено, що 11.11.2006 р. між ПП "Аркадія" та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу вищезазначених приміщень, відповідно до якого ОСОБА_1 (продавець) продав, а ПП "Аркадія" купило зазначені приміщення, сторони домовилися, що договір набуває чинності з моменту його підписання та норіального посвідчення, акт прийому-передачі майна підписується сторонами в одноденний строк з моменту нотаріального посвідчення.

05.04.2018 року відповідач 1 уклав договір купівлі-продажу приміщення із приватним підприємством "Аркадія", за яким ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» став власником нерухомого майна: приміщення, що розташовані за адресю: АДРЕСА_1 , загальною площею 1562, 9 кв.м.

Станом на дату придбання відповідачем 1 нежитлових приміщень, а саме 05.04.2018 року, земельна ділянка площею 0,2943 га, розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Моторна, 8 із кадастровим номером :23:012:0014, цільове призначення - землі промисловості, які перебувають у комунальній власності і на якій розташовано придбані приміщення, перебували в оренді Фізичної особи-підприємця Рибальченка Олега Вікторовича, строк дії оренди до 2032 року (п. 1.2 Договору купівлі-продажу приміщення від 05.04.2018р.).

ТОВ «СЕЛЕНА ЛОГІСТИК» є власником об`єкт нерухомого майна (цех з переробки та складування сільськогосподарської продукції, А; навіс, Б; будинок охорони В; господарчий блок, Г) за реєстраційним номером 1101 площею 1 568,9 кв.м., що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, буд.8м. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 27.11.2018 року, що підтверджується відповідним витягом.

Вказаний об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 1101 виник в результаті об`єднання об`єкта нерухомого майна площею 1562,9 кв.м. за реєстраційним номером 01 з об`єктом нерухомого майна площею 1385,4 кв.м. за реєстраційним номером 101 на підставі висновку №01-22 від 22.11.2018 року виданого ТОВ «Експерт партнер».

Об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 площею 1562,9 кв.м. належав ТОВ «СЕЛЕНА ЛОГ1СТІК» на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 16.08.2018 року укладеного з ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та посвідченого Прокопенко Л.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №1153.

Відповідно до п.1.3 вказаного договору купівлі-продажу, предмет договору (об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 площею 1562,9 кв.м.) знаходився на земельній ділянці площею 0,2943 га, яка розташована за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Моторна,8, кадастровий номер :23:012:0014, цільове призначення: землі промисловості, перебуває в комунальній власності та знаходиться в оренді фізичної особи - підприємця Рибальченко Олега Вікторовича, строк дії договору оренди до 2032 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 7, 8 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 124, ст. 125 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 1, абзацу 2 ст. 4 Закону України „Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній

власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Згідно зі ст. 13 Закону України „Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

В силу приписів ст. ст. 18, 20 Закону України „Про оренду землі договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної

реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

За змістом частини 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

При цьому Верховний Суд в рамках розгляду подібних правовідносин неодноразово вказував, що у разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, незалежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.07.2019 р. у справі № 911/2244/18, від 19.06.2018 р. у справі № 922/3655/17, від 07.11.2018 р. у справі № 910/20774/17 та ін).

Відповідно до приписів ст. 1212 Цивільного кодексу України набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Під відсутністю правової підстави в розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України розуміється перехід майна від однієї особи до іншої, у випадку коли набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Отже судом встановлено, що з моменту набуття права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, буд.8м. до відповідача 1 з 05.04.2018р. перейшло право користування відповідною земельною ділянкою, за договором оренди землі від 02.11.2006 року(зареєстрований 04.07.2007 р. за № 90), що укладений між Одеською міською радою та ФОП Рибальченко О.В., та з 16.08.2018р. відповідне право оренди перейшло до відповідача 2.

Враховуючи наведене, судом відхиляються доводи позивача стосовно використання відповідачами земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Таким чином, суд вважає, що спірне земельна ділянка не може вважатися набутою чи збереженою відповідачами без достатніх правових підстав, а тому підстави для застосування статті 1212 Цивільного кодексу України відсутні, в зв`язку з чим позовні вимоги Одеської міської ради щодо стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою в підставі ст. 1212 ЦК України задоволенню не підлягають.

Позивач у відповіді на відзив вказував що рішенням господарського суду Одеської області від 21.05.2012 р. у справі 3-30/75-10-1906 позовні вимоги про розірвання договору оренди землі, укладеного 02.11.2006 р. між Одеською міською радою та ФОП Рибальченко О.В., зареєстрованого в Одеській регіональній філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 04.07.2007 р. за № 90 - задоволено. Договір оренди землі, укладений 02.11.2006 р. між Одеською міською радою та ФОП Рибальченко О.В., зареєстрований в Одеській регіональній філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 04.07.2007 р. за № 90 розірвано. Отже з моменту набрання законної сили рішенням господарського суду Одеської області від 21.05.2012 р. у справі 3-30/75-10-1906 (тобто з 04.06.2012 р.) договір оренди землі від 04.07.2007 р. за № 90 є розірваним, а тому не породжує жодних прав та обов`язків як для його сторін, так і для нових власників об`єкта нерухомого майна, розташованого на відповідній ділянці.

