ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.12.2020 м. Ужгород Справа № 907/695/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду міста Києва Плесо, м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Гарантбуд, м. Ужгород

про стягнення 5190,90 грн.

секретар судового засідання Корольчук М.М.

сторони не викликались

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Гарантбуд 5190,90 грн. Заявлена до стягнення сума складається з 4625,36 грн основного боргу за Договором № 90/2019/В про відшкодування вартості постачання холодної води та водовідведення, 92,96 грн інфляційних збитків, 136,95 грн трьох відсотків річних грн, а також 335,63 грн пені, нарахованої за період 25.03.2020-25.09.2020. Позов заявлено з посиланням на ст. ст. 15, 526, 549, 692 ЦК України, ст. ст. 193, 230-232, 265 ГК України.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить 2102 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов. Ухвала суду повернута органом зв`язку без вручення з відміткою про причини повернення: «за закінченням терміну зберігання». Оскільки за положенням ст. 27 ГПК України місцезнаходження юридичної особи визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, беручи до уваги, що ухвала суду була надіслана на офіційну юридичну адресу відповідача, суд дійшов висновку, що останній був повідомлений своєчасно та належним чином, а тому мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч.ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Правова позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не оплатив надані йому на виконання Договором № 90/2019/В про відшкодування вартості постачання холодної води та водовідведення послуги. Внаслідок цього у нього виникла заборгованість на суму 4625,36 грн. Крім того, за невчасну сплату послуг на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем поставлено вимогу про стягнення 92,96 грн інфляційних збитків, та трьох відсотків річних в розмірі136,95 грн, а також нараховану відповідно до п. 4.2.1 Договору пеню у розмірі 335,63 грн.

Заперечення відповідача

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

17 квітня 2019 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду міста Києва «Плесо» (Власник мереж, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарантбуд» (Користувач, відповідач) укладено Договір № 90/2019/В про відшкодування вартості постачання холодної води та водовідведення, за умовами якого власник водопровідної мережі зобов`язався забезпечувати транзит холодної води до межі балансової належності належних Користувачу мереж водопостачання та водовідведення, а Користувач як вторинний споживач здійснювати своєчасне відшкодування витрат Власника мереж, понесених останнім (вартості води та водовідведення).

Договір укладено відповідно до «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 № 190.

Сторони погодили обов`язок користувача протягом трьох днів з моменту підписання даного Договору, а в подальшому до 15 числа поточного місяця здійснити оплату Власнику мереж попередньої оплати відшкодування вартості холодної води та водовідведення у розмірі 300 (триста) грн. Зарахування даної суми в рахунок визначених відшкодування вартості холодної води та водовідведення проводиться Власником мереж щомісяця (пункт 3.2.1).

Розділом 5 Договору визначено порядок відшкодування вартості використання холодної води та водовідведення. Розрахунок Власника мереж вартості відшкодування холодної води та водовідведення здійснюється згідно з показниками лічильника за базовий місяць не пізніше останнього числа даного місяця. Розрахунок відшкодування вартості холодної води та водовідведення здійснюється за встановленими ПрАТ «Київводоканал» тарифами, згідно з показниками лічильника. Різницю між вартістю використаної холодної води та вартістю попередньо сплаченої холодної води та водовідведення Користувач сплачує протягом 5-ти робочих днів з дня надання відповідного розрахунку (рахунку) або самостійно, але в будь-якому разі до закінчення звітного місяця (пункт 5.2 Договору).

На виконання умов Договору позивачем надано послуги на загальну суму 4625,36 грн, що підтверджується Актами про надання послуг № 618 від 30.04.2019 на суму 20,38 грн; № 820 від 31.05.2019 на суму 122,36 грн.; б/н від 30.06.2019 на суму 1141,06 грн.; б/н від 31.07.2019 на суму 1100,30 грн.; № 1622 від 31.08.2019 на суму 1120,68 грн.; № 1880 від 30.09.2019 на 1120,68 грн.

За твердженням позивача надані послуги Відповідачем залишились неоплаченими. Відсутні в матеріалах справи і докази щомісячної попередньої оплати, яка підлягала внесенню на підставі п. 3.2.1 Договору.

Натомість позивачем подано докази надсилання Актів надання послуг разом з рахунками для оплати.

За порушення грошових зобов`язань сторони обумовили такі міри відповідальності.

Так, відповідно до пункту 4.2.2. Договору за кожний день прострочення платежів, які передбачені цим Договором, враховуючи день фактичної оплати, Користувач сплачує Власнику мереж на його вимогу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в момент такого порушення за кожен день прострочення.

З огляду на вказаний пункт, позивачем поставлено вимогу про стягнення з відповідача пені, розрахованої за останні 6 місяців: з 25 березня 2020 року до 25 вересня 2020 рік проводиться за формулою: (Сума боргу) х 2 (Ставка пені (%))/ 100% / 365 днів х (Кількість днів) в розмірі 335,63 грн.

Також позивач за період з 1 жовтня 2019 року по 25 вересня 2020 року нарахував та поставив вимогу про стягнення 136,95 грн 3% річних та 92,96 грн втрат від інфляції.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, при цьому зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт надання послуг з огляду на положення укладеного між сторонами у спорі договору на заявлену суму належним чином підтверджено, оскільки за умовами пункту 3.2.2 мотивованої відмову від підписання актів суду подано не було, відтак, Користувач підтвердив відсутність будь-яких претензій до Власника мереж.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів оплати наданих послуг матеріали справи не містять.

Оскільки в ході судового розгляду, відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу є такими, що підлягають до задоволення.

Щодо 3 % річних та інфляційних втрат

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні ж нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, також не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З огляду на це, суд перевірив здійснені позивачем розрахунки і встановив, що такі проведені вірно, відтак, вимога про стягнення з відповідача 136,95 грн 3% річних та 92,96 грн втрат від інфляції витрат підлягає до задоволення.

Щодо пені

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4.2.2. Договору сторони погодили, що за кожний день прострочення платежів, які передбачені цим Договором, враховуючи день фактичної оплати, Користувач сплачує Власнику мереж на його вимогу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в момент такого порушення за кожен день прострочення..

Нарахування позивачем відповідачеві пені повинно відповідати встановленим правилам. Так, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Умовами Договору сторони не погодили інший період нарахування пені.

Судом перевірено розрахунок пені та встановлено, що заявлена до стягнення сума вирахувана не по кожному протермінованому платежу з обмеженням шістьома місяцями такого нарахування, а з кінцевої суми боргу відповідача за останні шість місяців, до того ж заявлена зі спливом шести місяців з моменту останнього нарахування. За таких обставин, заявлена до стягнення з відповідача сума пені 136,95 грн задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, на відповідача покладається 1965,94 грн витрат на оплату судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 129, 165, 236, 238, 240, 248, 251 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Гарантбуд(88000 Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Собранецька, 39, ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду міста Києва Плесо (04119, м. Київ, вул. сім`ї Хохлових, 15, корпус А, офіс 3, ) суму в розмірі 4854,91 грн. (чотири тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривні 91 коп), в т. ч. 4625,00 грн. основного боргу, 136,95 грн 3% річних, 92,96 грн інфляційних втрат, а також 1965,94 грн (одна тисяча дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 94 коп.) на відшкодування судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 24.12.2020.

Суддя Л.В. Андрейчук