РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.12.2020Справа № 910/14983/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК-Інжиніринг" (Житомирська область, Житомирський район, с. Вереси)

до Приватного підприємства "Приватне науково-виробниче підприємство "Стиль-Майстер" (м. Київ)

про стягнення 378. 921,80 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МЖК-Інжиніринг" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства "Приватне науково-виробниче підприємство "Стиль-Майстер" 378.921,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов Договору підряду № 10-11/МЗ-Г від 10.11.17. в частині виконання робіт на суму передплати в розмірі 378.921,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.20. відкрито провадження у справі № 910/14983/20, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Вказану ухвалу позивачем отримано 21.10.20. на дві адреси, відповідно до наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи № 910/14983/20, однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.11.17. між позивачем (Генпідрядник) та відповідачем (Підрядник) було укладено Договір підряду № 10-11/МЗ-Г (далі - Договір), відповідно до п. 2.1 якого підрядник в межах договірної ціни виконує власними та/або залученими силами та засобами Роботи, передбачені Договором, Календарним графіком виконання робіт та іншими додатками до Договору, здає в обумовлені строки результати робіт Генпідряднику (за вимогою - Замовнику), ліквідує недоробки та дефекти, що виникли з його вини та виявлені в ході приймання Робіт та під час експлуатації об`єкту в межах гарантійного терміну.

Сторонами було погоджено та підписано Додатки №№ 1-4 до Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору для забезпечення виконання Робіт Генпідрядник має право здійснити попередню оплату (авансування) на виконання Робіт в розмірі 876.634,00 грн протягом 10 банківських днів з дня укладання Договору.

Позивачем в якості авансового платежу згідно наданих платіжних доручень було перераховано відповідачу 2.486.634,00 грн за Договором та Додатковою угодою № 1 від 27.03.18. до нього.

Пунктами 6.3, 6.4 Договору сторони погодили, що строки виконання робіт: 10.11.17.-20.12.17. Окремі види (етапи) робіт повинні бути виконаними у термін, визначений Додатком № 2 до Договору. Датою закінчення робіт є день підписання сторонами останнього акту приймання-передачі виконаних робіт.

Натомість відповідачем виконано підрядні роботи за Договором згідно акту № 179-СП, акту № 179.1-СП за квітень 2018 року, Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2018 року, на загальну суму 557.509,30 грн.

При цьому строк дії Договору сторонами пунктом 12.1 в редакції Додаткової угоди № 1 від 27.03.18 до Договору погоджено до 31.05.18.

Повідомленням від 03.07.19. № 114/1 позивач в порядку Договору повідомив відповідача про розірвання Договору та вимагав повернути отримані відповідачем за Договором грошові кошти в сумі 1.929.124,70 грн.

Відповідач повернув позивачу не використані грошові кошти в загальному розмірі 1.550.202,90 грн (згідно долучених до матеріалів справи платіжних доручень), а не 1.500.202,90 грн, як на те вказує позивач, оскільки платіжним дорученням № 1336 від 05.12.19. відповідач повернув 550.202,90 грн, а не 500.202,90 грн (як зазначається позивачем).

Отже неповернутими залишились грошові кошти в сумі 378.921,80 грн, що зумовило направлення позивачем відповідачу претензії.

З підстав неотримання відповіді на претензію та неотримання від відповідача грошових коштів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно зі ст. 613 Цивільного кодексу України, кредитор є таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Згідно з ч. 2 ст. 612 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Тобто, замовнику законом надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, і визначене цією нормою право не може бути обмежене.

Отже, договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін. При цьому, одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання.

Таким чином, станом на момент подання даного позову до суду строк виконання відповідачем робіт за Договором сплив, а Договір припинив свою дію.

Частиною 2 ст. 570 Цивільного кодексу України встановлено, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

За приписами положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). На відміну від завдатку аванс - це спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції. Аванс сплачується боржником у момент настання обов`язку платити та виконує функцію попередньої оплати.

Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.18. у справі № 910/45382/17.

З огляду на викладені вище обставини невиконання відповідачем умов Договору у встановлений строк, а також припинення Договору, суд дійшов висновку, що грошові кошти, перераховані в якості авансу у розмірі 378.921,80 грн підлягають стягненню на користь позивача, а позов є таким, що задовольняється судом повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, ч. 9 ст. 165, ст. ст. 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Приватне науково-виробниче підприємство "Стиль-Майстер" (02096, м. Київ, вул. Привокзальна, б. 14-А; ідентифікаційний код 33595287) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК-Інжиніринг" (12401, Житомирська область, Житомирський район, с. Вереси, вул. Покровська, б. 16В; ідентифікаційний код 40369550) 378.921 (триста сімдесят вісім тисяч дев`ятсот двадцять одну) грн 80 коп. авансу, 5.683 (п`ять тисяч шістсот вісімдесят три) грн 83 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко