УХВАЛА

м. Київ

21.12.2020Справа № 910/21682/15 (910/16618/20)

За позовом Державного підприємства "Конярство України"

до Фермерського господарства "МАКСАГРО"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

про визнання договорів недійсними

В межах справи № 910/21682/15

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ"

до Державного підприємства "Конярство України"

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Від позивача Нестеришин Т.С. - представник

Від відповідача Сєрова О.О. - представник

Від Фермерського господарства «Батирсултанов Ахмед» Данилів М.М. - представник

Від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України Кандиба М.В. - представник

За участю прокурора прокуратури м. Києва Лиховида О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/21682/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" про банкрутство Державного підприємства "Конярство України" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.10.2015.

28.10.2020 Державне підприємство "Конярство України" (позивач) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Фермерського господарства "МАКСАГРО" (відповідач) про визнання договорів недійсними.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.11.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "Конярство України", підготовче засідання призначено на 02.12.2020.

29.10.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява позивача про забезпечення позову.

25.11.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання Міністерства економічного розвитку та торгівлі України про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

02.12.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Фермерського господарства "Батирсултанов Ахмед" про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

02.12.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

02.12.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання відповідача про призначення експертизи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.12.2020 задоволено клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про залучення до участі у справі третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та відкладено розгляд справи на 21.12.2020.

03.12.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.11.2020.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.12.2020 розгляд заяви призначено на 16.12.2020.

Судове засідання 16.12.2020 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Чеберяка П.П. у відпустці.

Ухвалами Господарського суду м. Києва від 21.12.2020 відмовлено в задоволенні заяви Фермерського господарства "Батирсултанов Ахмед" про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а також в задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи.

Крім того, у судовому засіданні 21.12.2020 розглядалось клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.11.2020.

Представник відповідача надав пояснення по суті поданого клопотання.

Представник позивача щодо задоволення поданої поданого клопотання заперечив.

Присутні у судовому засіданні представник Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та прокурор прокуратури м. Києва також заперечили щодо задоволення клопотання відповідача.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даного клопотання, з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.11.2020 задоволено заяву позивача та вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони до моменту набрання законної сили судовим рішенням у цій справі будь-яким особам, окрім Державного підприємства "Конярство України" вчиняти дії з проходу, проїзду техніки та транспортних засобів і збирання врожаю на земельних ділянках, належних на праві постійного користування Державному підприємству "Конярство України", розташованих на території Новоолександрівської сільської ради Біловодського району Луганської області (по філії "Новоолександрівський кінний завод" № 64) площею 3385,357 га (згідно акта на право постійного користування землею серії І-ЛГ № 001322).

В свою чергу, відповідач звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.11.2020. Подане клопотання мотивоване тим, що Господарський суд міста Києва безпідставно вжив заходи забезпечення позову, порушив вимоги ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, не врахував те, що, на думку відповідача, саме останньому, а не позивачу належить право власності на врожай та відповідач має право користуватися земельними ділянками, належними на праві постійного користування позивачу, також вказується на те, що в ухвалі не ідентифіковано земельні ділянки, на які накладено арешт. За твердженнями відповідача, вжиті заходи забезпечення позову перешкоджають господарській діяльності відповідача, чого не враховано судом при прийнятті ухвали.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову, що допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову застосовуєтеся як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Тому, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Постановляючи ухвалу за результатами розгляду заяви про забезпечення позову суд зазначив, що оскільки у даному випадку, ДП «Конярство України» звернулося до суду з позовом про визнання недійсними договорів, які за своїм змістом приховують відносини оренди землі та внаслідок яких здійснюється використання всупереч закону державної землі, право користування якими має виключно ДП «Конярство України», тобто вимоги спрямовані на захист його права постійного користування землею, а наведені ним аргументи свідчать про загрозу незаконного проникнення на землю ДП «Конярство України» ФГ «МАКСАГРО» чи інших осіб та можливий незаконний збір врожаю сільськогосподарських культур, що знаходяться на цих землях, суд вбачає наявність зв`язку між заявленими заявником заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із заявленими вимогами. Вжиття наведених заходів до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушень прав сторін на час вирішення спору в суді.

Відповідно до частини першої ст. 145 ГПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року № 16 встановлено, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Скасування заходів забезпечення позову допускається, зокрема, у випадку коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову.

Разом з цим, при скасуванні заходів забезпечення позову, господарський суд не вирішує спір по суті та не надає оцінку заявленим позовним вимогам, так як дослідженню підлягають виключно обставини, які можуть свідчити про наявність підстав для скасування вжитих судом заходів.

За приписами статті 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 в справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Так, при постановленні ухвали про забезпечення позову від 02.11.2020 у даній справі суд надав оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням: розумності та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позову, зокрема, щодо спроможності таких заходів забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У клопотанні відповідача відсутні будь-які доводи щодо того, які ж обставини після прийняття ухвали змінились.

Водночас, суд звертає увагу, що клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову є фактичною незгодою відповідача з ухвалою і усі доводи відповідача стосовно необхідності скасування заходів забезпечення позову стосуються тверджень про нібито допущені судом порушення норм процесуального законодавства при прийнятті ухвали.

Нормами чинного законодавства визначено засади та окремі механізми реалізації прав всіх учасників судового процесу, в тому числі, забезпечення права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, що може бути реалізовано у передбаченому чинним господарським процесуальним законодавством порядку у разі непогодження з процесуальними рішеннями судді.

Отже, посилання заявника на безпідставність та необґрунтованість вжитих ухвалою суду від 02.11.2020 заходів забезпечення позову може бути предметом розгляду та оцінки під час апеляційного оскарження судового рішення, проте, ніяким чином не під час вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову у порядку ст. 145 Господарського процесуального кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду м. Києва від 02.11.2020, яка станом на день розгляду справи, перебуває на розгляді в Північному апеляційному господарському суді.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, як: не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на встановлені обставини та наведені норми, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.11.2020.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 145, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.11.2020 відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам, розпоряднику майна, кредиторам боржника, Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та прокуратурі м. Києва.

Дана ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П.П. Чеберяк