ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2020 р. Справа № 909/319/20

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Матущак О.І.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від позивача (скаржника) не з`явився

від відповідачів-1,2 не з`явилися

від третьої особи не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Івано-Франківського міського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України, вих.№53 від 20 жовтня 2020 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2020 року (підписане 01.10.2020), суддя Фанда О.М.

у справі №909/319/20

за позовом Івано-Франківського міського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України, м. Івано-Франківськ

до відповідача-1 Державного реєстратора Узинської сільської ради Івано-Франківської області Ногіна Володимира Володимировича, с. Узин Тисменицького району Івано-Франківської області

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестайм», с. Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Івано-Франківська обласна організація Товариства сприяння обороні України, м. Івано-Франківськ

про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; визнання незаконним та скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

в с т а н о в и в :

23 квітня 2020 року Івано-Франківський міський спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідачів: Державного реєстратора Узинської сільської ради Івано-Франківської області Ногіна Володимира Володимировича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестайм» про: визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Узинської сільської ради Івано-Франківської області Ногіна Володимира Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45184232 від 24.01.2019 року про державну реєстрацію за ТзОВ «Інвестайм» права власності на незавершене будівництво СТО транспортних засобів, загальною площею 208 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Набережна ім. В. Стефаника, буд. 9; визнання незаконним та скасування запису №29976817 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесеного на підставі рішення державного реєстратора Узинської сільської ради Івано-Франківської області Ногіна Володимира Володимировича №45184232 від 24.01.2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), а саме: права власності на незавершене будівництво СТО транспортних засобів, загальною площею 208 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Набережна ім. В. Стефаника, буд. 9.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2020 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Івано-Франківську обласну організацію Товариства сприяння обороні України.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2020 року у справі №909/319/20 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач Івано-Франківський міський спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України, не довів, чим порушене його право і чи обраний ним спосіб захисту порушеного права, спрямований на його поновлення, чи призведе вимога позивача до реального захисту і поновлення його порушених прав та інтересів. Судом встановлено, що основою для реєстрації права власності на спірний об`єкт слугував договір б/н від 17.12.2018 року, відповідно до якого, зокрема, пункту 1.5. Договору, Сторона І (Івано-Франківська обласна організація Товариства сприяння обороні України), Сторона 2 (позивач у справі Івано-Франківський міський спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України) передали Стороні 3 (ТОВ «Інвестайм») функції замовника щодо проектування, будівництва, спільного введення в експлуатацію, оформлення права власності на об`єкт будівництва та або його частини, визначені виключно цим договором. На виконання укладеного Договору від 18.09.2018р. відповідачем ТОВ "Інвестайм" виконано взяті на себе зобов`язання, зокрема споруджено об`єкт будівництва та передано його у власність Івано-Франківській обласній організації Товариства сприяння обороні України. Поряд з тим, судом встановлено, що позивачем згідно умов укладеного договору надано згоду на будівництво об`єкта оскільки надано будівельний майданчик (доступу до земельної ділянки). Одночасно суд вважає такими, що не відповідають дійсності твердження позивача про порушення його прав як орендаря земельної ділянки, оскільки 17 квітня 2019р., після проведення державної реєстрації права власності на об`єкт будівництва (СТО), позивачем подано адміністратору Центру надання адміністративних послуг і Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради заяву із доданими документами щодо проведення поділу земельної ділянки площею 0, 9182 га, з метою впорядкування орендних відносин після будівництва та проведення державної реєстрації права власності на станцію технічного обслуговування.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач Івано-Франківський міський спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2020 року у справі №909/319/20 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити у повному обсязі. Зокрема, зазначає, що між сторонами (позивачем та відповідачем-2) не було підписано акту приймання-передачі будівельного майданчику; про відсутність належним чином затвердженої проектно-кошторисної документації; про відсутність необхідних для будівництва дозвільних документів. Одночасно наголошує, що між сторонами не укладався договір від 17 грудня 2018 року. Поряд з тим, зазначає, що реєстрація за відповідачем-2 права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який знаходиться на орендованій позивачем земельній ділянці, порушує права позивача, як землекористувача. Крім цього, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраний ним спосіб захисту є неефективним, оскільки ним заявлено дві позовні вимоги, які є максимально ефективними у спірному випадку.

Представники сторін та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

У попередньому судовому засіданні представник позивача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2020 року у справі №909/319/20 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача-2 у попередньому судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу. Зокрема, зазначав, що сторони діяли у відповідності та на виконання умов укладеного договору, у зв`язку з чим, твердження позивача про порушення його прав не відповідають дійсності. Наголошує, що ТзОВ «Інвестайм» виконало взяті на себе зобов`язання за договором, споруджено об`єкт будівництва та передано його у власність Івано-Франківській обласній організації Товариства сприяння обороні України.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка представників сторін та третьої особи в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, позивач Івано-Франківський міський спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України є користувачем земельної ділянки площею 0,9182 га, що знаходиться у м. Івано-Франківську по вул. Набережна ім. В. Стефаника, на підставі договору оренди землі №320 від 15 липня 2010 року та додаткової угоди від 21 березня 2014 року.

18 вересня 2018 року між Івано-Франківською обласною організацією Товариства сприяння обороні України (в тексті договору сторона-1), Івано-Франківським міським спортивно-технічним клубом Товариства сприяння обороні України (в тексті договору сторона-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестайм» (в тексті договору сторона-3) укладено договір на будівництво технічних та допоміжних приміщень для розміщення станції технічного та сервісного обслуговування транспортних засобів (у формі боксових гаражів) по вул. Набережна ім. В. Стефаника, 9 у м. Івано-Франківськ.

Відповідно до п.1.1 Договору предметом останнього є співпраця і участь сторін у будівництві технічних та допоміжних приміщень для розміщення станції технічного та сервісного обслуговування транспортних засобів (у формі боксових гаражів) по вул. Набережна ім. В. Стефаника, 9 у м. Івано-Франківську та встановлення відповідного обладнання (в тексті договору об`єкт); передача сторонами-1,2 стороні-3 передбачених цим договором функцій замовника щодо проектування та будівництва об`єктів, що будуть збудовані в майбутньому; спільні заходи щодо введення об`єкту в експлуатацію та оформлення права власності. Сторона-1 в свою чергу зобов`язалась оплатити вартість будівництва, а сторона-3 здійснити будівництво об`єкту та протягом 10-ти календарних днів передати по акту прийому-передачі виконані роботи стороні-1.

Згідно з п.1.2 Договору ТзОВ «Інвестайм», здійснюючи функції замовника, діє від свого імені, чинить у межах цього договору всі необхідні юридичні дії та укладає на власний розсуд будь-які правочини, спрямовані на будівництво об`єкта.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що ТзОВ «Інвестайм» зобов`язалося вчинити від свого імені дії, визначені у пп.1.5 договору.

Івано-Франківська обласна організація Товариства сприяння обороні України та Івано-Франківський міський спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України передали, а ТзОВ «Інвестайм» - взяло на себе зобов`язання здійснювати функції замовника щодо проектування, будівництва, спільного введення в експлуатацію, оформлення права власності на об`єкт будівництва та або його частини, визначені виключно цим договором (п.1.5 Договору).

Плановий термін завершення будівництва не пізніше 2-3 квартал 2019 року (п.2.2 Договору).

Відповідно до п.2.3 Договору об`єкт розміщуватиметься на земельній ділянці площею 0,9182 га, що розташована на вул. Набережна ім. В. Стефаника, 9, та належить (земельна ділянка) Івано-Франківському міському спортивно-технічному клубу Товариства сприяння обороні України на праві користування (договір оренди землі №320 від 15.07.2010 року, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0026).

У п.2.4 Договору сторони погодили, що Івано-Франківська обласна організація Товариства сприяння обороні України та Івано-Франківський міський спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України надають ТзОВ «Інвестайм» право безперешкодного доступу до ділянки на весь період будівництва.

Пунктом 4.4.8 Договору передбачено, що сторона-2 спільно зі стороною-1 зобов`язались надати ТзОВ «Інвестайм» земельну ділянку для ведення будівництва з метою виконання умов договору.

Згідно з п.3.3 Договору після завершення будівництва, введення об`єкта в експлуатацію та підписання акту приймання-передачі Івано-Франківська обласна організація Товариства сприяння обороні України набуває право власності на весь об`єкт без врахування тієї частини, яка за умовами цього договору чи додатків до нього може бути передана ТзОВ «Інвестайм».

Відповідно до п.6.1 Договору останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами зобов`язань за договором або його дострокового припинення відповідно до умов договору.

Поряд з тим, судом встановлено, що 22 січня 2019 року державним реєстратором Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Ногіним Володимиром Володимировичем проведено державну реєстрацію права власності ТзОВ «Інвестайм» на незавершену будівництвом СТО транспортних засобів за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Набережна ім. В. Стефаника, 9 (ступінь готовності 80%).

За даними інформаційної довідки підставою для реєстрації права власності є: договір б/н від 17.12.2018 року та повідомлення про початок будівельних робіт ІФ 27 від 17.12.2018 року, видане Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

11 лютого 2019 року між Громадською організацією «Івано-Франківська обласна організація Товариства сприяння обороні України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестайм» укладено договір міни, відповідно до умов якого, а саме: п.1 громадська організація передала, а товариство прийняло 5/100 ідеальних часток адміністративно-виробничих, учбових будівель та гаражів, що знаходяться у м. Івано-Франківську, по вул. Гетьмана Мазепи, 144, що становить приміщення першого поверху літери «А». В свою чергу товариство передало, а громадська організація прийняла об`єкт незавершеного будівництва готовністю 80%, що знаходиться у м. Івано-Франківську по вул. Набережна ім. В. Стефаника, 9, будівництво якого ТзОВ «Інвестайм» зобов`язалось закінчити до 01 грудня 2019 року за власний кошт, згідно кошторису.

Відповідно до п.4 договору міни незавершене будівництво знаходиться на земельній ділянці площею 0,9183 га, кадастровий номер :02:001:0026.

Згідно з п.5 договору міни вартість 5/100 ідеальних часток адміністративно-виробничих, учбових будівель та гаражів становить 28 578,90 грн.; вартість об`єкту незавершеного будівництва становить 560 760,80 грн.

Відчужувані об`єкти нерухомого майна передаються сторонами в день нотаріального посвідчення договору (п.6 договору міни).

У квітні 2020 року Івано-Франківський міський спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України звернувся до суду з цим позовом до відповідачів: Державного реєстратора Узинської сільської ради Івано-Франківської області Ногіна Володимира Володимировича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестайм» про: визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Узинської сільської ради Івано-Франківської області Ногіна Володимира Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45184232 від 24.01.2019 року; визнання незаконним та скасування запису №29976817 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесеного на підставі рішення державного реєстратора Узинської сільської ради Івано-Франківської області Ногіна Володимира Володимировича №45184232 від 24.01.2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу).

Щодо порушення прав та законних інтересів позивача:

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

У статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У позовній заяві Івано-Франківський міський спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України посилається на те, що державним реєстратором зареєстровано за ТзОВ «Інвестайм» право власності на об`єкт незавершеного будівництва без належних на то правових підстав. При цьому, представник позивача в судовому засіданні неодноразово наголошував про порушення його права як користувача земельною ділянкою площею 0,9183 га, кадастровий номер :02:001:0026, що знаходиться у м. Івано-Франківську по вул. Набережна ім. В. Стефаника, на підставі договору оренди землі №320 від 15 липня 2010 року та додаткової угоди від 21 березня 2014 року.

Правовідносини між сторонами (позивачем, відповідачем-2 та третьою особою) виникли на підставі тристороннього договору на будівництво технічних та допоміжних приміщень для розміщення станції технічного та сервісного обслуговування транспортних засобів (у формі боксових гаражів) по вул. Набережна ім. В. Стефаника, 9 у м. Івано-Франківськ від 18 вересня 2018 року.

При цьому, у вказаному договорі сторонами погоджено, що ТзОВ «Інвестайм» чинить у межах договору всі необхідні юридичні дії та укладає на власний розсуд будь-які правочини, спрямовані на будівництво об`єкта; зобов`язалося вчинити від свого імені дії, визначені у п.1.5 договору; взяло на себе зобов`язання здійснювати функції замовника щодо проектування, будівництва, спільного введення в експлуатацію, оформлення права власності на об`єкт будівництва та або його частини, визначені виключно цим договором. При цьому, Івано-Франківська обласна організація Товариства сприяння обороні України та Івано-Франківський міський спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України погодились передати вказані зобов`язання Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестайм» (п.п.1.2, 1.3, 1.5 Договору).

Сторонами у договорі також погоджено, що об`єкт розміщуватиметься на земельній ділянці площею 0,9182 га, що розташована на вул. Набережна ім. В. Стефаника, 9, та належить (земельна ділянка) Івано-Франківському міському спортивно-технічному клубу Товариства сприяння обороні України на праві користування (договір оренди землі №320 від 15.07.2010 року, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0026). При цьому, Івано-Франківська обласна організація Товариства сприяння обороні України та Івано-Франківський міський спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України зобов`язалися надати ТзОВ «Інвестайм» земельну ділянку для ведення будівництва з метою виконання умов договору та право безперешкодного доступу до ділянки на весь період будівництва (п.п.2.3, 2.4, 4.4.8 Договору).

Поряд з тим, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що у відповідності до умов укладеного між сторонами договору після завершення будівництва, введення об`єкта в експлуатацію та підписання акту приймання-передачі право власності на весь об`єкт (без врахування тієї частини, яка за умовами договору чи додатків до нього може бути передана ТзОВ «Інвестайм») набуває Івано-Франківська обласна організація Товариства сприяння обороні України, а не Івано-Франківський міський спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України (п.3.3 Договору).

З огляду на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що позивач, звертаючись до суду з цим позовом про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, а також визнання незаконним та скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності за ТзОВ «Інвестайм» на об`єкт незавершеного будівництва, не довів належними та допустимими доказами в чому саме полягає порушення його прав чи законних інтересів, внаслідок прийняття реєстратором спірного рішення та внесення відповідного запису.

З матеріалів справи також вбачається, що об`єкт незавершеного будівництва готовністю 80%, що знаходиться у м. Івано-Франківську по вул. Набережна ім. В. Стефаника, 9, вартістю 560 760,80 грн., будівництво якого ТзОВ «Інвестайм» зобов`язалось закінчити до 01 грудня 2019 року за власний кошт, передано Громадській організації «Івано-Франківська обласна організація Товариства сприяння обороні України» за договором міни від 11 лютого 2019 року.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (№155812663 від 11 лютого 2019 року), який знаходиться у матеріалах справи, право власності на незавершене будівництво (готовність 80%), що знаходиться у м. Івано-Франківську по вул. Набережна ім. В. Стефаника, 9, зареєстровано за Івано-Франківською обласною організацією Товариства сприяння обороні України (, засновник позивача).

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів покладено саме на позивача.

Враховуючи всі наведені вище встановлені судом обставини у цій справі, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з недоведенням позивачем його порушених прав чи законних інтересів.

Щодо ефективності обраного позивачем способу захисту:

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

За змістом п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У ч.2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній до 16.01.2020, яка діяла на час прийняття оскарженого рішення державного реєстратора) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Поряд з тим, згідно із ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 ч.3 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції (яка діяла на час подання позову та винесення судом першої інстанції рішення), на відміну від положень частини 2 статті 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16.01.2020, тобто на час звернення Івано-Франківського міського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України з позовом у цій справі, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав.

Водночас у пункті 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16.01.2020 цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №906/516/19 та від 03 вересня 2020 року у справі №914/1201/19).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає неефективним обраний позивачем спосіб захисту у вигляді визнання незаконним та скасування запису №29976817 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесеного на підставі рішення державного реєстратора Узинської сільської ради Івано-Франківської області Ногіна Володимира Володимировича №45184232 від 24.01.2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу).

Поряд з тим, у випадку доведеності позивачем порушення його прав чи законних інтересів, обраний ним спосіб захисту у вигляді визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора є цілком ефективним та належним.

Як встановлено судом вище, позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення його прав чи законних інтересів прийняттям державним реєстратором рішення про реєстрацію права власності та внесення відповідного запису. Позивачем не обґрунтовано яке саме його право порушене, як не підтверджено і сам факт порушення. Щодо порушення його права на користування земельною ділянкою, судом встановлено, що підписуючи договір від 18 вересня 2018 року, позивач погодився з тим, що об`єкт будівництва буде розташовуватись на земельній ділянці, яка перебуває у нього в оренді, відтак, такі твердження позивача є безпідставними.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду є безпідставними.

Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2020 року у справі №909/319/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу Івано-Франківського міського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України без задоволення.

Матеріали справи №909/319/20 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 24 грудня 2020 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Матущак О.І.