ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" грудня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1790/20

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Прижбило О.В.,

Розглядаючи справу №916/1790/20

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Кловський узвіз, будинок 9/1, місто Київ, 01021, )

до відповідача: Комунального виробничого експлуатаційного підприємства "Подільськтеплокомуненерго" (провулок Куяльницький, будинок 28-А, місто Подільськ, Одеська область, 66300, )

про стягнення 39745,94 грн.

Від позивача: Саєнко Р.К.;

Від відповідача: Угненко І.А.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Комунального виробничого експлуатаційного підприємства "Подільськтеплокомуненерго" про стягнення 39745,94 грн., з яких 30251,96 грн. пені, 3640,86 грн. - 3% річних, 5853,11 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою від 24.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.07.2020.

22.07.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, задоволено усне клопотання відповідача про перенесення судового засідання та призначено підготовче засідання на 09.09.2020.

13.08.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№21556/20).

13.08.2020 також надійшло клопотання відповідача про зменшення розміру пені (вх.№21558/20).

09.09.2020 відкладено підготовче засідання на 21.09.2020.

18.09.2020 позивачем подано відповідь на відзив (вх.№24749/20).

21.09.2020 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 12.10.2020.

12.10.2020 постановлено зупинити провадження у справі № 916/1790/20 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 903/918/19.

17.11.2020 представником позивача подано заяву про поновлення провадження (вх.№30741/20).

26.11.2020 від представника відповідача також надійшло клопотання про поновлення провадження (вх.№31714/20).

Ухвалою від 26.11.2020 поновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 16.12.2020.

16.12.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування позову посилається на укладення між позивачем та відповідачем Договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/647-Т (далі Договір), згідно з яким позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а останній зобов`язується внести плату за надані послуги в розмірі, у строки та порядку, передбачених умовами Договору. Зазначає, що на виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги з транспортування природного газу в лютому-березні 2019 року в обсязі 1875,603 тис.м.куб на загальну суму 818363,10 грн., що підтверджується відповідними актами наданих послуг.

Вказує, що в порушення умов договору відповідачем здійснено оплату поза межами строків, встановлених договором, у зв`язку з чим нараховано пеню у розмірі 30251,96 грн., відсотки річних у розмірі 3640,86 грн. та інфляційні втрати у розмірі 5853,11 грн.

У відзиві відповідач зазначає, що на виконання договірних умов відповідачем було сплачено основну суму боргу у повному обсязі. При цьому, надає власний розрахунок, відповідно до якого відсотки річних становлять 1970,60 грн., а інфляційні втрати 5570,60 грн. На підтвердження заперечень надано копію книги бухгалтерського обліку, копію акту звірки розрахунків. Просить зменшити пеню, посилаючись на те, що кошти, які сплачувались, надані відповідачу згідно з Постановою КМУ «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки» від 18.06.2014 №217. Вказує, що відповідач не є розпорядником коштів на спеціальних рахунках, тому не має можливості вплинути на оплату за Договором.

У клопотанні про зменшення пені на 99% зазначає про те, що позивач не вказує та не обґрунтовує суму понесених ним збитків, відповідач сплачує основний борг. Зазначає, що фактично відповідач звернувся до суду з метою отримання додаткового доходу. Звертає увагу на тяжке матеріальне становище відповідача, звертає увагу на наявну заборгованість держави перед відповідачем. Саме неотримання державних коштів є причиною неможливості відповідача вчасно погасити заборгованість за договірними відносинами з позивачем та призводить до збитковості. Розмір пені та відсутність достатніх коштів на рахунках відповідача призведе до негативних наслідків у виді перебоїв при постачанні теплової енергії міста Подільська протягом опалювального сезону. Просить врахувати специфіку господарської діяльності відповідача, низьку платоспроможність значної кількості споживачів теплової енергії, особливо фізичних осіб, що отримують відстрочки на оплату послуг теплової енергії.

