РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2020Справа № 910/11608/20
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

при секретарі судового засідання - Жалобі С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІ "ПЛАЗМА"

до Приватного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ"

про визнання незаконним та скасування рішення про відхилення тендерної пропозиції,

за участю представників:

від позивача: Овчаренко О.Е.;

від відповідача: Герасименко І.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІ "ПЛАЗМА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ", в якій просить визнати незаконним та скасувати рішення ПрАТ "АК "КИЇВВОДОКАНАЛ" про відхилення тендерної пропозиції переможця ТОВ "КОМПАНІ "ПЛАЗМА" у процедурі закупівлі № UA-2020-04-13-001190-a, предмет закупівлі ДК 021:2015: 42120000-6 - Насоси та компресори, (насоси, частини насосів та компресор, 7 лотів) по Лотах 1, 5, 6, яке оформлене протоколом від 18.06.2020.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій сторона просила:

- забезпечити позов шляхом заборони відповідачу укладати та виконувати договір про закупівлю у межах процедурі закупівлі № UA-2020-04-13-001190-a, предмет закупівлі ДК 021:2015: 42120000-6 - Насоси та компресори, (насоси, частини насосів та компресор, 7 лотів) по Лотах 1, 5, 6 з іншими учасниками процедури закупівлі до моменту вирішення даної справи;

- забезпечити позов шляхом заборони АТ БАНК АЛЬЯНС здійснювати виплату грошових коштів на користь ПрАТ "АК "КИЇВВОДОКАНАЛ" за банківськими гарантіями у розмірі 10 000 грн. № 3963-20 від 20.05.2020 , у розмірі 17 000 грн. № 3968-20 від 20.05.2020, та у розмірі 930 000 грн. № 3967-20 від 20.05.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІ "ПЛАЗМА" про забезпечення позову - відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків у десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 (після усунення недоліків) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 19.10.2020.

08.10.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду від ПрАТ "АК Київводоканал" надійшов відзив на позовну заяву.

16.10.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

У підготовчому засіданні 19.10.2020 по справі №910/11608/20 судом на підставі ч.5 ст.183 ГПК України оголошено перерву до 18.11.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2020, враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.12.2020.

Представник позивача у судовому засіданні 14.12.2020 надав усні пояснення щодо предмету спору та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 14.12.2020 повністю заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

В електронній системі закупівель 13.04.2020 ПрАТ «АК «Київводоканал» було оприлюднено оголошення про проведення процедури закупівлі №UA-2020-04-13-001190-а, предмет закупівлі «ДК 021:2015: 42120000-6 Насоси та компресори, (насоси, частини насосів та компресор, 7 лотів)» (ідентифікатор закупівлі - UA-2020-04-13-001190-а).

ТОВ «КОМПАНІ «ПЛАЗМА» подало свої тендерні пропозиції для участі у процедурі закупівлі по лотам 1, 5, 6.

За результатами проведення вказаної процедури закупівлі 10.06.2020 тендерним комітетом відповідача були прийняті рішення про визначення переможцем та намір укласти договір з ТОВ «КОМПАНІ «ПЛАЗМА» щодо Лотів 1, 5, 6.

Проте 18.06.2020, протоколом засідання тендерного комітету ПрАТ «АК «Київводоканал» щодо відхилення тендерної пропозиції переможця ТОВ «КОМПАНІ «ПЛАЗМА» по Лотам 1, 5, 6 на закупівлю за предметом «ДК 021:2015: 42120000-6 - Насоси та компресори, (насоси, частини насосів та компресор, 7 лотів)» - пропозицію Позивача було відхилено.

Позивач звернувся до Антимонопольного комітету України із скаргою на вищевказане рішення ПрАТ «АК «Київводоканал», проте 21.07.2020 орган оскарження відмовив у задоволенні скарги ТОВ «КОМПАНІ «ПЛАЗМА».