Суд відповідні послання позивача не приймає до уваги з огляду на наступне.

Так дійсно, рішенням господарського суду Одеської області від 21.05.2012 року у справі 3-30/75-10-1906 за позовом Одеської міської ради до ФОП Рибальченка О.В. було розірвано вищевказаний договір оренди, зареєстрований в Одеській регіональній філії ДП ЦДЗК.

В той же час вбачається зі змісту заяв по суті позивача та поданих документів у додатках, докази проведення державної реєстрації припинення права оренди у ДЗК за вищевказаним договором - відсутні.

За приписами статті 34 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на час розірвання судом договору оренди), у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Проте, докази повернення земельної ділянки ФОП Рибальченко О.В. Одеській міській раді суду не надано. Судові рішення та підтвердження факту їх виконання щодо зобов`язання повернути земельну ділянку, чи про витребування земельної ділянки в ФОП Рибальченко О.В. - відсутні.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із частиною п`ятою статті 126 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, зміни, припинення, розірвання договору до договору оренди землі набирають чинності в такому ж порядку, тобто після їх державної реєстрації.

Згідно зі статтею 202 Земельного кодексу України, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до абзацу шостого підпункту 1.2 пункту 1 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему від 02.07.2003 № 174, зареєстрованим в Мін`юсті 25.07.2003 за № 641/7962 (що діяв станом на дату розірвання судом договору), державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою автоматизованої системи державного земельного кадастру (далі - АС ДЗК). Для здійснення державної реєстрації у межах договору оренди землі, у разі якщо обставини обумовлюють зміну інформації, яка зазначається у реєстраційній картці, структурним підрозділом державного підприємства Центр державного земельного кадастру повинна була вноситися відповідна інформація до АС ДЗК та роздруковуються реєстраційні картки земельної ділянки, які в подальшому включаються до Поземельної книги.

Проте, Одеською міською радою після отримання рішення суду у 2012 році не вчинено дій з внесення запису до Державного земельного кадастру щодо розірвання договору оренди землі із ФОП Рибальченком О.В., а відтак державна реєстрація в такому кадастрі відображає чинне право оренди.

При цьому, з 1 січня 2013 року почала діяти нова система реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, передбачена викладеним у новій редакції Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 1 липня 2004 року ("Закон") та 05.02.2015 року було зареєстровано право власності за Одеською міською радою на земельну ділянку за адресою: м. Одеса, Малиновський район, вул. Моторна, 8 - площею 0,2943 га, розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Моторна, 8 (із кадастровим номером :23:012:0014). Записи про право оренди за ФОП Рибальченко О.В. при цьому залишилися чинними у Державному земельному кадастрі, оскільки Державний реєстр речових прав на нерухоме майно почав дію з 01.01.2013р.

Отже, під час перебування на праві власності за відповідачем 1 у 2018 році об`єкту нерухомого майна за адресою: м.Одеса, вул. Моторна, 8, та під час відчуження відповідачем 1 цього майна відповідачу 2 у ДЗК містилася інформація про земельну ділянку, яку відповідачі правомірно сприйняли як офіційну та таку, що підтверджувало державну реєстрацію права оренди на землю за ФОП Рибальченко О.В. та його зобов`язання перед Одеською міською радою.

Більш того, в матеріалах справи містить Акт огляду земельної ділянки від 15.06.2020р. складеного працівниками Відділу самоврядувального контролю за використанням і охороною земель та дотримання вимог земельного законодавства Депатрамента комунальної власності Одеської міської ради з якого вбачається, що земельна ділянка що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 8. відповідно до договору оренди від 04.07.2007р. №0 загальною площею 2943 кв. м. надана ФОП Рибальченко О.В., для експлуатації та обслуговування будівлі овочесховища.

Крім того, суд звертає увагу що в матеріалах справи містяться розрахунки завданої шкоди за використання земельної ділянки складені станом на 01.06.2020р. які є неналежними доказами, оскільки акт огляду земельної ділянки складено пізніше розрахунків а саме - 15.06.2020р. Здійснити розрахунок завданої шкоди за використання земельної ділянки без встановлення відповідного факту є неможливим.

Інші посилання позивача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України"

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Отже, оскільки комерційні акти про розбіжність фактичної маси вантажу із зазначеною масою в залізничних накладних були складені позивачем за наслідками переважування вантажу на непридатних вагах, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими належними та допустими доказами не підтверджені в зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1, ) до Акціонерного товариства Універсал банк (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ) та до Товариства з обмеженою відповідальністю Селена Логістік (65085, м. Одеса, вул. Моторна, буд. 8М, ) відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на Одеську міську раду (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 30 грудня 2020 р.

Суддя К.Ф. Погребна