ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2020м. ДніпроСправа № 904/3416/20
за позовом Фізичної особи-підприємця Моісеєнко Бориса Володимировича, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Потаповської Вікторії Віталіївни, м. Дніпро

про стягнення 16 230,52 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Юрченко І.О., адвокат

Від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У :

Фізична особа-підприємець Моісеєнко Борис Володимирович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Потаповської Вікторії Віталіївни заборгованість у розмірі 16 230,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору суборенди нерухомого майна №001-Д від 31 грудня 2019 року в частині своєчасного та повного внесення орендних платежів.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, та зазначає, що у зв`язку із розповсюдженням гострої респіраторної хвороби COVID-19, з 17.03.2020 підприємницька діяльність ФОП Потаповської Вікторії Віталіївни була повністю зупинена. 18.05.2020 відповідачем підготовлено та передано орендодавцю нерухоме майно. 21.10.2020 відшкодовано експлуатаційні витрати за І квартал 2020 року у сумі 230,52 грн. На думку відповідача, з урахуванням положень ч.6 ст. 762 ЦК України, у позивача відсутні підстави для стягнення орендної плати за період квітень-травень 2020 року у розмірі 16 000,00 грн.

Позивач вважає аргументи викладені у відзиві на позовну заяву безпідставними з огляду на таке:

- постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, в редакції від 31.03.2020 своєю забороною не охоплює весь період заборгованості. Обмеження встановлені по 24.04.2020, а заборгованість накопичена за період з 01.04.2020 по 31.05.2020 включно;

- види діяльності відповідача (виробництво іншого верхнього одягу, виробництво іншого трикотажного та в`язаного одягу, виробництво іншого одягу й аксесуарів, виробництво спіднього одягу) не передбачають приймання відвідувачів, а отже не підпадали під заборону;

- орендоване приміщення не знаходиться у торговельно-розважальному центрі, а знаходиться на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку та має свій окремий вихід на вулицю, що додатково доводить відсутність обмежень у використанні орендованих приміщень;

- заборона не стосувалася торговельного і побутового обслуговування населення щодо торгівлі продуктами харчування та ремонту побутових виробів і предметів особистого вжитку. А такий вид діяльності відповідача, як ремонт побутових виробів і предметів особистого вжитку прямо виведений постановою КМУ № 211 з-під заборони.

Щодо тверджень відповідача про передачу нерухомого майна орендодавцю позивач зазначає, що з квітня по травень 2020 року приміщення перебувало у користуванні відповідача, у зв`язку із чим були виставлені рахунки за оплату оренди у вказаних місяцях (рахунки №№СФ-0000023 від 01.04.2020, СФ-0000042 від 01.05.2020).

Належних доказів повернення майна з оренди 18.05.2020 відповідач не надала.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами, яку відповідач отримав 15.07.2020, що вбачається з поштового повідомлення № 854 (а.с 35).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2020 постановлено перейти до розгляду справи №904/3416/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09 листопада 2020 року, яку відповідач отримав 19.10.2020, що вбачається з поштового повідомлення № 966 (а.с. 40). З 09.11.2020 підготовче засідання відкладено на 26.11.2020, ухвалу від 09.11.2020 відповідач отримав 30.11.2020, що вбачається з поштового повідомлення № 858 (а.с. 75).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справи до розгляду по суті на 21.12.2020.

У судовому засіданні 21.12.2020 проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

31 грудня 2019 року між Фізичною особою-підприємцем Моісеєнко Борисом Володимировичем (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Потаповською Вікторією Віталіївною (орендарем), був укладений договір суборенди нерухомого майна, № 001-Д від 31.12.2019 (далі - Договір), згідно з яким (п.1.1.) орендодавець зобов`язується передати орендарю в строкове платне володіння та користування, а орендар, в свою чергу, зобов`язується прийняти в строкове платне володіння та користування нерухоме майно та зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату.

Відповідно до п.1.2 договору орендодавець передає орендареві: приміщення, яке знаходяться за адресою: 49000, місто Дніпро, вул. Робоча, 146, секція 3, загальною площею 61,5 кв.м.

В момент передання майна від орендодавця до орендаря сторони підписують акт приймання-передачі нерухомого майна, який є невід`ємною частиною даного договору. Орендар передає орендодавцеві майно протягом п`яти календарних днів з моменту підписання сторонами даного договору (п. 2.1. договору).

Згідно з актом приймання - передачі від 01.01.2020, який є невід`ємною і складовою частиною договору, об`єкт оренди - приміщення, загальною площею 61,5 кв.м. було передано орендарю в користування.

Згідно з п.2.2 передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на таке майно.

Відповідно до п. 3.1. договору орендар зобов`язаний вносити орендну плату за користування майном в розмірах, у порядку та у строки, встановлені даним договором.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що орендна плата за даним договором вноситься Орендарем в наступних розмірах: розмір місячної орендної плати за приміщення площею 61,5 кв.м. становить 8 000,00 грн.

Орендна плата, визначена п. 3.2. даного договору, сплачується орендарем щомісячно та не пізніше 15 числа місяця, за який вноситься орендна плата. Рахунок на оплату виставляється орендодавцем до 5 числа місяця, за який вноситься орендна плата. Орендна палата за перший місяць оренди вноситься протягом п`яти банківських днів з моменту підписання акту приймання - передачі нерухомого майна (п.3.3 договору).

Орендар відшкодовує орендодавцю експлуатаційні витрати (вартість спожитих комунальних послуг), що включають електропостачання, водопостачання та водовідведення, вивезення сміття, опалення, використання міського телефону та мережі інтернет. Вартість спожитих орендарем комунальних послуг визначається виходячи з діючих тарифів, встановлених постачальниками послуг та обсягу фактично спожитих орендарем послуг (п. 3.4. договору).

Орендар відшкодовує орендодавцю вартість експлуатаційних послуг за фактом споживання таких послуг на підставі виставлених орендодавцем рахунків на оплату протягом п`яти банківських днів з моменту отримання орендарем таких рахунків (п.3.5. договору).

Відповідно до п.7.3. договору розірвання або припинення даного договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити орендодавцю всі платежі за даним договором та штрафні санкції, нараховані за порушення зобов`язань за даним договором.

Сторони погодили, що після закінчення терміну дії (або розірвання) даного договору

правові підстави перебування майна та персоналу орендаря в орендованих приміщеннях припиняються. У орендодавця в такому випадку будуть відсутні будь-які зобов`язання щодо забезпечення схоронності чи підтримання належного стану майна орендаря, що може знаходитись в орендованих приміщеннях, а також буде наявне право звільнити приміщення від такого майна орендаря у зручний для орендодавця спосіб. Всі збитки, пов`язані з можливим зникненням чи пошкодженням такого майна орендаря несе безпосередньо орендар (п.7.10 договору).

Також пунктами 2.3, 2.4. договору передбачено, що повернення майна орендодавцю проводиться за актом приймання-передачі нерухомого майна, який підписується сторонами в момент передачі майна від орендаря до орендодавця. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі нерухомого майна. Майно повертається орендодавцю в день настання однієї з таких подій: дострокове розірвання Договору, закінчення строку дії Договору, припинення договору, початок процедури ліквідації або припинення орендаря, припинення договору, укладеного між орендодавцем та власником майна, а також у інших випадках припинення договору, визначених чинним законодавством України.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2020 року.

01 січня 2020 року сторони підписали акт приймання-передачі нерухомого майна до договору № 001-Д суборенди нерухомого майна від 31.12.2012, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно: приміщення, яке знаходиться за адресою: 49000, місто Дніпро, вул. Робоча, 146, секція 3, загальною площею 61,5 кв.м. (а.с.12)

16.06.2020 позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою погасити заборгованість за договором № 001-Д суборенди нерухомого майна від 31.12.2012 у сумі 16 230,52 грн., що складається з: заборгованості по орендній платі за квітень - травень 2020 року у сумі 16 000,00 грн., та відшкодування експлуатаційних витрат за 1й квартал 2020 року у сумі 230,52 грн. до 24.06.2020 (а.с.13).

До претензії позивач долучив відповідні рахунки на оплату, а саме: рахунок на оплату №СФ0000023 від 01.04.2020; рахунок на оплату №СФ0000042 від 01.04.2020; рахунок на оплату №СФ-0000022 від 01.04.2020 (а.с. 15-17) .

20 червня 2020 року від ФОП Потаповська В.В. надійшла відповідь на претензію №20/06 мотивована тим, що згідно з пунктом 8.4 договору відносини між сторонами, що не врегульовані договором суборенди, регулюються чинним законодавством України. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року був введений карантин на загальнонаціональному рівні з 12 березня 2020 року. Даною постановою робота багатьох суб`єктів господарювання була повністю припинена. 17.03.2020 на засіданні Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Дніпровської міської ради було вирішено з 00:01 18 березня 2020 року призупинити на території міста Дніпра роботу всіх - суб`єктів господарювання, в том числі діяльність комісійних магазинів, крім діяльності підприємств, що займаються медичним та продуктовим обслуговуванням населення, а також діяльності банків та автозаправних станцій.

У зв`язку з введенням вищезазначених обмежувальних мір, що націлені на попередження та обмеження поширення вищевказаного вірусу, з 17 березня 2020 року підприємницька діяльність ФОП Потаповська В.В. також була повністю зупинена. Відповідач зазначає, що 18.05.2020 ним було повністю підготовлено та передано нерухоме майно орендадавцю.

Позивач не погоджується з доводами відповідача, вказує, що станом на дату подачі позову до суду договір є чинним, орендоване приміщення відповідач позивачеві не передав, відповідний акт не підписувався, а взяті на себе зобов`язання за договором відповідач виконав не в повній мірі та допустив виникнення заборгованості на суму 16 230,52 грн.: по оплаті оренди приміщень за квітень - травень 2020 року на загальну суму 16 000,00 грн. та заборгованість з відшкодування експлуатаційних витрат за перший квартал 2020 року в сумі 230,52 грн.

Отже, предметом розгляду у даній справі є стягнення заборгованості з орендної плати та експлуатаційних витрат у сумі 16 230,52 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору суборенди нежитлових приміщень, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 774 Цивільного кодексу України передбачено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

За приписами ч.ч. 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 Господарського кодексу України орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.

Статтею 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати приміщень за період квітень-травень 2020 року у розмірі 16 000,00 грн. та заборгованість з відшкодування експлуатаційних витрат за 1й квартал 2020 року в сумі 230,52 грн.

З огляду на положення підпункту 3.3., 3.5 договору строк оплати орендної плати та експлуатаційних витрат за 1й квартал 2020 року є таким, що настав.

У встановлений договором строк умови договору щодо оплати орендної плати та експлуатаційних витрат за 1й квартал 2020 року відповідачем не виконані.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених вимог по стягненню заборгованості у розмірі 16 230,52грн., строк оплати якої настав.

Матеріалами справи підтверджується, що після звернення позивача з позовом до суду 21.10.2020, відповідач частково сплатив заборгованість з експлуатаційних витрат за 1й квартал 2020 року у розмірі 230,52грн. згідно платіжного доручення №0.0..1 від 21.10.2020 на суму 230,52грн.(а.с.43).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, в частині стягнення експлуатаційних витрат за 1й квартал 2020 року в сумі 230,52грн. провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору.

За викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 16000,00грн. (орендна плата за квітень-травень 2020 року).

Щодо заперечень відповідача про повне звільнення від сплати орендної плати суд зазначає таке.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19" від 16 червня 2020 року № 692-IX, який набрав чинності 16.07.2020, пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: "14. Установити, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді".

Таким чином, зважаючи на наведену норму, у наймача з часу встановлення карантину виникло право на звернення до орендодавця з відповідною вимогою, що не передбачає автоматичного зменшення орендної плати. Доказів звернення до позивача з відповідною пропозицією та укладення додаткової угоди щодо зменшення орендної плати на час дії карантину відповідачем не надано.

Тому, відсутність у відповідача прибутку від здійснення господарської діяльності ніяким чином не нівелює обов`язку орендаря вносити орендну плату.

Частиною 6 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено право наймача на звільнення від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Отже, наведена норма права визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які суборендар не відповідає.

Підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання суборендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Для застосування ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України та звільнення суборендаря від плати за користування орендованим майном визначальною умовою є наявність обставин, за які суборендар не відповідає. Суборендар повинен довести обставини, які свідчать про те, що він не використовував або не міг використати майно. Тобто, в нього не має бути ні фізичної, ні теоретичної можливості використовувати орендоване майно (бути допущеним до приміщення, перебувати в ньому, зберігати в приміщенні речі тощо).

Відповідач не надав належних доказів на підтвердження того, що позивач обмежував та забороняв йому реалізувати право користування орендованим майном, зокрема здійснив відключення суборендованого приміщення від систем електропостачання.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 16 000,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу та судового збору.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про види витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, суд керується, зокрема, положеннями частини другої статті 126 ГПК України і статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Так, за змістом частини другої статті 126 ГПК України до витрат на професійну правничу допомогу належать: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Необхідною умовою для вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи (постанови КГС ВС від 31.01.2019 у справі №19/64/2012/5003, від 05.01.2019 у справі №906/194/18, від 19.02.2019 у справі № 917/1071/18).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 39/1 від 17.06.2020, укладений ФОП Моісеєнко Б.В. з адвокатом Юрченко Ігорем Олексійовичем (а.с. 64,65), акт приймання-передачі наданих послуг від 25.11.2020 за договором № 39/1 про надання правової допомоги від 17.06.2020.

Відповідно вартість правничої допомоги за вказаним договором склала 2 500,00 грн., які мають бути сплачені позивачем протягом 3 робочих днів з дати підписання акту (п. 4.2. Договору) (а.с. 66).

Так, 17.06.2020 між ФОП Моісеєнко Б.В. та адвокатом Юрченко Ігорем Олексійовичем укладено договір № 39/1 від 17.06.2020 про надання правової допомоги згідно умов якого (п. 1.1), клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності клієнта в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до розділу 4 договору, юридичну допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує в гривнях, вартість послуг за цим договором визначається сторонами до закінчення судових дебатів га відображається у акті приймання-передачі наданих послуг. Також в акті відображається обсяг наданих послуг та кількість годин, витрачених адвокатом на надання послуг клієнту (п.4.1). Оплата за даним договором здійснюється протягом 3 робочих днів з дати підписання Акту приймання-передачі наданих послуг (п. 4.2). Сума, сплачена клієнтом адвокату за Договором є гонораром адвоката за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п.4.3).

Позивач надав суду розрахунок розміру винагороди від 08.10.2020 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180316-МІХ/ЗКС/1 від 16.03.2018.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 25.11.2020 адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги: пошук та аналіз судової практики з питань застосування у спірних правовідносинах; складання позовної заяви; складання відповіді на відзив; відвідування судових засідань.

Підписавши акт, сторони підтверджують факт належного отримання клієнтом послуг відповідно до положень договору №39/1 про надання правової допомоги від 17.06.2020. У клієнта відсутні зауваження чи претензії до адвоката стосовно отриманих від нього послуг, вказаних у цьому акті.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи розумність розміру судових витрат, їх необхідність та дійсність, відсутність обґрунтованих заперечень щодо їх розміру з боку відповідача, в силу приписів ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу адвоката позивача підлягають стягненню з відповідача у розмірі 2 500,000 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у розмірі 2 102,00 грн.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи-підприємця Моісеєнко Бориса Володимировича до Потаповської Вікторії Віталіївни - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Потаповської Вікторії Віталіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Моісеєнко Бориса Володимировича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) заборгованість у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) грн 00 коп., витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 (дві тисяч п`ятсот) грн 00 коп., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі в частині стягнення експлуатаційних витрат в сумі 230 грн. 52коп. закрити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.12.2020

Суддя Н.М. Євстигнеєва