ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 місто Дніпро Справа № 904/3719/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Дніпропетровський трубопрокатний завод" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2020 (повний текст оформлений 18.09.2020, суддя Ярошенко В.І.) у справі №904/3719/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Дніпропетровський трубопрокатний завод", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 93 787,49 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дніпропетровський трубопрокатний завод" на свою користь 52 102,50 грн. заборгованості, 16 569, 63 грн. 20% річних, 21 342,07 грн. пені, 3 773,29 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2020 у справі №904/3719/20 позов задоволено частково: закрито провадження у справі в частині стягнення суми боргу в розмірі 52 102,50 грн.; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Дніпропетровський трубопрокатний завод" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" 16 837,22 грн. пені, 16 569,63 грн. 20% річних, 2 496,68 грн. інфляційних нарахувань, 804,68 грн. витрат зі сплати судового збору; у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 4 504,85 грн., та інфляційних нарахувань у розмірі 1 276,61 грн. відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором транспортно-експедиційного обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів №03062019-ПВ/ТЕ від 03.06.2019 в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги згідно з актом виконання робіт (наданих послуг) № 651 від 30.08.2019. Враховуючи оплату відповідачем заборгованості у сумі 52 102,50 грн. під час розгляду справи місцевим господарським судом, закрито провадження у справі в частині стягнення суми боргу в розмірі 52 102,50 грн.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що акт виконаних робіт (наданих послуг) за серпень 2019 року №651 від 30.08.2019, який направлено позивачем відповідачу 03.09.2019 засобами електронного зв`язку в порядку, визначеному умовами пункту 10.6 договору, з урахуванням приписів пункту 10.7 договору (в подальшому направлення цього акту засобами поштового зв`язку) прирівнюється до оригіналу та, відповідно, є підставою для здійснення оплати згідно з умовами пункту 4.5 договору. Оскільки відповідачем протягом 10 днів з моменту отримання засобами електронного зв`язку акту виконаних робіт (наданих послуг) №651 від 30.08.2019 не було подано письмових заперечень щодо нього, то даний акт на підставі пункту 6.2 договору вважається прийнятим. Відтак, відповідач повинен був оплатити вартість визначених цим актом послуг у сумі 152 102, 50 грн. у 3-денний термін з моменту отримання акту, тобто до 06.09.2020 включно.

Здійснивши перевірку розрахунку пені за період з 07.09.2019 по 03.07.2020, місцевий господарський суд встановив його невідповідність положенням частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, а саме нарахування пені поза межами встановленого законом шестимісячного періоду її нарахування, тоді як умовами договору не передбачено збільшення такого періоду, а визначено лише спосіб її нарахування - за кожний день прострочення платежу.

Після здійсненого судом перерахунку, місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення пені за період з 07.09.2019 по 06.03.2020 у сумі 16 837,22 грн.

За результатами перевірки розрахунку 20% річних, місцевий господарський суд визнав розрахунок правильним, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та стягнув з відповідача на користь позивача 20% річних у сумі 16 569,63 грн.

Стосовно інфляційних втрат, місцевим господарським судом виявлено помилку у визначенні позивачем початку періоду їх нарахування (з вересня 2019) та у значенні сукупного індексу інфляції за листопад 2019 року - квітень 2020 року (становить 101,4). Встановлено, що зобов`язання мало бути виконано в строк до 06.09.2019 включно, тому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції повинен визначатись виходячи з суми боргу, що існувала на останній день вересня 2019 року, помноженої на індекс інфляції за період прострочення починаючи з жовтня 2019 року. Після перерахунку місцевий господарський суд визнав обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року у сумі 2 496, 68 грн.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Дніпропетровський трубопрокатний завод" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2020 у справі №904/3719/20, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про стягнення пені, 20% річних та інфляційних втрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про те, що строк оплати за актом виконання робіт (наданих послуг) №651 від 30.08.2019 настав 06.09.2019. Апелянт (відповідач) наголошує, що не отримував та не підписував вказаного акту, позивачем не надано належних доказів як направлення вказаного акту, так і отримання його відповідачем, тому строк оплати за вказаним актом не настав. Звертає увагу, що місцевим господарським судом встановлено отримання відповідачем акту №651 від 30.08.2019 засобами поштового зв`язку 20.09.2019, тому з урахуванням пункту 6.2 договору прострочення почалось з 01.10.2019, а не з 07.09.2019 як встановлено місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні. Відтак, місцевим господарським судом неправильно визначено дату прострочення та стягнуто пеню, 20% річних та інфляційні втрати з 07.09.2019.

Апелянт (відповідач) не погоджується із висновком місцевого господарського суду про отримання акту відповідачем електронною поштою, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження такого отримання.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2020 (колегією суддів у складі: Орєшкіної Е.В. (головуючий, доповідач), Широбокової Л.П., Подобєда І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Дніпропетровський трубопрокатний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2020 у справі №904/3719/20, розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2020 у справі №904/3719/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 4 504,85 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 276,61 грн. та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом помилково зазначено про порушення позивачем приписів частини 6 статті 232 Господарського кодексу України при підрахунку пені, оскільки за змістом пункту 8.15 договору нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через три роки з моменту виникнення прострочення, тобто умовами договору передбачений інший строк нарахування пені (3 роки).

Також апелянт (позивач) не погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову у стягненні інфляційних витрат за вересень 2019 року, посилаючись на те, що оскільки прострочення грошового зобов`язання виникло з 07.09.2019, інфляційні втрати за вересень 2019 року підлягають стягненню.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2020 (колегією суддів у складі: Орєшкіної Е.В. (головуючий, доповідач), Широбокової Л.П., Подобєда І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2020 у справі №904/3719/20; об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Дніпропетровський трубопрокатний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2020 у справі №904/3719/20 для спільного розгляду; розгляд скарг призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

30.10.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Дніпропетровський трубопрокатний завод", в якій позивач просить в її задоволенні відмовити. Позивач зазначає, що сторони передбачили в договорі направлення кореспонденції засобами електронного зв`язку та визначили електронні адреси, направлення з/на які визнаються сторонами та мають юридичну силу. Водночас пунктом 10.7 договору передбачено, що факсова чи сканована копія, в тому числі акту до цього договору, засвідчена печатками сторін, прирівнюється до оригіналу при наступному її підтвердженні оригіналом протягом 30 днів з моменту одержання копії. Оскільки позивачем направлено оригінал акту №651 від 30.08.2019 засобами поштового зв`язку 17.09.2019, направлена сканована копія цього акту прирівнюється до оригіналу, тому є правильним висновок місцевого господарського суду про отримання спірного акту відповідачем 03.09.2019 та настання строку на оплату 06.09.2019.

09.11.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Дніпропетровський трубопрокатний завод" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить в її задоволенні відмовити. Відповідач звертає увагу на те, що строк оплати настає після підписання акту виконаних робіт, а обов`язок підписати / надати вмотивовану відмову у його підписанні з моменту отримання примірнику такого акту. Оскільки акт №651 від 30.08.2019 направлений позивачем засобами поштового зв`язку 17.09.2019 та отриманий відповідачем 20.09.2019, саме з цієї дати і має рахуватись строк для підписання цього акту та його оплати.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Дніпропетровський трубопрокатний завод" не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" підлягає задоволенню частково.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 03.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дніпропетровський трубопрокатний завод" (клієнт) укладений договір транспортно-експедиційного обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів №03062019-ПВ/ТЕ, відповідно до пункту 1.1 якого клієнт доручає, а експедитор приймає на себе обов`язки від свого імені та за рахунок клієнта здійснювати транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних, та транзитних вантажів залізничним, автомобільним, водним та іншими видами транспорту по території України, країн СНД та інших держав (далі зі текстом договору - "послуги").

Вид та найменування вантажу, заявленого до перевезення згідно з даним договором, а також пункти відправлення та призначення вантажу зазначаються в протоколі погодження договірної ціни / додатку, який є його невід`ємною частиною (пункт 1.2 договору).

Діяльність сторін регламентується існуючими положеннями Статуту залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України, діючими правилами "СМГС", міжурядовими та прикордонними залізничними Угодами, національним та міжнародним транспортним правом, законодавчими актами України (пункт 1.3 договору).

Виконуючи обов`язки за цим договором, згідно умов пункту 1.1, експедитор може надавати такі види транспортно-експедиційних послуг як організація перевезення вантажів різними видами транспорту, організація робіт, пов`язаних з прийманням, накопиченням, подрібненням, складуванням, зберіганням, зважуванням, митним оформленням вантажів клієнта та інше, надавати у користування вагони, а також може укладати договори від свого імені, або вчиняти інші дії, необхідні для виконання зобов`язань, визначених цим договором (пункт 1.4 договору).

Підпунктами 2.2.3, 2.2.11 договору передбачено, що клієнт зобов`язаний здійснювати своєчасно оплату згідно умов договору, а також відшкодовувати витрати, які поніс експедитор, виконуючи надане йому клієнтом доручення; щомісячно підписувати двохсторонній акт виконаних робіт.

Відповідно до пункту 3.1 договору вартість послуг за договором узгоджується сторонами, про що складається та підписується протокол погодження договірної ціни / додаток, який є невід`ємною його частиною. Розмір плати експедитору входить до загальної вартості транспортно-експедиційного обслуговування, яка зазначена в протоколі погодження договірної ціни/ додатку та в акті виконаних робіт.

Оплата за цим договором здійснюється в національній валюті України (пункт 3.2 договору). Загальна сума договору визначається як загальна вартість послуг, наданих клієнту, згідно актів виконаних робіт (пункт 3.4 договору).

За умовами пункту 4.1 договору клієнт здійснює 100% попередню оплату в розмірі заявленого обсягу перевезення вантажів шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок експедитора на підставі виставлених рахунків не пізніше наступного банківського дня з дати виставлення рахунку. Банківські витрати несе клієнт. Датою оплати грошових коштів по даному договору є дата їх зарахування на розрахунковий рахунок експедитора або дата їх списання із розрахункового рахунку експедитора у випадку повернення передоплати клієнту.

Пунктом 4.2 договору визначено, що в дорученні банку на перерахування грошових коштів клієнт зазначає, за які перевезення проводяться оплата, номер договору, рахунку.

Згідно з пунктом 4.5 договору у разі, якщо вартість наданих експедитором послуг, що вказана в акті виконаних робіт, перевищує сплачену клієнтом суму передоплати, клієнт сплачує різницю в 3-денний термін з моменту підписання акту. Моментом підписання акту виконаних робіт є дата акту, якщо інше на вказано сторонами в самому акті.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що надання послуг, вказаних в пункті 1.1 договору, підтверджується актами виконаних робіт, підписаними сторонами, які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 6.2 договору у випадку, якщо відправлений експедитором клієнту акт виконаних робіт та (або) акт звірки ним не підписаний і не заперечений протягом 10 днів з моменту його отримання клієнтом, він вважається ним прийнятий та підлягає оплаті в повному обсязі.

За приписами пункту 10.6 договору вся кореспонденція між сторонами, яка здійснюється засобами електронного зв`язку та надсилається експедитором з домену: ІНФОРМАЦІЯ_3 вважається надісланою клієнтові від імені експедитора, та, відповідно, кореспонденція, що надсилається клієнтом з електронної адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1 , або ІНФОРМАЦІЯ_2, вважається надісланою експедитору від імені клієнта, в результаті має юридичну силу і може використовуватись при вирішенні спору у відповідності з розділом 9 договору.

Факсова та сканована копія цього договору, а також додаткової угоди, акту до нього, засвідчена печатками сторін, прирівнюється до оригіналу, при наступному її підтвердженні оригіналом протягом 30 днів з моменту одержання копії (пункт 10.7 договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2019 з можливою його пролонгацією (пункт 11.1 договору). До дати закінчення строку дії договору або його розірвання всі розрахунки сторін повинні бути завершені (пункт 11.4 договору).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" посилається на те, що на виконання умов договору у серпні 2019 року надало Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дніпропетровський трубопрокатний завод" послуги транспортно-експедиційного обслуговування з перевезень у внутрішньому сполученні та міжнародних перевезень на загальну суму 152 102,50 грн.

На підтвердження надання вказаних послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" надано підписаний ним в односторонньому порядку акт виконаних робіт (наданих послуг) №651 від 30.08.2019 на суму 152 102, 50 грн. з додатком до нього та рахунок на оплату № 695 від 30.08.2019.

Матеріалами справи підтверджується, що сканована копія акту виконаних робіт (наданих послуг) за серпень 2019 року № 651 від 30.08.2019 (у PDF форматі) 03.09.2019 була надіслана Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дніпропетровський трубопрокатний завод" засобами електронного зв`язку з електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто з домену ІНФОРМАЦІЯ_3, на електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_2, передбачених пунктом 10.6 договору.

В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" підтвердило скановану копію акту виконаних робіт (наданих послуг) №651 від 30.08.2019 на суму 152 102,50 грн. його оригіналом, направивши Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дніпропетровський трубопрокатний завод" 17.09.2019 засобами поштового зв`язку 2 примірники вказаного акту з додатком до нього та рахунок на оплату № 659 від 30.08.2019, що підтверджується копіями опису вкладення у лист з повідомленням №831 на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дніпропетровський трубопрокатний завод" від 17.09.2019, накладної № 831 від 17.09.2019 та фіскального чека від 17.09.2019.

Згідно з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення за № 831, копія якого міститься у матеріалах справи, надіслані Товариством з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" документи (акт виконаних робіт (наданих послуг) № 651 від 30.08.2019 (2 примірники) з додатком до нього та рахунок №695 від 30.08.2019) були отримані уповноваженим представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дніпропетровський трубопрокатний завод" 20.09.2019.

Однак, як зазначає позивач, відповідач не виконав свого обов`язку з підписання акту виконаних робіт (наданих послуг) № 651 від 30.08.2019 на суму 152 102,50 грн. та повернення примірника позивача на його адресу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" посилається на неналежне виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дніпропетровський трубопрокатний завод" за договором транспортно-експедиційного обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів №03062019-ПВ/ТЕ від 03.06.2019 в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги згідно з актом виконання робіт (наданих послуг) № 651 від 30.08.2019, проти чого заперечує Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дніпропетровський трубопрокатний завод", що і є причиною виникнення спору.

Предметом спору є стягнення заборгованості за договором транспортно-експедиційного обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів №03062019-ПВ/ТЕ від 03.06.2019 за надані послуги згідно з актом виконання робіт (наданих послуг) № 651 від 30.08.2019 у сумі 52 102,50 грн., 20% річних у сумі 16 569,63 грн., інфляційні втрати у сумі 3 773,29 грн., пеня у сумі 21 342,07 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторською діяльністю є підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів, а транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

У статті 931 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за договором транспортно-експедиційного обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів №03062019-ПВ/ТЕ від 03.06.2019 за надані послуги згідно з актом виконання робіт (наданих послуг) № 651 від 30.08.2019 у сумі 52 102,50 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що після відкриття провадження у справі №904/3719/20 відповідач відповідно до платіжного доручення №1421 від 09.09.2020 на суму 52 102,50 грн. здійснив погашення залишку заборгованості за договором, у зв`язку з чим місцевим господарським судом закрито провадження у справі в частині суми основного боргу в розмірі 52 102,50 грн. на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційні скарги не міститься доводів стосовно закриття провадження у справі в частині суми основного боргу в розмірі 52 102,50 грн. на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до пункту 8.6 договору у випадку порушення клієнтом термінів оплати за послуги, які надає експедитор, в т.ч. термінів сплати додаткових платежів, клієнт сплачує експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу та 20% річних з простроченої суми.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання за цим договором припиняється через три роки з моменту виникнення прострочення (пункт 8.15 договору).

Позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача на свою користь пеню в розмірі 21 342,07 грн. і 20% річних у розмірі 16 569, 63 грн. за період з 07.09.2019 по 03.07.2020, інфляційні втрати в розмірі 3 773, 29 грн. за період з вересня 2019 року по квітень 2020 року.

Місцевим господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені та встановлено його невідповідність положенням частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, а саме нарахування пені поза межами встановленого законом шестимісячного, тоді як умовами договору не передбачено збільшення такого періоду, а визначено лише спосіб її нарахування - за кожний день прострочення платежу.

Після здійсненого судом перерахунку пені за період, визначений відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 16 837,22 грн. за період з 07.09.2019 по 06.03.2020.

Апелянт (відповідач) не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що з урахуванням отримання відповідачем акту №651 від 30.08.2019 засобами поштового зв`язку 20.09.2019, приписів пункту 6.2 договору прострочення почалось з 01.10.2019, а не з 07.09.2019 як встановлено місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні, відтак, місцевим господарським судом неправильно визначено дату прострочення грошового зобов`язання.

Позивач не погоджується із доводами апелянта (відповідача) вказуючи та те, що сторони передбачили в договорі направлення кореспонденції засобами електронного зв`язку та визначили електронні адреси, направлення з/на які визнаються сторонами та мають юридичну силу, передбачили, що факсова чи сканована копія, в тому числі акту до цього договору, засвідчена печатками сторін, прирівнюється до оригіналу при наступному її підтвердженні оригіналом протягом 30 днів з моменту одержання копії.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача (апелянта) та погоджується із доводами позивача про те, що направлення Товариством з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" сканованої копії акту виконаних робіт (наданих послуг) за серпень 2019 року №651 від 30.08.2019 (у PDF форматі) 03.09.2019 на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дніпропетровський трубопрокатний завод" з електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто з домену ІНФОРМАЦІЯ_3 на електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_2, які передбачені пунктом 10.6 договору, є таким, що відповідає умовам договору.

Так, сторони в договорі передбачили, що вся кореспонденція між сторонами, яка здійснюється засобами електронного зв`язку та надсилається експедитором з домену: ІНФОРМАЦІЯ_3 вважається надісланою клієнтові від імені експедитора, та, відповідно, кореспонденція, що надсилається клієнтом з електронної адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1 , або ІНФОРМАЦІЯ_2, вважається надісланою експедитору від імені клієнта, в результаті має юридичну силу і може використовуватись при вирішенні спору у відповідності з розділом 9 договору.

При цьому, пунктом 10.7 договору визначили, що факсова та сканована копія цього договору, а також додаткової угоди, акту до нього, засвідчена печатками сторін, прирівнюється до оригіналу, при наступному її підтвердженні оригіналом протягом 30 днів з моменту одержання копії.

Таким чином, сторонами в договорі передбачено направлення кореспонденції електронною поштою, конкретизовані електронні адреси сторін та встановлено, що, зокрема, сканована копія акту до договору, прирівнюється до оригіналу, при наступному її підтвердженні оригіналом протягом 30 днів з моменту одержання копії.

Матеріалами справи підтверджується, що після направлення сканованої копії акту виконаних робіт (наданих послуг) №651 від 30.08.2019 на суму 152 102,50 грн. на електронну адресу відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" підтвердило скановану копію акту виконаних робіт (наданих послуг) №651 від 30.08.2019 на суму 152 102,50 грн. його оригіналом, направивши Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дніпропетровський трубопрокатний завод" 17.09.2019 засобами поштового зв`язку 2 примірники вказаного акту з додатком до нього та рахунок на оплату № 695 від 30.08.2019, що підтверджується копіями опису вкладення у лист з повідомленням №831 на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дніпропетровський трубопрокатний завод" від 17.09.2019, накладної № 831 від 17.09.2019 та фіскального чека від 17.09.2019.

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що направлена сканована копія цього акту прирівнюється до оригіналу, відповідачем отримано акт виконаних робіт (наданих послуг) №651 від 30.08.2019 на суму 152 102,50 грн. 03.09.2019, тому строк на оплату настав 06.09.2019.

При цьому апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача про те, що датою отримання акту є дата отримання примірника акту поштою 20.09.2019, оскільки направлення позивачем 17.09.2019 засобами поштового зв`язку 2 примірники вказаного акту з додатком до нього та рахунок на оплату №695 від 30.08.2019 було здійснено відповідно до пункту 10.7 договору (наступне підтвердження оригіналом протягом 30 днів з моменту одержання копії).

У зв`язку тим, що умовами договору передбачено не лише можливість направлення кореспонденції електронною поштою, але і конкретизовано електронні адреси сторін та порядок надання оригіналу направленій електронною поштою копії документу, апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача щодо непідтвердження позивачем факту такого направлення.

За таких обставин доводи апелянта (відповідача) про неправильне визначення місцевим господарським судом дати прострочення виконання грошового зобов`язання є безпідставними.

Апелянт (позивач) не погоджується із висновком місцевого господарського суду про порушення позивачем приписів частини 6 статті 232 Господарського кодексу України при підрахунку пені, посилаючись на те, що пунктом 8.15 договору передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через три роки з моменту виникнення прострочення, тобто умовами договору передбачений інший строк нарахування пені (3 роки).

За приписом частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, до яких відповідно до частини 1 статті 230 цього Кодексу належить пеня, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 8.15 договору нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання за цим договором припиняється через три роки з моменту виникнення прострочення.

Оскільки сторони в пункті 8.15 договору встановили інший строк, нарахування штрафних санкції (3 роки), апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта (позивача) про безпідставність відмови у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 4 504,85 грн.

Здійснивши перевірку розрахунку 20% річних, місцевий господарський суд встановив його правильність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 20% річних у сумі 16 569,63 грн.

Апеляційна скарга позивача не містить доводів стосовно стягнення 20% річних у сумі 16 569,63 грн., апеляційна скарга відповідача в частині стягнення 20% річних стосується неправильності визначення місцевим господарським судом дати виникнення прострочення, однак апеляційний господарський суд відхилив вказані доводи та погодився із висновком місцевого господарського суду про те, що обов`язок з оплати виник у відповідача 06.09.2019.

Місцевим господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат та виявлено помилку у визначенні позивачем початку періоду їх нарахування та у значенні сукупного індексу інфляції за листопад 2019 року - квітень 2020 року. Вказано, що відповідач повинен був виконати своє грошове зобов`язання в строк до 06.09.2019 включно, тому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції повинен визначатись виходячи з суми боргу, що існувала на останній день вересня 2019 року, помноженої на індекс інфляції за період прострочення починаючи з жовтня 2019 року.

Сукупний індекс інфляції за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року складається з індексів інфляції за місяці вказаного періоду (листопад - 100,1; грудень - 99,8; січень - 100,2; лютий - 99,7; березень - 100,8; квітень - 100,8) з урахування показників за грудень 2019 року та лютий 2020 року, в яких мала місце дефляція, та становить 101,4.

Після перерахунку інфляційних нарахувань місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у сумі 2 496,68 грн. за період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року.

Апелянт (позивач) не погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову у стягненні інфляційних витрат за вересень 2019 року, посилаючись на те, що оскільки прострочення грошового зобов`язання виникло з 07.09.2019, інфляційні втрати за вересень 2019 року підлягають стягненню.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: - час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; - час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Враховуючи, що прострочення грошового зобов`язання виникло з 07.09.2019 апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта (позивача) про безпідставність відмови місцевим господарським у стягненні інфляційних втрат за вересень 2019 року у сумі 1 064,72 грн.

Однак, апеляційний господарський суд враховує, що місцевим господарським судом, крім відмови у стягненні інфляційних втрат за вересень 2019 року, встановлено також помилку у значенні сукупного індексу інфляції за листопад 2019 року - квітень 2020 року та здійснено перерахунок інфляційних втрат за період з листопада 2019 по квітень 2020 року з урахуванням сукупного індексу інфляції 101,4.

Апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського про неправильність визначення позивачем сукупного індексу інфляції за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року, який складається з індексів інфляції за місяці вказаного періоду (листопад - 100,1; грудень - 99,8; січень - 100,2; лютий - 99,7; березень - 100,8; квітень - 100,8) з урахування показників за грудень 2019 року та лютий 2020 року, в яких мала місце дефляція, та становить 101,4.

З урахуванням викладено апеляційний господарський суд частково погоджується із доводами апелянта (позивача) щодо безпідставної відмови місцевим господарським судом у стягненні інфляційних втрат за вересень 2019 року у сумі 1 064,72 грн. та погоджується із перерахунком інфляційних втрат за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд частково погоджується із доводами апелянта (позивача), наведеними в обґрунтування апеляційної скарги щодо безпідставної відмови у стягненні пені у сумі 4 504,85 грн. та інфляційних втрат у сумі 1 064,72 грн. та відхиляє доводи апелянта (відповідача), наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні пені у сумі 4 504,85 грн. та інфляційних втрат у сумі 1 064,72 грн. з прийняттям нового рішення в цій частині про стягнення з відповідача на користь позивача 4 504,85 грн. пені, 1 064,72 грн. та 83,54 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги позивачем покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог; за подання апеляційної скарги відповідачем покладаються на відповідача.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 277, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Дніпропетровський трубопрокатний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2020 у справі №904/3719/20 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2020 у справі №904/3719/20 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2020 у справі №904/3719/20 скасувати в частині відмови у стягненні пені у сумі 4 504,85 грн. та інфляційних втрат у сумі 1 064,72 грн. та 83,54 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову.

Прийняти в ці частині нове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Дніпропетровський трубопрокатний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" 4 504,85 грн. пені, 1 064,72 грн. інфляційних втрат, 83,54 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

В решті рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2020 у справі №904/3719/20 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Дніпропетровський трубопрокатний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" 3 037,44 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Судові витрати, понесені за подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Дніпропетровський трубопрокатний завод" покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Дніпропетровський трубопрокатний завод".

Видачу наказів відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений - 23.12.2020.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2020 у справі №904/3719/20 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронні адреси Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Логістик" (), Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Дніпропетровський трубопрокатний завод" ().