ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.09.2020р. м. Харків Справа №905/594/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Ісаковій А.В.,

розглянувши справу №905/594/20

за позовом 7 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго»

про стягнення 241 722,20 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть спору: ДПРЗ-7 ГУ ДСНС України у Донецькій області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ТОВ «ДТЕК Східенерго» 241 722, 20 грн., з яких 240 919,20 грн. - основний борг, 803 грн. - пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій №5118-ВЭ-КуТЭС/ДПРЧ-73 від 17.12.2018р. щодо своєчасної сплати отриманих робіт (послуг).

01.04.2020р. господарським судом постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 28.04.2020р.

28.04.2020р. господарським судом постановлено ухвалу, якою відкладено підготовче засідання та зважаючи на введений в Україні карантин, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 визначено, що про дату, час та місце проведення підготовчого засідання буде повідомлено учасників справи додатково.

06.08.2020р. господарським судом постановлено ухвалу, якою продовжено строк проведення підготовчого провадження до 07.09.2020р.; призначено підготовче засідання на 01.09.2020р.

Під час підготовчого провадження ТОВ «ДТЕК Східенерго» в особі ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго» подано зустрічну позовну заяву про визнання договору на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій №5118-ВЭ-КуТЭС/ДПРЧ-73 від 17.12.2018р. недійсним.

09.06.2020р. господарським судом постановлено ухвалу в т.ч. про залишення без руху зустрічної позовної заяви ТОВ «ДТЕК Східенерго» в особі ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго» та встановлення останньому строку для усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

13.08.2020р. у зв`язку із не усуненням недоліків зустрічної позовної заяви господарським судом постановлено ухвалу про її повернення ТОВ «ДТЕК Східенерго» в особі ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго».

28.08.2020р. за вх. № 16161/20 господарський суд одержав заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 803 грн. з посиланням на сплату відповідачем суми основного боргу у повному обсязі під час розгляду справи у суді.

Відповідно до ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу; збільшити чи зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. У разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов`язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Вказана заява позивача про зменшення розміру позовних вимог не прийнята судом до розгляду, оскільки у даному випадку не відбулося зменшення кількісних показників вимоги про стягнення основного боргу, тобто вона не заявляється у зменшеному розмірі, а фактично не підтримується позивачем взагалі у зв`язку із погашенням відповідачем основного боргу та врегулюванням цього питання між сторонами під час розгляду справи.

01.09.2020р. господарським судом постановлено ухвалу в протокольній формі про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 30.09.2020р.

Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті 30.09.2020р. не з`явився, про дату, час і місце судового засідання останній повідомлений належним чином, оскільки одержав ухвалу суду від 01.09.2020р., що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень. Одночасно, у клопотанні за вх. №04-18/4323 від 17.09.2020р. позивач просив суд розглянути справу без участі його представника за наявними у ній матеріалами.

Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті 30.09.2020р. не з`явився, про дату, час і місце судового засідання останній повідомлений належним чином, оскільки одержав ухвалу суду від 01.09.2020р., що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень.

Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подав.

При цьому, ухвала суду від 01.04.2020р., якою відкрито провадження у даній справі та встановлено в т.ч. відповідачу строк для подання до суду відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення вказаної ухвали, одержана відповідачем 06.04.2020р., про що свідчить відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення. Вказаний строк продовжувався відповідно до п. 4 розд. Х «Прикінцеві положення» ГПК України в редакції ЗУ №540-ХІ від 30.03.2020р. та закінчився 06.08.2020р. відповідно до п. 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ №731-IX від 18.06.2020р.

Суд враховує, що подання відповідачем до суду зустрічної позовної заяви опосередковано свідчить про наявність можливості у нього письмово висловити свою правову позицію відносно предмету спору, подати відповідні докази на її підтвердження, невикористання якої є виключно суб`єктивним правом останнього, яке не може порушувати прав іншої сторони та перешкоджати належному вирішенню спору у розумні строки.

Крім того, слід також зазначити про те, що інтереси відповідача представляє адвокат Дворніков А.О., а також про те, що адвокати не входять до переліку осіб, надання послуг з професійної правничої допомоги якими обмежується під час впровадженого КМУ карантину.

Отже, враховуючи, що господарським судом вжито всі залежні від нього заходи для забезпечення реалізації відповідачем права на судовий захист своїх прав та інтересів, приймаючи до уваги загальний термін перебування справи на розгляді у суді, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до приписів ч.9 ст.165 ГПК України.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті 30.09.2020р. судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

17.12.2018р. між ДПРЗ-7 ГУ ДСНС України у Донецькій області (аварійно-рятувальна служба, позивач) та ТОВ «ДТЕК Східенерго» » в особі ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго» (об`єкт, відповідач) укладено договір №5118-ВЭ-КуТЭС/ДПРЧ-73 на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій.

Предметом договору у відповідності до ст.ст. 24,133 Кодексу Цивільного захисту України та постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016р. №763 «Про затвердження переліку суб`єктів господарювання, галузей та окремих територій, які підлягають постійному та обов`язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню на договірній основі» є організація та здійснення аварійно-рятувального обслуговування потенційно - небезпечних об`єктів об`єкта з метою своєчасного реагування та виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні на об`єкті надзвичайної ситуації, а також профілактичної роботи із запобігання (профілактики) виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характерів, спрямованої на поліпшення техногенної безпеки об`єктів (територій) та підвищення рівня підготовленості об`єкта до рятування людей та ліквідації надзвичайних ситуацій (код за ДК 021:20-3 Послуги пожежних і рятувальних служб) (розд. 1 договору).

Ціна договору складає на місяць 66 922 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 13 384,40 грн., всього з ПДВ 80 306,40 грн. На календарний рік ціна складає 803 064 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20% 160 612,80 грн., всього з ПДВ 963 676,80 грн. Ця вартість встановлена сторонами на основі калькуляції, яка додається до цього договору і виконана згідно з вимогами Порядку визначення розмірів оплати за обслуговування об`єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами, затвердженого спільним наказом МНС України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 15.12.2003р. №495/369, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.12.2003р. за №1222/8543. Вартість обслуговування згідно з договором може змінюватись шляхом внесення змін та доповнень до договору (п. 4.1. договору).

Плата за обслуговування об`єкта аварійно-рятувальною службою здійснюється щомісячним перерахуванням коштів згідно з наданим рахунком на підставі підтверджувальних документів (актів виконаних робіт) на реєстраційний рахунок аварійно-рятувальної служби впродовж 20 днів після підписання акту приймання-передачі послуг (п. 4.2. договору).

Приймання-передачі наданих послуг здійснюється на підставі письмового акту здавання-приймання робіт та виконання умов договору, який підписується уповноваженими на це представниками сторін не пізніше 2 робочих днів з останнього дня поточного періоду (п. 4.3. договору).

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором аварійно-рятувальна служба та об`єкт несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 5.1. договору).

За порушення терміну оплати об`єкт сплачує аварійно-рятувальній службі пеню у розмірі 0,01% від простроченої суми оплати за кожен день прострочення відповідно до вимог чинного законодавства. Сплата пені не звільняє винну сторону від виконання обов`язків за даним договором (п. 5.3. договору).

Договір діє з 01.01.2019р. до 31.12.2019р. Договір вважається продовженим ще на 1 рік, якщо жодна із сторін не пізніше як за місяць до дня його припинення не повідомила про намір його розірвати (п. п. 6.1, 6.2. договору).

На виконання умов договору у грудні 2019р. - лютому 2020р. позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги, обумовлені умовами укладеного між сторонами договору, на загальну суму 240 919,20 грн., що підтверджено актами здавання-приймання робіт та виконання умов договору №5118-В7-КуТЭС/ДПРЧ-73 від 17.12.2018р.: №2/ДПРЧ-73 від 02.01.2020р. на суму 80 306,40 грн.; №24/ДПРЧ-73 від 03.02.2020р. на суму 80 306,40 грн.; №56/ДПРЧ-73 від 02.03.2020р. на суму 80 306,40 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору №5118-В7-КуТЭС/ДПРЧ-73 від 17.12.2018р. щодо оплати наданих послуг, позивач звернувся до нього з претензіями за вих. №7/04/921 від 03.02.2020р. про сплату заборгованості у розмірі 80 306,40 грн. та за вих. №7/04/1417 від 24.02.2020р. про сплачу заборгованості у розмірі 160 612,80 грн.

Вказані претензії залишені відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача, крім основного боргу у розмірі 240 919,20 грн., також і пеню у розмірі 803 грн.

Під час розгляду справи 14.08.2020р. відповідачем здійснено оплату наданих позивачем у грудні 2019р. - лютому 2020р. послуг за договором №5118-В7-КуТЭС/ДПРЧ-73 від 17.12.2018р. в повному обсязі у розмірі 240 919,20 грн., що підтверджено випискою по рахунку позивача за 14.08.2020р.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 133 Кодексу Цивільного захисту України встановлено, що суб`єкти господарювання та окремі території, на яких існує небезпека виникнення надзвичайних ситуацій, підлягають постійному та обов`язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню на договірній основі аварійно-рятувальними службами, які пройшли атестацію в установленому порядку. Аварійно-рятувальне обслуговування передбачає надання послуг з проведення відповідних робіт із запобігання виникненню надзвичайних ситуацій (профілактики), локалізації і ліквідації наслідків аварій, інших послуг відповідно до укладеної угоди. Суб`єкти господарювання, галузі та окремі території, які підлягають постійному та обов`язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню, а також порядок такого обслуговування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Статтями 902, 903 ЦК України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вище встановлено судом, між сторонами укладено договір на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій №5118-В7-КуТЭС/ДПРЧ-73 від 17.12.2018р., згідно з яким позивач зобов`язався організовувати та здійснювати аварійно-рятувального обслуговування потенційно небезпечних об`єктів відповідача з метою своєчасного реагування та виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні на об`єкті надзвичайної ситуації, а також профілактичної роботи із запобігання (профілактики) виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характерів, спрямованої на поліпшення техногенної безпеки об`єктів (територій) та підвищення рівня підготовленості об`єкта до рятування людей та ліквідації надзвичайних ситуацій, а відповідач зобов`язався здійснювати оплату за обслуговування об`єкта позивачем протягом 20 днів після підписання акту приймання-передачі послуг.