У відповіді на відзив позивач вказує, що Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, на який посилається відповідач, - не впливає на домовленість сторін за Договором щодо строків оплати наданих послуг, не припиняє зобов`язання відповідача, а лише визначає механізм розподілу коштів, які надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Посилається на судову практику. Зазначає, що відповідач систематично порушував зобов`язання щодо строків оплати. Вказує, що заявлена сума неустойки не є надмірною, становить менше 4% від суми порушеного зобов`язання. Посилається на те, що позивач здійснює суспільно важливу і стратегічну функцію по своєчасному і безперебійному забезпеченню суб`єктів господарювання та соціальної сфери України природним газом шляхом його зберігання та подачі для подальшого транспортування магістральними трубопроводами. Невиконанням зобов`язань відповідач поставив позивача у вкрай невигідне становище. Зазначає, що сторони знаходяться у рівних економічних умовах і в одній державі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

П.1 ст.202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Між ПАТ «Укртрансгаз» (далі Газотранспортне підприємство, позивач) та Комунальним виробничим експлуатаційним підприємством «Котовськтеплокомуненерго» (далі Замовник, відповідач) було укладено Договір №/647-Т на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.04.2016 (далі Договір).

Надалі сторонами було змінено найменування, відповідно - Акціонерне товариство «Укртрансгаз» та Комунальне виробниче експлуатаційне підприємство "Подільськтеплокомуненерго".

Відповідно до п.1.1. Договору Газотранспортне підприємство зобов`язується надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій (далі ГРС), а Замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору.

Послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. Фактична кількість протранспортованого газу Замовнику визначається приладами обліку газу, що встановлені у Замовника, і фіксується актом прийому-передачі природного газу, який складається та підписується між Замовником і Газорозподільчим підприємством. Даними для складання актів наданих послуг з транспортування газу є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу Замовнику та/або його споживачами (п.3.1. Договору).

Пунктом 3.4. Договору встановлено, що Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством.

Розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (п.5.1. Договору).

Вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п.5.4. Договору).

Відповідно до п.5.5. Договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, в якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням вище перерахованих коштів.

На підтвердження надання послуг позивачем надано Акт №02-19-/647-Т наданих послуг з транспортування природного газу від 28.02.2019 у лютому 2019 року на суму 464527,66 грн. (а.с.18), а також Акт №03-19-/647-Т наданих послуг з транспортування природного газу від 31.03.2019 у березні 2019 року на суму 353835,44 грн. (а.с.19).

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за отриманий природний газ розрахувався несвоєчасно, що підтверджується довідкою по операціях з відповідачем (а.с.6-7) і одночасно містить розрахунок заборгованості та не спростовано відповідачем.

Позивачем також надано копію Акту звірки розрахунків (а.с.16-17), який містить тотожні довідці відомості за період розрахунку з 03.06.2019 по 11.06.2019.

Відповідачем надано заперечення щодо розрахунку позивача, в якому вказує, що обгрунтованою сумою інфляційних втрат є 5570,60 грн. (позивач просить стягнути 5853,11 грн.), а обґрунтованим розміром відсотків річних є 1970,60 грн. (позивач просить стягнути 3640,86 грн.). Посилається на те, що позивачем не надано виписку з банку або витягу з бухгалтерської книги щодо руху коштів на підтвердження свого розрахунку.

Щодо розрахунку відсотків річних, пені та інфляційних втрат відповідача (а.с.57), суд зазначає, що він не містить періодів та об`єктів нарахувань.

При цьому розшифровка розрахунку заборгованості за лютий містить виключно період з 01.02.2019 по 28.02.2019, у який розраховано інфляційні, відсотки та пеню на загальну суму боргу без урахування часткових оплат. Аналогічно розшифровка заборгованості за березень містить виключно період з 01.03.2019 по 31.03.2019, у який нараховано інфляційні втрати, відсотки річних та пеню на загальну суму боргу за березень, і також не враховано часткові оплати.

Витяг з бухгалтерської книги (а.с.64-73) не спростовує розрахунку позивача, оскільки не є первинним документом, і не містить підпису жодної уповноваженої особи відповідача.

Також відповідачем надано Акт звірки станом на 12.06.2019 (а.с.74-76), підписаний сторонами, який не містить відомостей щодо розрахунків за датами, а містить лише інформацію щодо загальних сум оплат за конкретний місяць розрахунків без зазначення дати.

Отже, суд доходить висновку, що відповідачем не спростовано розрахунок позивача належними та достатніми доказами, зокрема, не надано виписку банку, копій платіжних доручень. При цьому, посилання відповідача на те, що саме позивачем мали бути надані, зокрема, виписки банку у підтвердження власного розрахунку відхиляються судом.

Так, відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 ГК України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п.7.3. Договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Судом перевірено розрахунок пені, зазначений позивачем, та встановлено його правильність.

Втім, дослідивши доводи сторін, заслухавши їх пояснення, суд дійшов висновку про часткове зменшення розміру пені на 30% з 30251,96 грн. до 21176,37 грн. у зв`язку із наступним.

Згідно з ч.1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки. Господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18).

Враховуючи вищевикладене, суд підкреслює, що зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду. Суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафних санкцій, а також розмір, до якого вони підлягають зменшенню.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Законом визнання розміру, до якого штрафні санкції підлягають зменшенню, віднесено на розсуд суду Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення пені, враховуючи відсутність на час розгляду справи основного боргу за договором, унеможливлення своєчасного розрахунку внаслідок специфіки діяльності та залежності від платіжної дисципліни безпосередніх споживачів природного газу, - суд вважає за можливе зменшити розмір пені, втім, не на 99% грн., а на 30%.

Матеріалами справи підтверджується те, що у звіті за фінансові результати за І півріччя 2019 року Підприємства зазначено, що збиток від операційної діяльності за вказаний період становить 160 тис. грн. (за аналогічний період попереднього року збиток становив 44 тис.грн.). При цьому у графі «прибуток» відомості не вказано.

Відповідачем надано розрахунок обсягу заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню (а.с.86), відповідно до якого обсяг заборгованості з різниці в тарифах становить 21061544,00 грн.

Таким чином, суд враховує специфіку діяльності відповідача, залежність можливості оплати за договором від наявності/відсутності заборгованості у безпосередніх споживачів.

Водночас, посилання на недоведеність позивачем власних збитків відхиляється судом, оскільки стягнення пені є правом, яке сторони обумовили при підписанні договору, і не пов`язано з наявність збитків безпосередньо.

Також, суд зазначає наступне.

Визначений Порядком №217 алгоритм розподілу коштів споживачів, які надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання як оплата вартості теплової енергії та/або наданих комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, не ставить повноту та своєчасність виконання теплопостачальними організаціями договірних обов`язків з оплати отриманого природного газу на користь гарантованого постачальника у залежність від оплати теплової енергії безпосередніми споживачами; не скасовує та не обмежує відповідальність теплопостачальної організації перед постачальником за невиконання чи неналежне виконання обов`язків з оплати за спожитий газ та не змінює строків здійснення розрахунків за договорами між теплопостачальними організаціями та гарантованими постачальниками природного газу.

Положення Порядку №217 не змінюють строків розрахунків теплопостачальної організації та гарантованого постачальника за договором постачання природного газу, не позбавляють теплопостачальну організацію можливості впливати на їх своєчасність і не виключають застосування до відповідача-споживача пені за прострочення в оплаті отриманого природного газу, а також відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку частини другої статті 625 ЦК України у вигляді сплати 3% річних та інфляційних втрат.

Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 16.10.2020 по справі №903/918/19.

Отже, при визначенні можливості зменшення пені, суд має суд врахувати баланс інтересів сторін.

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами, які несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) розміру заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондує обов`язок сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, статтею 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів.

Так, позивачем заявлено та відповідачем не спростовано наявність прострочення за Договором.

З урахуванням встановлених періодів прострочення за Договором, враховуючи розміри прострочень та їх систематичність, суд вважає за можливе та доцільне зменшити розмір пені тільки на 30%.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача 21176,37 грн. пені.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат у сумі 5853,11 грн. та 3% річних у сумі 3640,86 грн., доданий позивачем до позовної заяви, суд вважає його вірним, а вимоги в цій частині цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 16, 202, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 626 ЦК України, ст.ст. 175, 193, 230, 343 ГК України, ст.ст. 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Кловський узвіз, будинок 9/1, місто Київ, 01021, ) до Комунального виробничого експлуатаційного підприємства "Подільськтеплокомуненерго" (провулок Куяльницький, будинок 28-А, місто Подільськ, Одеська область, 66300, ) про стягнення 39745,94 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального виробничого експлуатаційного підприємства "Подільськтеплокомуненерго" (пров. Куяльницький, 28-А, м. Подільськ, Одеська область, 66300, ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (провулок Куяльницький, будинок 28-А, місто Подільськ, Одеська область, 66300, ) 21176,37 грн. пені, 3640,86 грн. відсотків річних, 5853,11 грн. інфляційних втрат, 2102,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 16.12.2020р. Повний текст рішення складений та підписаний 28 грудня 2020 р.

Суддя Р.В. Волков