Справа № 909/1411/13
УХВАЛА

21.12.2020 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: головуючого судді Фанди О.М., судді Максимів Т.В., судді Ткаченко І.В., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс" № 01.09.20/5 від 01.09.2020 (вх № 13233/20 від 09.09.2020) про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником по справі

за позовом: Акціонерного товариства "Таскомбанк",

до відповідача: Колективного підприємства "Київтрансрейс-511",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківськшкірсировина",

про стягнення 613 765,92 доларів США та 15 202 грн 23 к.

за участю:

від позивача: представники не з`явились

від заявника: Лаврів Віталій Павлович - адвокат, (довіреність б/н від 07.02.2020 ; посвідчення адвоката № 1739 від 15.09.2010 )

від третьої особи: Максимик Роман Богданович - адвокат, (посвідчення адвоката № 001586 від 25.07.2019 ; ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АТ № 1005559 від 10.11.2020 )

від третьої особи: Волошинюк Роман Васильович - директор, (паспорт серія СС № 577146 від 15.07.1998 )

від відповідача представники не з`явились

установив: рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.12.2015 у справі №909/1411/13 (колегія суддів у складі: головуючого судді Деделюк Б.В, судді - Малєєва О.В, Фрич М.М.) задоволено позов публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до колективного підприємства "Київтрансрейс-511", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Івано-Франківськшкірсировина" про стягнення заборгованості в сумі 613765,92 доларів США та 15202 грн 23 коп. Стягнуто з колективного підприємства "Київтрансрейс-511" (вул. Моринецька, 7/2, офіс 4, м. Київ, 04114, ідентифікаційний код 22167717) на користь публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" (вул.Грабовського, 11, м. Львів, Львівська область, 79000, ідентифікаційний код 19358632) 606096 (шістсот шість тисяч дев"яносто шість) доларів США заборгованості по тілу кредиту згідно умов кредитного договору № 12-1/16 від 23.03.2005 (з додатками та додатковими угодами), 7669,92 доларів США (сім тисяч шістсот шістдесят дев`ять доларів США дев`яносто два центи) заборгованості по відсотках, 15202 (п`ятнадцять тисяч двісті дві гривні) 23 к. пені, 70540 (сімдесят тисяч п`ятсот сорок гивень) грн 50 к. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного Господарського суду від 31.05.2016 зазначене вище рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду від 02.11.2016 рішення Господарського суду від 29.12.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 залишено без змін.

13 червня 2016 Господарським судом Івано-Франківської області видано наказ №587 на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.12.2015 по справі №909/1411/13.

07 вересня 2016 року Головним Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №52112755 про стягнення з колективного підприємства "Київтрансрейс-511" (вул. Моринецька, 7/2, офіс 4, м. Київ, 04114, ідентифікаційний код 22167717) на користь публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" (вул. Грабовського, 11, м. Львів, Львівська область, 79000, ідентифікаційний код 19358632) 606096 (шістсот шість тисяч дев`яносто шість) доларів США заборгованості по тілу кредиту згідно умов кредитного договору № 12-1/16 від 23.03.2005 (з додатками та додатковими угодами), 7669,92 доларів США (сім тисяч шістсот шістдесят дев`ять доларів США дев`яносто два центи) заборгованості по відсотках, 15202 (п`ятнадцять тисяч двісті дві гривні) 23 к. - пені, 70540 (сімдесят тисяч п`ятсот сорок гривень) 50 к. судового збору.

05 липня 2018 року ПАТ "ВіЕс Банк" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою у даній справі про заміну сторони у виконавчому провадженні №52112755, тобто стягувача ПАТ "ВіЕс Банк" на нового кредитора ТзОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс".

За результатами розгляду вказаної вище заяви, Господарський суд Івано-Франківської області у даній справі 16.08.2018 постановив ухвалу про задовлення заяви № 10-3/8259 від 02.08.2018 Публічного акціонерного товариства „ВіЕс Банк" про заміну сторони виконавчого провадження.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 залишену без змін постановою Верховного Суду від 21.01.2019 , ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/1411/13 скасовано та відмовлено в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 здійснено заміну позивача Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" його правонаступником Акціонерним товариством "ТАСКОМБАНК".

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 30.08.2019 року виконавчий документ повернуто виконавцю.

09 вересня 2020 року ТзОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою №01.09.20/5 від 01.09.2020 (вх№13233/20 від 09.09.2020) про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 17.09.2020 розгляд вищевказаної заяви призначено судом на 28.09.2020 .

В ході провадження у справі, зокрема, в судовому засіданні 26.10.2020, суддею Шкіндером П.А. заявлено самовідвід у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2020 самовідвід судді Шкіндера П.А. по розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ТРАСТ ФІНАНС" про заміну сторони виконавчого провадження - задоволено.

Згідно з витягом з Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2020 замість судді Шкіндера П.А., до складу колегії суддів щодо розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс" про заміну сторони виконавчого провадження введено суддю Ткаченко І.В.

Ухвалою суду від 27.10.2020 розгляд заяви призначено на 10.11.2020.

В ході розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, 19 листопада 2020 року ТзОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" подала до Господарського суду Івано-Франківської області заяву (вх.№180334/20 від 19.11.20) про заміну стягувача у наказі №587 від 13.06.2016, шляхом заміни АТ "Таскомбанк" новим стягувачем - ТзОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс".

Вказана заява подана до суду після закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документу (наказу суду №587 від 13.06.2016) стягувачеві.

В подальшому розгляд заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні неодноразово відкладався.

Так ухвалою суду від 11.12.2020 розгляд заяви про заміну сторони виконавчого провадження відкладено на 21.12.2020 .

В судовому засіданні представник ТзОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" заяву про заміну сторони виконавчого провадження підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити, замінивши стягувача Акціонерне товариство "Таскомбанк" його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс", мотивуючи укладенням 29.12.2017 між позивачем по справі та ТзОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" Договору про відступлення права вимоги.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківськшкірсировина" проти заяви про заміну сторони виконавчого провадження у справі №909/1411/13 заперечила з підстав викладених у письмових запереченнях (вх.№12886/20 від 21.09.2020 ), (вх.№17428/20 від 11.12.20) та просить суд в її задоволенні відмовити. Свої заперечення обгрунтовує тим, що право вимоги за Кредитним договором №12-1/16 від 23.03.2005 відповідно до Договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 новому кредитору ТзОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" передано не було, про що свідчать подані до заяви письмові докази.

Позивач та відповідач участь уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча про розгляд справи були повідомленні належним чином, про що свідчать відмітки на зворотньому боці ухвали-повідомленні суду від 11.12.2020 року. Причини неявки суд не повідомили.

Оскільки відповідно до частини 3 статті 334 Господарського процесуального кодексу України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд розглядає подану заяву без участі представників стягувача за наявними в матеріалах справи доказами.

За наведеного суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 52 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права, фактично, процесуальне правонаступництво слідує за матеріальним. У кожному конкретному випадку, для вирішення питань можливості правонаступництва, господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Приписами частини 5 статті 334 Господарського процесуального кодексу України визначено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, для вирішення питання можливості правонаступництва необхідним є встановлення фактичних обставин заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником відповідно до норм матеріального права.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Особа, звертаючись до суду із заявою про заміну позивача (стягувача) з примусового виконання наказу господарського суду у справі на його правонаступника у зв`язку з переходом до останнього права вимоги відповідно до договору про відступлення права вимоги повинна довести належними та допустимими доказами, за яким саме правочином до неї перейшли права вимоги відносно боржника і який обсяг цих прав.

Отже, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни (див. ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 916/2286/16).

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина 1 статті 513 Цивільного кодексу України).

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (статті 516 Цивільного кодексу України).

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження (заміну стягувача у виданому судом наказі до відкриття виконавчого провадження) як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

Як підтверджується матеріалами справи, 29.12.2017 між Публічним акціонерним товариством "ВіЕс банк" та ТзОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" укладено Договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до п.1.1. Договору права вимоги всі права вимоги первісного кредитора до боржників станом на дату відступлення права вимоги за кредитними договорами щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, неустойок та інших платежів, визначених кредитними договорами. Інформація про заборгованість боржників за кредитними договорами станом на дату укладення цього договору міститься в Додатку №1 до цього Договору.

Відповідно до п.2.1. Договору в порядку та на умовах, визначених Договором, первісний кредитор відступає новому кредитору належні йому права вимоги за кредитними договорами, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону - кредитора у Кредитних договорах та приймає на себе його права та обов`язки за кредитними договорами.

Відповідно до п.2.2. Договору в дату відступлення прав вимоги первісний кредитор вважається таким, що відступив, а новий кредитор таким, що набув права вимоги до боржників та набув усіх прав та обов`язків сторони - кредитора за кредитними договорами.

Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі. Первісний кредитор зберігає обов`язки, визначені кредитними договорами, щодо правового режиму збереження та розкриття інформації за кредитними договорами. Новий кредитор зобов`язується забезпечити дотримання тих самих умов збереження та розкриття інформації, які і визначені кредитними договорами для первісного кредитора.

Відповідно до п.п.4.4.7. Договору в день підписання сторонами даного договору первісний кредитор зобов`язується відступити новому кредитору права вимоги за кредитними договорами, перелік яких наведений у Додатку №1 до договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору після підписання сторонами даного договору та на письмову вимогу нового кредитора, первісний кредитор передає у приміщенні ПАТ "ВіЕс Банк" за адресою; м. Львів, вул, Грабовського,11, а новий кредитор зобов`язаний прийняти оригінали документів (документацію), визначену у пунктах 1.1., 4,4.7 цього Договору, та усі інші оригінали документів, які підтверджують права вимоги первісного кредитора до боржників на дату відступлення прав вимоги, про що складається Акт прийому - передачі, форма якого наведена у Додатку №3 до даного Договору.

Отже, вказаний договір укладений після ухвалення Господарським судом Івано-Франківської області рішення від 29.12.2015 у справі №909/1411/13, яким стягнуто заборгованість згідно з умовами Кредитного договору №12-1/16 від 23.03.2005 (з додатками та додатковими угодами) та тілом кредиту в розмірі 606096 доларів США, 7669,92 доларів США по відсотках, 15202 грн 23 к. пені та 70540 грн 50к. судового збору, про що і видано наказ від 13.06.2016.

Тобто, договір відступлення права вимоги від 29.12.2017 укладено та заміна кредитора відбулась уже на стадії виконання судового рішення.

Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України у справах №6-459цс-17 та №752/8842/14-ц та Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №756/9788/15-ц.

При дослідженні матеріалів справи, судом встановлено, що зазначений договір відступлення права вимоги від 29.12.17 не містить умов щодо передачі ТзОВ "Фінансова компанія "ТРАСТ ФІНАНС" прав вимоги за тілом кредиту в розмірі 606096 доларів США, 7669,92 доларів США заборгованості по відсотках, 15202 грн. 23 коп. пені та 70540 грн. 50коп. судового збору, які стягнуті за рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.12.2015 у справі №909/1411/13.

Заявником подано витяг з додатку №1 до договору уступки права вимоги від 29.12.17, з якого також не вбачається що ТзОВ "Фінансова компанія "ТРАСТ ФІНАНС" отримало право вимоги заборгованості в розмірі 606096 доларів США по тілу кредиту згідно з умовами кредитного договору № 12-1/16 від 23.03.2005 (з додатками та додатковими угодами), 7669,92 доларів США по відсотках, 15202 грн. 23 коп. пені, 70540 грн 50коп. судового збору.

Як зазначалось вище, 05 липня 2018 ПАТ "ВіЕс Банк" уже зверталось до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою про заміну сторони виконавчого провадження № 52112755 - стягувача ПАТ "ВіЕс Банк" на нового кредитора ТзОВ "Фінансова компанія "ТРАСТ ФІНАНС".

Ухвалою суду заяву ПАТ "ВіЕс Банк" про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018, залишену без змін постановою Верховного Суду від 21.01.2019 ухвалу господарського суду Івано- Франківської області у справі № 909/1411/13 скасовано та відмовлено в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

При розгляді даної справи судом першої інстанції були оглянуті оригінали доказів, на які посилався та які подавав представник заявника ПАТ "ВіЕс Банк", який в той же час був і представником ТзОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" за довіреністю б/н від 09.01.2018 і суд встановив відповідність копій поданих у справу оригіналам (звукозапис судового засідання від 16.08.2018), про що зазначено, як в Ухвалі суду першої інстанції від 16.08.2018 так і в судових рішеннях судів апеляційної від 19.11.2018 та касаційної від 28.01.2019 інстанцій у даній справі за № 909/1411/13.

На підставі доказів, поданих представником заявника ПАТ «ВіЕс Банк», який в той же час був і представником ТзОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" за довіреністю б/н від 09.01.2018 та приймав участь у даній справі, постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 було встановлено обставини відсутності у Додатку №1 до Договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 , оригінал якого досліджувався судом, таких умов як обсяг та зміст прав, в тому числі інформації про заборгованість боржника за кредитним договором, які існували на момент переходу, як того вимагає ст.514 ЦК України, та невідповідності дати укладеного Кредитного договору № 12-1/16 від 23.03.2005 даті Кредитного договору 12.09.2008 вказаного в Додатку №1 до Договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 , які суд першої інстанції залишив поза увагою, у зв`язку з чим апеляційний суд скасував ухвалу місцевого суду та відмовив у задоволенні вказаної заяви про заміну сторони стягувана у виконавчому провадженні.

У постанові від 07.02.2019 Верховний Суд зазначив, що апеляційний суд обґрунтовано скасував ухвалу місцевого суду та відмовив у задоволенні вказаної заяви про заміну сторони стягувана у виконавчому провадженні, оскільки межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Такий правовий висновок викладено постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 у справах №6- 459цс-17 та №752/8842/14-ц (одну з яких обґрунтовано взято до уваги апеляційним судом у даній справі, що переглядається) та Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №756/9788/15- ц. Колегія суддів касаційного суду по даній справі, що переглядається/№ 909/1411/13/, повністю погоджується з правовими позиціями, викладеними у зазначених постановах Верховного Суду України та Верховного Суду, та не вбачає підстав для відступу від них.

Таким чином, за результатами розгляду вказаної вище заяви (заяву розглянуту в суді першої інстанції, оскаржено в судах в апеляційному та касаційному провадженні) прийнято кінцеве рішення суду, яке вступило в законну силу, яким встановлено обставини, щодо відсутності у ТзОВ "Фінансова компанія "ТРАСТ ФІНАНС" прав нового кредитора за Кредитним договором № 12-1/16 від 23.03.2005, оскільки такі права йому не були передані відповідно до Договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 .

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що при подачі нової заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні (вх.№12886/20 від 28.09.2020 ), тобто заяви, яка розглядається, заявник ТзОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" подає суду "нові" докази, а саме Додаток №1 до Договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 та Акт прийому-передачі до Договору відступлення права вимоги від 29.12.2017.

При дослідженні колегією суду вказаних доказів, встановлено, що вказані вище докази суперечать та не відповідають доказам, наявних в матеріалах даної справи, оригінали яких були оглянуті при прийняті судом першої інстанції судового рішення від 16.08.2018 (Звукозапис судового засідання від 16.08.2018).

Одночасно слід зазначити , що поданий заявником витяг з Додатку №1 рядка який ніби-то стосується боржника суд не має можливості ідентифікувати як витяг з оригіналу Додатку№1 оскільки сам оригінал , оглянутий в судовому засіданні, не читається через розмір використаного для друку шрифта.

Щодо акта прийому-передачі до Договору відступлення права вимоги від 29.12.2017, який подано ТзОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" то суд зазначає, що даний акт не підписувався між сторонами Договору відступлення права вимоги від 29.12.2017, про що зазначено як в ухвалі Господарського суду Івано-Франківської області від 16.08.2018 так і в постанові Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у даній справі та свідчить звукозапис судового засідання від 16.08.2018.

Крім того поданий ТзОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" акт прийому-передачі до Договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 суперечить формі, яка встановлена сторонами (а.с. 174, Том 12), з якої вбачається, що підписантами Акту прийому-передачі до Договору відступлення права вимоги від 29.12.2017, який є Додатком №3 та невід`ємною частиною договору, є голова правління ПАТ "ВіЕс Банк" Походзяєва І.В. та член правління ПАТ "ВіЕс Банк" Т.Волков.

Акт прийому-передачі та Додаток №1 до Договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 підписано особою, посадове становище якої не вказано.

При цьому, суд хоче наголосити, що додаток до договору є невід`ємною частиною самого договору, а тому повинен відповідати вимогам чинного законодавства, укладення якого повинно свідчити про його відповідність до даного договору та вважатись належним доказом по справі.

Слід наголосити, що у копії витягу з Додатку №1 до договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 , який поданий ТзОВ "Фінансова компанія "Траст Фінанс" змінено початок дії кредитної угоди з 12.09.2008 на 23.03.2005, та вказано "Заборгованість згідно Додатку №1 в гривнях" і зазначено суму в розмірі 18 611 429, 35 грн., в той час коли заявник просить про заміну сторони виконавчого провадження у справі №909/1411/13 та стягнути на його користь 606096 доларів США заборгованості по тілу кредиту згідно умов кредитного договору № 12-1/16 від 23.03.2005 (з додатками та додатковими угодами), 7669,92 доларів США заборгованості по відсотках, 15202 грн. 23 коп. пені, 70540 гри 50коп. судового збору.

Разом з цим суд зазначає, що у Додатку №1 до Договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 відсутній порядковий номер і КП "Київтрансрейс-511 перебуває 59 у списку, а у витягу з Додатку №1 до Договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 , оригінал якого подавався представником Первісного та Нового кредитора та досліджувався судом (Звукозапис судового засідання від 16.08.2018) зазначено порядковий номер 63.

При цьому суд враховує також наступне.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю ").

У постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 № 6-145цс14, наведено правову позицію згідно з якою, виходячи з положень ст. 192 ЦК України, ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" та Закону України "Про банки і банківську діяльність", у разі укладення кредитного договору в іноземній валюті й наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в іноземній валюті.

Таким чином, суд прийняв рішення про стягнення в іноземній валюті заборгованості за кредитним договором № 12-1/16 від 23.03.2005 (з додатками та додатковими угодами) враховуючи укладення даного кредитного договору в іноземній валюті й наявності в ПАТ "ВіЕс Банк"ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями. Відповідно до пунктів "в" та "г" ч. 4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" зазначено, що індивідуальні ліцензії видаються у разі: надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави.

Відповідно до п.1.5. Постанови Національного банку України від 14.10.2004, № 483 «Про затвердження Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу» використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за змістом вказані норми матеріального права передбачено наявність у фінансової установи дозволу чи ліцензії на здійснення валютних операцій, які видаються Національним Банком України.

З наведеного слідує, якщо за твердженням ТзОВ "Фінансова компанія "Транс Фінанс" , на підставі зазначеного договору уступки права вимоги від 29.12.17 отримало право вимоги заборгованості за зазначеним валютним кредитним договором № 12-1/16 від 23.03.2005 (з додатками та додатковими угодами), то останній повинен надати суду докази наявності ліцензії на здійснення валютних операцій, щодо права на отримання заборгованості по кредиту та нарахуваних відсотках в доларах США. А отже, і їх стягнення в подальшому повинно проводитись у відповідності до зазначеного у рішенні суду від 29.12.2015 по справі № 909/1411/14, про що і видавався наказ суду для його виконання.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З аналізу наведених вище обставин справи та з урахуванням відповідних приписів норм чинного законодавства, колегія суду приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс" про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Керуючись статтями 234, 334 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

у х в а л и в :

відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс" про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у відповідності до ст.256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.12.2020 .

Головуючий суддя О.М.Фанда

Суддя Т.В.Максимів

Суддя І.В.Ткаченко