Звертаючись до Господарського суду міста Києва з окремим позовом про визнання незаконним та скасування рішення відповідача про відхилення тендерної пропозиції, позивач вказує на те, що відповідач прийняв своє рішення всупереч положенням Закону України «Про публічні закупівлі», а саме вимагав інформацію, яка міститься у відкритих державних реєстрах.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що оскільки визначення способу документального підтвердження відповідності вимогам - це прерогатива замовника, а вимоги тендерної документації не оскаржувалися, є обов`язковими, тому невиконання переможцем торгів вимог тендерної документації є підставою для відхилення відповідної тендерної пропозиції.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Позов - це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це матеріально правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріально - правова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на підставу позову. Тобто, судом вирішується спір про право.

Позивач обрав спосіб захисту своїх прав у судовому порядку шляхом пред`явлення позову про визнання незаконним та скасування рішення тендерного комітету відповідача про відхилення тендерної пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІ "ПЛАЗМА". При цьому, позивач як на підставу позову посилається на порушення відповідачем положень Закону України «Про публічні закупівлі».

Судом встановлено, що за результатами проведення процедури закупівлі 10.06.2020 тендерним комітетом було прийняті рішення про визначення переможцем та намір укласти договір з ТОВ «КОМПАНІ «ПЛАЗМА» щодо Лотів 1, 5, 6.

Проте, 18.06.2020, протоколом засідання тендерного комітету ПрАТ «АК «Київводоканал» щодо відхилення тендерної пропозиції переможця ТОВ «КОМПАНІ «ПЛАЗМА» по Лотам 1, 5, 6 на закупівлю за предметом «ДК 021:2015: 42120000-6 - Насоси та компресори, (насоси, частини насосів та компресор, 7 лотів)» - пропозицію Позивача було відхилено. Підставою відхилення тендерної пропозиції відповідачем, зокрема, визначено положення абзацу третього пункту 2, пункту 4 частини 1 статті 30 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин). (далі - Закон).

Відповідно до положень пунктів 2, пунктів 4 частини 1 статті 30 Закону замовник відхиляє тендерну пропозицію, зокрема, в разі якщо учасник не відповідає кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, установленим статтею 16 цього Закону; тендерна пропозиція не відповідає умовам тендерної документації.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про публічні закупівлі" закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур: відкриті торги; конкурентний діалог; переговорна процедура закупівлі. За приписами п. 28 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" тендер (торги) - це здійснення конкурентного відбору учасників з метою визначення переможця торгів згідно з процедурами, установленими цим Законом (крім переговорної процедури закупівлі).

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про публічні закупівлі" відкриті торги є основною процедурою закупівлі. Під час проведення процедури відкритих торгів тендерні пропозиції мають право подавати всі зацікавлені особи. Для проведення процедури закупівлі має бути подано не менше двох пропозицій.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про публічні закупівлі" оцінка тендерних пропозицій проводиться автоматично електронною системою закупівель на основі критеріїв і методики оцінки, зазначених замовником у тендерній документації, та шляхом застосування електронного аукціону. У разі якщо оголошення про проведення процедури закупівлі оприлюднюється відповідно до норм ч. 4 ст. 10 цього Закону, проводиться оцінка лише тих тендерних пропозицій, що не були відхилені згідно з цим Законом. За змістом п. 29 ст. 1, ч. 1 ст. 22 Закону України "Про публічні закупівлі" тендерною документацією є документація щодо умов проведення публічних закупівель, що розробляється та затверджується замовником і оприлюднюється для вільного доступу на веб-порталі Уповноваженого органу та авторизованих електронних майданчиках.

Частинами 2 - 3 ст. 22 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що тендерна документація повинна містити, зокрема: інструкцію з підготовки тендерних пропозицій; один або декілька кваліфікаційних критеріїв до учасників відповідно до ст. 16, вимоги, встановлені ст. 17 цього Закону, та інформацію про спосіб підтвердження відповідності учасників установленим критеріям і вимогам згідно із законодавством; інформацію про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі, у тому числі відповідну технічну специфікацію (у разі потреби - плани, креслення, малюнки чи опис предмета закупівлі); місце, де повинні бути виконані роботи чи надані послуги, їх обсяги; строки поставки товарів, виконання робіт, надання послуг; проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов; перелік критеріїв та методику оцінки тендерних пропозицій із зазначенням питомої ваги критеріїв; зазначення кінцевого строку подання тендерних пропозицій. Тендерна документація може містити також іншу інформацію відповідно до законодавства, яку замовник вважає за необхідне до неї включити.

Судом береться до уваги, що ч. 1 ст. 14 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено загальне правило подання інформації під час проведення процедури закупівлі, яке здійснюється в електронному вигляді через електронну систему закупівель.

Позивач, посилаючись на положення статті 17 Закону стверджує, що відповідач не мав права вимагати документального підтвердження інформації, що міститься у відкритих єдиних державних реєстрах, доступ до яких є вільним.

Положеннями частини 1 статті 17 Закон визначено, що замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника в разі, якщо:

1) він має незаперечні докази того, що учасник пропонує, дає або погоджується дати прямо чи опосередковано будь-якій посадовій особі замовника, іншого державного органу винагороду в будь-якій формі (пропозиція щодо найму на роботу, цінна річ, послуга тощо) з метою вплинути на прийняття рішення щодо визначення переможця процедури закупівлі або застосування замовником певної процедури закупівлі;

2) відомості про юридичну особу, яка є учасником, внесено до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення;

3) службову (посадову) особу учасника, яку уповноважено учасником представляти його інтереси під час проведення процедури закупівлі, фізичну особу, яка є учасником, було притягнуто згідно із законом до відповідальності за вчинення у сфері закупівель корупційного правопорушення;

4) суб`єкт господарювання (учасник) протягом останніх трьох років притягувався до відповідальності за порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів (тендерів);

5) фізична особа, яка є учасником, була засуджена за злочин, учинений з корисливих мотивів, судимість з якої не знято або не погашено у встановленому законом порядку;

6) службова (посадова) особа учасника, яка підписала тендерну пропозицію, була засуджена за злочин, вчинений з корисливих мотивів, судимість з якої не знято або не погашено у встановленому законом порядку;

7) тендерна пропозиція подана учасником процедури закупівлі, який є пов`язаною особою з іншими учасниками процедури закупівлі та/або з членом (членами) тендерного комітету, уповноваженою особою (особами) замовника;

8) учасник визнаний у встановленому законом порядку банкрутом та стосовно нього відкрита ліквідаційна процедура;

9) у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутня інформація, передбачена пунктом 9 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань";

10) юридична особа, яка є учасником, не має антикорупційної програми чи уповноваженого з реалізації антикорупційної програми, якщо вартість закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) або робіт дорівнює чи перевищує 20 мільйонів гривень.

Частинами 2, 3 статті 17 Закону визначено, що замовник може прийняти рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та може відхилити тендерну пропозицію учасника у разі, якщо учасник має заборгованість із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів). Замовник у тендерній документації зазначає, що інформація про відсутність підстав, визначених у частинах першій і другій цієї статті, надається в довільній формі. Спосіб документального підтвердження згідно із законодавством відсутності підстав, передбачених пунктами 2, 3, 5, 6 і 8 частини першої та частиною другою цієї статті, визначається замовником для надання таких документів лише переможцем процедури закупівлі. Замовник не вимагає документального підтвердження інформації, що міститься у відкритих єдиних державних реєстрах, доступ до яких є вільним. Переможець торгів у строк, що не перевищує п`яти днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір, повинен надати замовнику документи, що підтверджують відсутність підстав, визначених пунктами 2, 3, 5, 6 і 8 частини першої цієї статті. Замовник не вимагає від учасників документів, що підтверджують відсутність підстав, визначених пунктами 1 і 7 частини першої цієї статті.

Позивач також вказує, що відповідними державними органами надана інформація щодо відкритих державних реєстрів, доступ до яких є вільним, підтвердженням чого є листи Державної податкової служби України від 24.12.2019 № 4158/5/99-00-02-10-02-16, Міністерства юстиції України від 02.01.2020 № 81/28294-26-19/8.4.1, Національного агентства з питань запобігання корупції від 28.12.2019 № 71-05/86158/19 та Міністерства внутрішніх справ України від 20.12.2019 № 19467/16-2019.

Натомість, судом враховано, що листом від 24.12.2019 № 4158/5/99-00-02-10-02-16 Державна податкова служба України повідомила, що сума податкового боргу може змінюватись щоденно, отже, необхідність підтвердження відсутності заборгованості перед бюджетом у суб`єктів господарювання шляхом видачі їм довідок залишається. Порядок надання довідки про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладені на контролюючі органи, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2018 № 733 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.09.2018 за № 1102/32554.

Таким чином, судом приймаються доводи відповідача про те, що спосіб документального підтвердження згідно із законодавством України відсутності підстав, передбачених, положеннями статті 17 Закону у вигляді довідки про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладені на контролюючі органи, визначається замовником для надання такого документа переможцем процедури закупівлі та встановлюється спосіб подання відповідного документа з визначенням строків його подання в умовах тендерної документації замовника.

Також судом враховано, що відповідно до підпунктів 2.7 та 2.8 пункту 2 розділу "Оцінка тендерної пропозиції" Документації переможець торгів у строк, що не перевищує п`яти днів з дати оприлюднення на вебпорталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір, повинен надати замовнику документи, що підтверджують відсутність підстав, визначених пунктами 2, 3, 5, 6 і 8 частини першої та частиною другою статті 17 Закону, та перераховану (розраховану) ціну тендерної пропозиції з урахуванням результатів аукціону (за формою, наведеною в додатку 4 до тендерної документації та з урахуванням вимог до зазначення ціни, вказаних у підпункті 2.4 пункту 2 розділу "Оцінка тендерної пропозиції" тендерної документації).

Відповідно до пункту 1 розділу "Інструкція з підготовки тендерної пропозиції" Документації Пропозиція подається в електронному вигляді шляхом заповнення електронних форм з окремими полями, у яких зазначається інформація про ціну, та завантаження файлів, зокрема, з документально підтвердженою інформацією про відсутність підстав для відмови учаснику в участі у процедурі закупівлі згідно з умовами додатку 1 Документації.

Відповідно до пункту 5 розділу "Інструкція з підготовки тендерної пропозиції" Документації для підтвердження відповідності кваліфікаційним критеріям та відсутності підстав для відмови в участі у процедурі закупівлі, визначених статтею 17 Закону, учасник у складі Пропозиції подає документи, зазначені у додатку 1 Документації.

Додаток 1 Документації містить перелік документів, що подаються на підтвердження відповідності учасників встановленим кваліфікаційним критеріям та вимогам, встановленим статтею 17 закону, та іншим вимогам.

Відповідно до підпункту 2.7 пункту 2 розділу "Оцінка тендерної пропозиції" Документації Переможець торгів у строк, що не перевищує п`яти днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір, повинен надати замовнику документи, що підтверджують відсутність підстав, визначених:

1) пунктами 2, 3, 5, 6 і 8 частини першої статті 17 Закону:

оригінал або нотаріально завірену копію довідки, або електронну довідку, виданої(-у) уповноваженим органом, про відсутність судимостей у фізичної особи, яка є учасником (датована не раніше 30 днів до кінцевої дати подання тендерних пропозицій або більш пізнішої дати);

оригінал або нотаріально завірену копію довідки, або електронну довідку, виданої(-у) уповноваженим органом, про відсутність судимостей у службової (посадової) особи учасника, яка підписала тендерну пропозицію (датована не раніше ЗО днів до кінцевої дати подання тендерних пропозицій або більш пізнішої дати);

довідку/інформацію у довільній формі про відсутність інших обставин для відмови, визначених частиною 1 статті 17 Закону;

2) частиною другою статті 17 Закону: оригінал або нотаріально завірену копію довідки (документа), або електронну довідку (документ), виданої(-у) (виданого(-ий) уповноваженим органом, про відсутність заборгованості із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) на території України (на території країни походження - для іноземного суб`єкта господарювання), дійсну (дійсний) на кінцеву дату подання тендерних пропозицій або більш пізнішу дату.

Сторонами не заперечується факт того, що повідомлення про намір укласти договір із позивачем були оприлюднені 10.06.2020.

Враховуючи наведене, позивач повинен був надати оригінал або нотаріально завірену копію довідки (документа), або електронну довідку (документ), виданої(-у) (виданого(-ий) уповноваженим органом, про відсутність заборгованості із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) на території України (на території країни походження для іноземного суб`єкта господарювання) у строк, що не перевищує п`яти днів з 10.06.2020.

В свою чергу, позивачем підтверджено факт того, що у строк, який не перевищує п`яти днів з 10.06.2020, ним не було надано документа відповідно до вимог частини другої статті 17 Закону та підпункту 2.7 пункту 2 розділу "Оцінка тендерної пропозиції" Документації, а саме: оригіналу або нотаріально завіреної копії довідки (документа), або електронної довідки (документа), виданої(-у) (виданого(-ий) уповноваженим органом, про відсутність заборгованості із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) на території України (на території країни походження - для іноземного суб`єкта господарювання), дійсну (дійсний) на кінцеву дату подання тендерних пропозицій або більш пізнішу дату.

Натомість, відповідач не враховував довідку позивача про відсутність заборгованості від 17.06.2020, саме через порушення строків подання цього документа.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що учасником-переможцем надано довідку про відсутність заборгованості щодо сплати податків і зборів із порушенням строків, визначених умовами тендерної документації; при цьому, відповідачем обґрунтовано відхилено тендерну пропозицію позивача на підставі п.2, п.4 частини 1 ст.30 Закону України "Про публічні закупівлі".

Крім того, на думку суду, у зв`язку із відсутністю законодавчого регулювання нормами ст. 17 Закону України "Про публічні закупівлі" строку для подання документів переможцем торгів їх замовнику з метою укладення договору про закупівлю, відповідач мав право у тендерній документації зазначити інформацію відповідно до законодавства (довідку щодо відсутності заборгованості із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), яку він як замовник, вважав за необхідне до неї включити. Виходячи з вимог ч.2 ст.17 Закону України "Про публічні закупівлі", відповідач як замовник мав з`ясувати стан заборгованості позивача із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що є підставою для прийняття ним рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та відхилення його тендерної пропозиції. З`ясувати цей стан відповідач мав право шляхом витребування інформації від позивача як учасника, тому й передбачив відповідні умови у тендерні документації.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

При цьому, суд зазначає, що до господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто в контексті цієї норми має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб`єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб`єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи. Саме тому суд не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви з тих лише підстав, що не вбачається порушення матеріального права чи законного інтересу позивача, або заявник без належних підстав звернувся до суду в інтересах іншої особи.

Разом з тим, на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами належними та допустимими доказами, поданими у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до положень ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи позов та обираючи спосіб захисту повинен дбати про те, щоб резолютивна частина рішення, в якій остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача, могла бути виконана в процесі виконавчого провадження у справі, адже у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У відповідності до ст. 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Наведена норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права

Відтак, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У п. 26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

За приписами ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду спору має бути встановлено не лише наявність підстав на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Враховуючи наведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позов не є достатньо обґрунтованим, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено правомірності та законності позовних вимог, так само як і фактів порушення власних прав та інтересів відповідачем у справі.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 24.12.2020.

Суддя І.В. Приходько