Враховуючи викладене, з урахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України, строк оплати наданих позивачем послуг настав: за зобов`язанням грудня 2019р. 22.01.2020р., січня 2020р. 24.02.2020р., лютого 2020р. 23.03.2020р.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України.

Між тим, вищевстановлені обставини справи свідчать, що у встановлений договором строк послуги, які позивачем надані у грудні 2019р. - лютому 2020р., відповідачем оплачені не були, внаслідок чого у нього утворився борг у розмірі 240 919,20 грн.

Водночас, під час розгляду справи у суді відповідачем здійснено оплату наданих послуг у розмірі 240 919,20 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача за 14.08.2020р.

Отже, на момент ухвалення рішення у даній справі відповідачем сплачено суму основного боргу у повному обсязі, що є підставою для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 240 919,20 грн. згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, якою встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У ч. 2 ст.551 ЦК України встановлено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу положень ст. ст. 1, 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 5.3. договору передбачено, що за порушення терміну оплати об`єкт сплачує аварійно-рятувальній службі пеню у розмірі 0,01% від простроченої суми оплати за кожен день прострочення відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на дати виникнення зобов`язання відповідача щодо оплати наданих позивачем послуг, прострочення відповідача почалось: за актом №2/ДПРЧ-73 від 02.01.2020р. (зобов`язання грудня 2019р.) з 23.01.2020р.; за актом №24/ДПРЧ-73 від 03.02.2020р. (зобов`язання січня 2020р.) з 25.02.2020р.; за актом №56/ДПРЧ-73 від 02.03.2020р. (зобов`язання лютого 2020р.) з 24.03.2020р.

Розрахунок пені, який здійснений позивачем, та згідно з яким загальний розмір нарахованої відповідачу пені за загальний період з 22.01.2020р. по 26.03.2020р. становить 803 грн., перевірено господарським судом та встановлено, що позивачем не враховано приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України при визначенні строку оплати та не правильно визначено початкові дати нарахування пені за зобов`язаннями січня - лютого 2020р.

При цьому, позивачем застосований розмір пені, встановлений умовами договору - 0,01% від простроченої суми за кожен день прострочення, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який пеня нарахована.

Тому, господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування, та розміру пені, встановленого договором, здійснено розрахунок пені, згідно з яким розмір пені становить 786,94 грн.:

- за зобов`язанням грудня 2019р. 513,92 грн., які нараховані з 23.01.2020р. по 26.03.2020р.;

- за зобов`язанням січня 2020р. 248,93 грн., які нараховані з 25.02.2020р. по 26.03.2020р.;

- за зобов`язанням лютого 2020р. 24,09 грн., які нараховані з 24.03.2020р. по 26.03.2020р.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 786,94 грн., а отже і про їх задоволення в цій частині.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам з віднесенням у частині, в якій провадження у справі закрито, на відповідача. При цьому, суд виходить з того, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, і лише після відкриття провадження у справі відповідачем вчинені дії щодо погашення суми основного боргу.

Клопотання позивача про повернення судового збору з Державного бюджету України у зв`язку із зменшенням позовних вимог в частині стягнення основного боргу відхилено судом з огляду на те, що відповідна заява позивача не прийнята судом до розгляду та справа вирішена в межах первісно заявлених позовних вимог із подальшим розподілом судових витрат в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 130 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов 7 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (85612, Донецька обл., Мар`їнський р-н, м. Курахове, вул. Енергетиків, буд. 34, ідент. код ЄДР 31831942) на користь 7 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (85612, Донецька обл., Мар`їнський р-н, м. Курахове, вул. Грушева, буд. 50, ідент. код ЄДР 38294628) пеню у розмірі 786 (сімсот вісімдесят шість) грн. 94 коп., судовий збір у розмірі 3 625 (три тисячі шістсот двадцять п`ять) грн. 59 коп.

3. Закрити провадження у справі №905/594/20 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 240 919,20 грн.

4. В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 12.10.2020р.

Суддя Л.В. Ніколаєва