ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. ОдесаСправа № 923/829/20
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Принцевської Н.М., Діброви Г.І.,

секретар судового засідання: Молодов В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 13 жовтня 2020 року (суддя Закурін М.К.) про залишення позовної заяви без розгляду

у справі № 923/829/20

за позовом заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі

позивача Херсонської обласної державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю Піфагор-17

про розірвання договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку,

суддя першої інстанції: Закурін М.К., час та місце ухвалення рішення: 13.10.2020, м. Херсон, вул. Театральна, 18, господарський суд Херсонської області, зал судових засідань №206;

За участю представників учасників процесу:

Від прокуратури - Коломійчук І.О., посвідчення № 048039, дата видачі : 27.09.17;

Інші представники в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

В С Т А Н О В И Л А:

18.08.2020 року заступник прокурора Херсонської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю Піфагор-17 про розірвання договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку.

У якості підстав для прокурорського представництва Прокурор у позові зазначив, що:

- порушення інтересів держави у спірних правовідносинах полягає у користуванні Відповідачем земельною ділянкою без здійснення відповідної плати, у зв`язку з чим державі завдані збитки у сумі 13 498 623 грн,

- Позивач є стороною спірного договору оренди, а також державним органом, який наділений контрольними повноваженнями, а тому є компетентним суб`єктом у спірних правовідносинах,

- Позивачем не вжиті належні заходи стосовно захисту інтересів держави ні як стороною договору, ні шляхом реалізації наданих законом повноважень,

- нездійснення заходів полягає у тому, що Позивач всупереч інтересам держави, незважаючи на очевидний характер порушень, не звертався до суду з відповідним позовом.

Ухвалою від 20.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального провадження.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 13 жовтня 2020 року (суддя Закурін М.К.) у справі № 923/829/20 позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України. Повернуто Прокуратурі Херсонської області 4204 грн судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 1302 від 18.08.2020.

Ухвала мотивована тим, що позивачем вживалися належні та необхідні заходи для погашення заборгованості з орендної плати, у тому числі спонукання Прокурора до подачі самостійного позову в його інтересах, а тому суд дійшов висновку, що Прокурором не доведена наявність бездіяльності Позивача у зверненні до суду з позовом для захисту інтересів держави в суді. Більш того, суд зазначив, що такі заходи вживалися Позивачем у розумні строки (протягом 4 місяців).

Стосовно посилань Прокурора на факт не звернення самим Позивачем з позовом до суду суд вважає, що ці твердження не ґрунтуються на відповідних доказах, оскільки доказів будь-якої «дискусії» між Прокурором та Позивачем стосовно необхідності безпосереднього звернення до суду з позовом, а не спонукання Прокурора до його пред`явлення, а також наявної бездіяльності у дотриманні контролю виконання договірних відносин та небажанні самостійного звернення Позивача з позовом ним не надано.

Отже, суд дійшов висновку, що Прокурором не доведені підстави для представництва інтересів держави в суді, що є наслідком залишення позову без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України, за якими суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.

Херсонська обласна прокуратура з вказаною ухвалою не погодилась та звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій прокурор просить ухвалу Господарського суду Херсонської області від 13 жовтня 2020 року у справі № 923/829/20 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, та здійснити розподіл судових витрат.

На думку прокурора, вказана ухвала підлягає скасуванню як така, що винесена за неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, зокрема, ст. 131-1 Конституції України, ст. ст. 53, 236 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», п. п. 1, 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення».

Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що прокурором не доведено наявності підстав для представництва інтересів держави в суді.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанцій за невірним застосуванням ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та у порушення ст. 236 ГПК України безпідставно не прийнято до уваги, що у даному випадку прокурор набув підстави для представництва, однією з яких є неналежне здійснення компетентним органом (Херсонською обласною державною адміністрацією) захисту інтересів держави, що полягає у його обізнаності про такі порушення та незвернення з відповідним позовом у розумний строк, а причини незвернення позивача до суду зазначені у самій позовній заяві.

Так, про порушення інтересів держави внаслідок несплати ТОВ «Піфагор-17» орендної плати за договором Херсонській облдержадміністрації відомо ще з 28.02.2020 року після надходження листа Голопристанської районної державної адміністрації, у якому зазначаються вказані факти.

Проте, з часу отримання цього листа заходи щодо захисту інтересів держави Херсонською облдержадміністрацією як стороною договору та уповноваженим державним органом, п`ять місяців не вживались.

Прокурор зауважує, що питання про розірвання у зв`язку з цим договору оренди в судовому порядку у розумний строк не ініційовано, а на адресу ТОВ «ПІФАГОР-17», як зазначає обласна держадміністрація, лише направлено листи про необхідність погашення боргу з орендної плати (26.03.2020 та 07.05.2020), про вказані факти та необхідність застосування прокурором представницьких повноважень на захист інтересів держави обласною державною адміністрацією 26.06.2020 року проінформовано прокуратуру Херсонської області.

Більш того, апелянт зауважує, що Херсонська обласна державна адміністрація відповідно до договору оренди землі є орендодавцем земельної ділянки, а тому у відповідності до ч.1 ст.24 ЗУ «Про оренду землі» має право вимагати сплати відповідачем орендних платежів, а також за ст.32 Закону на дострокове розірвання договору.

Систематична заборгованість ТОВ «Піфагор» з орендної плати виникла ще у жовтні 2019 року, оскільки договір укладено у червні 2019 року та орендарем більше ніж 3 місяці не сплачувалася орендна плата.

Прокурор зауважує, що внаслідок ненадходження до бюджету коштів за оренду земельної ділянки (на час звернення до суду з позовом ця сума складала 11,9 млн грн) інтересам держави завдано суттєвої шкоди, що потребувало їх захисту.

Проте, Херсонською обласною державною адміністрацією як стороною договору та розпорядником земельної ділянки, з жовтня 2019 року не вживалися заходи щодо розірвання договору оренди з підстав несплати орендної плати.

Таким чином, за доводами скаржника, вказане не може безумовно свідчити про вжиття уповноваженим компетентним органом у розумний строк належних та необхідних заходів для захисту порушених інтересів держави шляхом погашення заборгованості з орендної плати та розірвання договору в судовому порядку.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 13 жовтня 2020 року у справі № 923/829/20. Відповідно до приписів ст. ст. 267, 268 Господарського процесуального кодексу України, судовою колегією встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заяв, а також заперечень щодо заявлених клопотань.

10.12.2020 до суду надійшли письмові пояснення по справі від Херсонської обласної державної адміністрації, в яких позивач підтримує апеляційну скаргу прокуратури, вважає ухвалу незаконною та такою що підлягає скасуванню, зазначає, що облдержадміністрація неодноразово зверталась до орендаря з вимогами про сплату орендної плати, між сторонами велось листування, проте цих заходів виявилось недостатньо, тому підставою для представництва прокурором інтересів держави є об`єктивна обставина порушення інтересів держави у зв`язку з недотриманням ТОВ «Піфагор-17» умов договору оренди землі від 06.05.2019 року, а вжитих заходів ХОДА по забезпеченню інтересів держави виявилось недостатньо. Позивач просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

22.12.2020 року до суду надійшла заява ТОВ "Піфагор-17" про відкладення розгляду справи у зв`язку із знаходженням представника відповідача на самоізоляції, та просить розглянути питання про можливість участі представника у наступному судовому засіданні шляхом використання власних технічних засобів через програмне забезпечення Skype. До вказаного клопотання додана копія довіреності, та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

В судове засідання 22.12.2020 року не з`явились представники Херсонської обласної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю Піфагор-17, повідомлені належним чином про час, дату та місце судового засідання.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі Смірнов проти України, відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Судом враховується, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

Колегія суддів роз`яснює, що відповідач мав можливість подати процесуальні документи, відзив на апеляційну скаргу, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис. Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

Також відповідач не був позбавлений права на заявлення клопотання про проведення судового засідання 22.12.2020 року в режимі відеоконференції, проте не скористався такою можливістю та не повідомив завчасно про намір взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Колегія суддів зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

В даному випадку участь представників сторін в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась, про що безпосередньо доводилось до відома учасників справи у резолютивній частині ухвали суду від 30.11.2020 року, а тому враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представників сторін, повідомлених належним чином про час та місце розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом, 18.08.2020 заступник прокурора Херсонської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю Піфагор-17 про розірвання договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку.

У якості підстав для прокурорського представництва Прокурор у позові зазначив, що:

- порушення інтересів держави у спірних правовідносинах полягає у користуванні Відповідачем земельною ділянкою без здійснення відповідної плати, у зв`язку з чим державі завдані збитки у сумі 13 498 623 грн,

- Позивач є стороною спірного договору оренди, а також державним органом, який наділений контрольними повноваженнями, а тому є компетентним суб`єктом у спірних правовідносинах,

- Позивачем не вжиті належні заходи стосовно захисту інтересів держави ні як стороною договору, ні шляхом реалізації наданих законом повноважень,

- нездійснення заходів полягає у тому, що Позивач всупереч інтересам держави, незважаючи на очевидний характер порушень, не звертався до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02.06.2016 №1401-VIII Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя), який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме: Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно із ч.ч. 3, 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Частиною 4 ст. 53 ГПК України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Досліджуючи наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі, судова колегія зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 06.05.2019 між Херсонською обласною державною адміністрацією в особі голови Голопристанської районної державної адміністрації, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю Піфагор-17, як орендарем, укладений договір оренди землі, за умовами якого Відповідачу передана в оренду земельна ділянка площею 452,8419 га.

За умовами договору Відповідач зобов`язався сплачувати оренду плату у розмірі 13 498 623,97 грн у строки, встановленні положеннями статей 285-287 Податкового кодексу України.

За обліковими даними Позивача, що слідує також з листа Головного управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі № 5830/9/21-22-04-04-07 від 16.07.2020, Відповідачем орендна плата за договором не сплачувалася.

28.02.2020 Голопристанська районна державна адміністрація поінформувала Позивача з про несплату Відповідачем орендної плати за вказаним договором оренди у сумі 11 923 476,16 грн.

У свою чергу, Херсонська обласна державна адміністрація 26.06.2020 поінформувала Прокуратуру Херсонської області про направлення на адресу Відповідача листів з вимогами про погашення заборгованості, а також необхідності розгляду питання подання позову прокурором з метою захисту інтересів держави, а також зажадала поінформування про прийняте рішення.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем вживалися належні та необхідні заходи для погашення заборгованості з орендної плати, у тому числі спонукання Прокурора до подачі самостійного позову в його інтересах, що призвело до помилкового висновку про недоведеність прокурором бездіяльності Позивача у зверненні до суду з позов для захисту інтересів держави в суді.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано і у ст. 23 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII Про прокуратуру, який набрав чинності 15.07.2015.

Системне тлумачення положень ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України Про прокуратуру дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (аналогічний правовий висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 923/35/19, від 23.07.2020 у справі № 905/383/18).

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Водночас, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2017 року у справі №п/800/490/15 (провадження №21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною 7 ст. 23 Закону України Про прокуратуру передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові.

Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав намір та відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що у відповідача існує заборгованість з орендної плати з 10.06.2019 року, що і стало підставою для розірвання договору.

Тобто Херсонська обласна державна адміністрація, яка відповідно до договору оренди землі від 06.05.2019, є орендодавцем земельної ділянки площею 452,8419 га, повинна була знати про порушення орендарем зобов`язань зі сплати орендної плати з 2019 року.

При цьому, листом Голопристанської районної державної адміністрації № 01-35-452/0/20/608-4 від 28.02.2020 повідомлено Херсонську обласну державну адміністрацію про заборгованість відповідача.

Отже, позивачу з 28.02.2020 точно стало відомо про несплату Відповідачем орендної плати за вказаним договором оренди у сумі 11 923 476,16 грн.

Таким чином, принаймні з 28.02.2020 року Херсонській обласній державній адміністрації було відомо про порушення відповідачем умов договорів, однак зазначеним органом не було вжито належних заходів щодо захисту порушених прав та інтересів.

Як зазначалось вище, листом Херсонської обласної державної адміністрації №9531/0-20/39/328-6089 від 26.06.2020 року «Щодо забезпечення представництва в суді», направленим на адресу прокуратури Херсонської області, позивач поінформував Прокурора про направлення на адресу Відповідача листів з вимогами про погашення заборгованості, а також необхідності розгляду питання подання позову прокурором з метою захисту інтересів держави, а також зажадав поінформувати його про прийняте рішення.

Херсонською облдержадміністрацією зазначено, що зазначені грошові суми є значними для бюджету та їх неотримання завдає збитків державі, тому просить розглянути питання щодо подання позову з метою захисту інтересів держави та про прийняте рішення проінформувати обласну державну адміністрацію.

Судова колегія зазначає, що вказаний лист помилково розцінено

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

судом першої інстанції як здійснення Херсонською облдержадміністрацією належного захисту інтересів у розумні строки, оскільки сам факт не звернення до суду суб`єкта владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що такий суб`єкт неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у Прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Близький за змістом висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18.

Таким чином, за висновком судової колегії, у даній справі є доведеною бездіяльність Херсонської обласної державної адміністрації, що полягає у нездійсненні захисту інтересів держави, оскільки орган місцевого самоврядування знав про порушення інтересів держави, що вбачається з листування Голопристанської райдержадміністрації, Херсонської облдержадміністрації та прокуратури, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк з 2019 року.

За таких обставин, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду вважає помилковим висновок суду першої інстанції про залишення позовної заяви заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі позивача Херсонської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю Піфагор-17 про розірвання договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

Приписами ст. 275 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга Першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Херсонської області від 13 жовтня 2020 року у справі №923/829/20 скасуванню з передачею справи для подальшого розгляду до Господарського суду Херсонської області.

При цьому, у зв`язку з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, буде здійснено судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 13 жовтня 2020 року у справі №923/829/20 скасувати.

Матеріали справи №923/829/20 передати для продовження розгляду до Господарського суду Херсонської області.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 24.12.2020 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська