Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/629/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Веркалець У.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Бонтлаб В.В., адвокат, дов. №б/н від 07.05.2020 року, дійсна до 07.05.21р.

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІС ПОЛІССЯ"

про стягнення 176 008,78 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІС-ПОЛІССЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО" про визнання недійсним Договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25 квітня 2019 року

Засідання проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon" на підставі ст. 197 ГПК України

Процесуальні дії по справі.

Господарським судом Житомирської області за правилами загального позовного провадження розглядалися в одному провадженні первісний позов ТОВ "НОР-ЕСТ Агро" (м. Тетіїв, Київської області) до ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" (с. Рижани, Хорошівського району, Житомирської області) про стягнення 176008,78грн на підставі договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25 квітня 2019 року та зустрічний позов ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" до ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" (м. Тетіїв, Київської області) про визнання недійсним договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25 квітня 2019 року.

Ухвалою суду від 20.10.20р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.11.2020 року о 14:30.

Ухвалою суду від 11.11.20р. продовжено строк розгляду справи по суті на 30 календарних днів по 20.12.20р. включно та відкладено розгляд справи по суті на 11:00 год. 18.12. 20р.

У судовому засіданні 18.12.20р. заслухано вступне слово представника ТОВ "НОР-ЕСТ Агро", оголошено стислий зміст зустрічної позовної заяви та відзиву на первісний позов відповідно ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ", досліджено наявні у справі докази, заслухано виступ представника ТОВ "НОР-ЕСТ Агро" у судових дебатах та оголошено зміст письмово викладеного виступу у судових дебатах представника ТОВ "НОР-ЕСТ Агро" та після виходу суду з нарадчої кімнати оголошену вступну та резолютивну частини рішення суду про відмову у зустрічному позові та часткове задоволення первісного позову.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

За доводами первісного позову ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" останній заявлено до ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" з підстав порушення відповідачем строку виконання грошового зобов`язання з оплати отриманого у власність товару за умовами п.6.1 укладеного договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.19р., продавцем якого на дату його укладення було ДП "Тетіївська агропромислова компанія".

Вимоги первісного позову заявлено на загальну суму 176008,78 грн у складі яких заявлено пеню на суму 23755,80грн, 3% річних на суму 2675,35грн, штраф на суму 51642,33грн та 97935,30грн відсотків за користування товарним кредитом .

Позовні вимоги про стягнення пені , штрафу та відсотків за користування товарним кредитом обґрунтовано умовами п. 12.2, п.12.3 та 12.13 договору купівлі-продажу №47/19/70 від 30.05.19р., позовну вимогу про стягнення 3% річних - ч.2 ст. 625 ЦК України.

Правовими підставами первісного позову визначено , зокрема, ст.ст. 6, 525 , 549 610, 627, 628 , 629, 655, 692,694 ЦК України, ст.ст. 193,229, 230,231 ГК України.

За доводами зустрічного позову ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" до ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" про визнання договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.19р. недійсним , останній заявлено з тих підстав, що станом на дату його укладення - 25.04.2019р. у ЄДР були внесені відомості про обмеження повноваження керівника ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" на вчинення правочинів від імені юридичної особи на суму 50000,00грн та більше, тоді як сума оспорюваного правочину склала 258211,65грн. Окрім того, у п. 10.4 розділу 10 Статуту відповідача за первісним позовом визначені питання, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства. Отже , укладаючи оспорюваний правочин, позивач за первісним позовом був обізнаним з відомостями про обмеження повноважень керівника відповідача за первісним позовом на його вчинення, тому не може посилатись на те, що не знав чи за всіма обставинами не міг не знати такі обмеження. В подальшому рішенням позачергових загальних зборів учасників ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" , якими є фізичні особи ОСОБА_1 (50% частки у статутному капіталі) та ОСОБА_2 (50% частки у статутному капіталі) від 17.06.2020р., оформлених протоколом № 17/06/20, визнано умови договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.19р. недопустимими, а договір таким, що укладений з порушенням вимог п.10.4 розділу 10 Статуту товариства у зв`язку з чим відмовлено у його погодженні. Таким чином, доводить позивач за зустрічним позовом, оспорюваний правочин юридичною особою не схвалено.

Правовими підставами зустрічного позову визначено ч.3 ст. 92 ЦК України та ст. 241 ЦК України, за змістом яких саме схвалення правочину, вчиненого представником юридичної особи з перевищення повноважень , створює для такої особи права та обов`язки.

У відзиві на зустрічну позовну заяву ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" повністю заперечує обґрунтованість викладених у ньому доводів, оскільки такі не підтверджені , на думку сторони спору, жодним належним та допустимим доказом, на підставі оцінки якого можна встановити, що договір купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.19р. підлягає визнанню недійсним. Натомість позивач за зустрічним позовом залишає поза увагою факт виникнення між сторонами оспорюваного правочину взаємних зобов`язань та їх виконання, в частині грошового - із простроченням. Додатково сторона спору наголошує, що процесуальна позиція ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ", викладена у зустрічній позовній заяві, є недобросовісною та суперечливою, оскільки після повного виконання зобов`язань за оспорюваним правочином , сторона договору оспорює його дійсність. Окрім того, на підставі ч.5 ст. 12 ЦК України ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" доводить, що для товариства, як сторони оспорюваного правочину, яке діяло добросовісно, не має юридичної сили щодо особливостей здійснення керівником ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" власного підпису на вчиненому оспорюваному правочині та документах, оформлених на його виконання, а також скріплення такого підпису відтиском печатки юридичної особи. Посилаючись на статтю 241 ЦК України ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" доводить, аналіз змісту частини першої цієї статті Кодексу дозволяє дійти висновку про те, що законодавець не ставить схвалення правочину в обов`язкову залежність від наявності рішень окремих органів управління товариства , оскільки підтвердженням такого схвалення закон визначає вчинені на його виконання дії особи, в інтересах якої його було укладено. Такі дії повинні свідчити про прийняття правочину до виконання. ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" просить при ухвалення рішення суду врахувати правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.06.2019р. у справі № 924/1473/15 та у постанові від 12.06.2019р. у справі №487/10128/145-ц.

У відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" наголошує на тому, що недійсність договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.19р. оспорюється на підставі абз. 2 ч. 3 ст. 92 ЦК України, про що подано відповідні докази. З посиланням на ч.5 ст. 12 ЦК України сторона спору доводить, що оцінці підлягає не лише поведінка органу або особи, яка виступає від імені юридичної особи до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення, зокрема чи виконав орган або особа, яка виступає від імені юридичної особи свої обов`язки за договором, у який спосіб, як у подальшому розпорядилася одержаним за оспорюваним договором, чи не було залучення особи до участі в укладенні договору формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предмета договору з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на майно . Оскільки п.12 договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.19р. містить край невигідні умови, що і призвело у кінцевому результаті до подання ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" первісного позову про стягнення пені та штрафу , є всі підстави вважати оспорюваний правочин таким, що укладено всупереч інтересам позивача за зустрічним позовом.

У відзиві на первісну позовну заяву ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" наголошує на тому, що стягнення із сторони спору відсотків за користування товарним кредитом в сумі 97935,30грн на підставі п.12.13 договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.19р. є безпідставним , виходячи із змісту поняття товарного кредиту , наведеного у п.п. 14.1245 п.14.1ст. 14 ПК України. Окрім того, вимоги позивача за первісним позовом сплатити відсотки за користування кредитом суперечить правовій позиції об`єднаної палати КГС у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.06.2020р. у справі № 922/3578/18 щодо визначення процентів, про які йдеться у ч.2 ст. 536, ч. 2 ст. 625 ЦК України саме у річних, а не будь-яким іншим способом їх обчислення, зокрема, в розмірі певного проценту за кожен день прострочення. На підставі викладених доводів просить відмовити у задоволенні зазначеної позовної вимоги.

У відповіді на відзив на первісну позовну заяву ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" повторно наголошує на порушенні стороною спору доктрини venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), оскільки у відзиві на первісну позовну заяву не визнається лише позовна вимога про стягнення відсотків за користування товарним кредитом в сумі 97935,30грн на підставі п.12.13 договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.19р., тоді як предметом зустрічного позову є вимога визнати в цілому недійсним договір, який є підставою для цієї позовної вимоги. Окрім того, ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" доводить, що у відносинах поставки застосовуються різні форми оплати товару : попередня оплата ( оплата товару до фактичного моменту його передачі/поставки), фактична оплата в момент отримання товару , оплата на умовах відстрочення платежу (коли товар оплачується після його фактичного отримання в строк визначений сторонами у договорі). Позивач за первісним позовом просить врахувати, окрім договірних умов щодо обраної сторонами форми оплати товару, приписи ст. 694 ЦК України що визначає особливості продажу товару в кредит.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

25 квітня 2019року між Дочірнім підприємством "Тетеївська агропромислова компанія" ( продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРІС-ПОЛІССЯ" (покупець) укладено договір купівлі-продажу №47/19/60 на таких основних умовах:

- предмет поставки (товар), його асортимент, кількість, строки поставки та оплати визначаються сторонами у додатках-специфікаціях до договору, які складають його невід`ємну частину ( п. п. 1.2, 1. 2, п. 2.1, п. 4.1 );

- загальна вартість товару повинна бути сплачена покупцем у строк, встановлений в додатках-специфікаціях до цього договору (п. 6.1);

- якщо покупець не здійснив у встановлений додатками до договору строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, умова про розстрочення платежу, визначена додатками до цього договору вважається скасованою, строк оплати настає негайно по всім неоплаченим позиціям товару, що поставляються по вказаному договору, а прострочення є підставою для нарахування штрафу, пені та процентів відповідно до ст. 536 ЦК України ( п.6.3);

- у разі погодження сторонами у додатку до договору поставки товару у кредит (товарний кредит), з дня поставки товару у кредит і до дня оплати товару в повному обсязі на суму вартості товару нараховуються проценти у розмірі 30% річних від вартості поставленого товару за кожний день прострочки оплати за поставлений товар; вказані проценти покупець зобов`язаний сплатити продавцю у строк встановлений у додатку до договору для оплати вартості поставленого товару у кредит ( п.7.2);

- договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та засвідчення печатками сторін ; строк дії договору становить 12 (дванадцять) календарних місяців та може бути автоматично пролонгованим на наступні 12 календарних місяців ; закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії ( п. 11.1);

- за порушення строків виконання зобов`язань за цим договором сторона, яка допустила прострочення, сплачує другій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який вона сплачується, нарахованої на суму простроченого зобов`язання за кожен день прострочення ( п.12.1);

- в разі ухилення від оплати вартості товару понад 15 календарних днів покупець, крім пені, сплачує продавцеві штраф в розмірі 20% від загальної вартості товару ( п.12.3);

- у разі прострочення покупцем оплати товару, проданого в кредит (товарний кредит), на прострочену суму нараховуються 0,3 процентів щоденно від вартості поставленого та неоплаченого своєчасно товару, від дня, коли товар мав бути оплачений , до дня його фактичної оплати (п. 12.13).

Невід`ємні додатки - специфікації до договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р. погоджено сторонами на таких основних умовах:

- товар згідно додатку №47/19/60/2-ззр від 03.05.19р. у розмірі 20% (1123,60грн) підлягав оплаті в строк до 03.05.19р., у розмірі 80% (4494,42грн) - в строк до 30.10. 19р. ( а.с.20);

- товар згідно додатку №47/19/60/1-ззр від 25.04.19р. у розмірі 20% (10595,26грн) підлягав оплаті в строк до 01.05.19р., у розмірі 80% (42381,04грн) - в строк до 30.10. 19р. ( а.с.21);

- товар згідно додатку №47/19/60/5-ззр від 23.08.19р. у розмірі 20% (8121,12 грн) підлягав оплаті в строк до 28.08.19р., у розмірі 80% (32484,48грн) - в строк до 30.10. 19р. ( а.с.22);

- товар згідно додатку №47/19/60/6-ззр від 02.09.19р. у розмірі 20% (823,63грн) підлягав оплаті в строк до 04.09.19р., у розмірі 80% (3294,53грн) - в строк до 30.10. 19р. ( а.с.23);

- товар згідно додатку №47/19/60/9-ззр від 02.09.19р. у розмірі 20% (823,63грн) підлягав оплаті в строк до 04.09.19р., у розмірі 80% (3294,53грн) - в строк до 30.10. 19р. ( а.с.24);

- товар згідно додатку №47/19/60/3-ззр від 13.06.19р. у розмірі 20% (7955,38грн) підлягав оплаті в строк до 14.06.19р., у розмірі 80% (31821.50грн) - в строк до 30.10. 19р. ( а.с.25);

- товар згідно додатку №47/19/60/4-ззр від 24.07.19р. у розмірі 20% (9463,10грн) підлягав оплаті в строк до 05.08.19р., у розмірі 80% (37852,42грн) - в строк до 30.10. 19р. ( а.с.26);

- товар згідно додатку №47/19/60/1-мкд від 04.09.19р. у розмірі 20% (1393,52грн) підлягав оплаті в строк до 06.09.19р., у розмірі 80% (5574,10грн) - в строк до 30.10. 19р. ( а.с.27);

- товар згідно додатку №47/19/60/7-ззр від 27.09.19р. у розмірі 20% (391,09грн) підлягав оплаті в строк до 30.09.19р., у розмірі 80% (1564,36грн) - в строк до 30.10. 19р. ( а.с.28);

- товар згідно додатку №47/19/60/2-мкд від 03.10.19р. у розмірі 20% (5403,60грн) підлягав оплаті в строк до 07.10.19р., у розмірі 80% (21614,40грн) - в строк до 30.10. 19р. ( а.с.29);

- товар згідно додатку №47/19/60/8-ззр від 03.10.19р. у розмірі 20% (4038,62грн) підлягав оплаті в строк до 07..10.19р., у розмірі 80% (16154,50грн) - в строк до 30.10. 19р. ( а.с.30);

- товар згідно додатку №47/19/60/3-мкд від 10.10.19р. у розмірі 20% (1787,04грн) підлягав оплаті в строк до 11.10.19р., у розмірі 80% (7148,16грн) - в строк до 30.10. 19р. ( а.с.32);

- товар згідно додатку №47/19/60/9-ззр від 10.10.19р. у розмірі 20% (1331,66грн) підлягав оплаті в строк до 1110.19р., у розмірі 80% (5326,66грн) - в строк до 30.10. 19р. ( а.с.33).

Товар отримано покупцем за наступними видатковими накладними: № 1895 від 03.05.19р. на суму 16373,04грн; № 1981 від 03.05.19р. на суму 5618,02грн; № 1988 від 03.05.19р. на суму 32676,72грн; № 3350 від 13.06.19р. на суму 39776,88грн; № 3820 від 24.07.19р. на суму 47315,52грн; № 4178 від 23.08.19р. на суму 40605,60грн; № 4290 від 02.09.19р. на суму 4118,16грн; № 4352 від 04.09.19р. на суму 6967,62грн; № 4823 від 27.09.19р. на суму 1955,45грн; № 4911 від 03.10.19р. на суму 27018,00грн; № 4953 від 10.10.19р. на суму 8935,20грн; № 4912 від 11.10.19р. на суму 20193,12грн; № 4952 від 11.10.19р. на суму 6658,32грн (а. с. 34- 46).

Товар оплачено покупцем наступними платіжними дорученнями: №58 від 26.04.19р. на суму 10596,00грн; №68 від 16.05.19р. на суму 1123,60грн; №80 від 18.06.19р. на суму 7960,00грн; №291 від 10.03.20р. на суму 2684,48грн; №290 від 10.03.20р. на суму 47315,52грн; №293 від 11.03.20р. на суму 50000,00грн; №298 від 17.03.20р. на суму 50000,00грн; №303 від 18.03.20р. на суму 50000,00грн; № 309 від 25.03.20р. на суму 37850,00грн; №325 від 23.04.20р. на суму 682,05 грн.

Товар оплачено покупцем станом на 31 жовтня 2019р. на загальну суму 19679,60грн та не оплачено на загальну суму 238532,18грн.

Таким чином, повний розрахунок за договором купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р. покупець здійснив станом на 23.04.2020року , тоді як за умовами погоджених додатків - специфікацій до цього договору остаточний розрахунок за всіма поставками товару мав бути проведений станом на 30.10.19р.

Судом встановлено, що універсальним правонаступником Дочірнього підприємства "Тетеївська агропромислова компанія" (продавець за договором купівлі-продажу №47/19/60 (ідентифікаційний код 38953469) є Товариство з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО" (позивач у справі (ідентифікаційний код 38953469) ( надалі у тексті - продавець).

Продавець на підставі умови п.12.3 договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р. застосував до покупця неустойку у формі штрафу у розмірі 20% від загальної вартості поставленого товару - 258 211,65грн, що у грошовому виразі складає 51642,33 грн.

На підставі умови п.12.2 договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р. застосував до покупця неустойку у формі пені у розмірі 23755,80грн за період з 31.10.2019р. по 22.04.2020року з врахуванням зменшення суми залишку основного боргу, починаючи із суми 238532,18грн, потім із суми 188532,18грн, потім із суми 138532,18грн, потім із суми 88532,18грн, потім із суми 38532,18грн, потім із суми 682,05грн ( а. с. 5).

На підставі умови п.12.13 договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р. продавець нарахував відсотки за користуванням товарним кредитом у розмірі 97935,30грн за період з 31.10.2019р. по 22.04.2020року з врахуванням зменшення суми залишку основного боргу, починаючи із суми 238532,18грн, потім із суми 188532,18грн, потім із суми 138532,18грн, потім із суми 88532,18грн , потім із суми 38532,18грн, потім із суми 682,05грн ( а.с. 4).

На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України покупець нарахував 3% річних на загальну суму 2675,35грн за період з 31.10.2019р. по 22.04.2020року з врахуванням зменшення суми залишку основного боргу, починаючи із суми 238532,18грн, потім із суми 188532,18грн, потім із суми 138532,18грн, потім із суми 88532,18грн , потім із суми 38532,18грн, потім із суми 682,05грн (а.с. 4).

Покупець первісний позов не визнав в частині застосованої продавцем умови п.12.13 договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р. в частині нарахованих відсотків за користування товарним кредитом у розмірі 97935,30грн

У зустрічному позові покупець наголошував в цілому на недійсності договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р. з тих підстав, що станом на дату його укладення - 25.04.2019р. у ЄДР були внесені відомості про обмеження повноваження керівника ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" на вчинення правочинів від імені юридичної особи на суму 50000,00грн та більше, тоді як сума оспорюваного правочину склала 258211,65грн. Окрім того, у п.10.4 розділу 10 Статуту відповідача за первісним позовом визначені питання, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства. Отже , укладаючи оспорюваний правочин, позивач за первісним позовом був обізнаним з відомостями про обмеження повноважень керівника відповідача за первісним позовом на його вчинення.

Згідно з відомостями з ЄДР судом встановлено, що керівником ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" з 24.05.2016року та станом на 25.04.2019р. був Сьома В.М., повноваження якого на вчинення правочинів на суму 50000,00грн і більше були обмежені ( а.с. 74).

У п. 10.4 розділу 10 Статуту ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" в редакції 2017року визначені питання , які віднесені до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства, однак у їх числі відсутні питання щодо порядку укладення керівником товариства правочинів від імені юридичної особи на суму 50000,00грн і більше : або на умовах попереднього погодження учасниками товариства до його укладення, або на умовах наступного схвалення (затвердження) учасниками товариства після його укладення та/або виконання.

Рішенням загальних зборів учасників від 17.06.20р. , оформленим протоколом № 17/06/20, визнано умови договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р. недопустимими, а сам договір таким, що укладений з порушенням вимог п. 10.4 розділу 10 Статуту ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" та відмовлено у його погоджені.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (ч. 2 ст. 180 ГПК України).

Предметом зустрічного позову покупця до продавця є вимога визнати недійсним договір купівлі-продажу №47/19/60 від 25 квітня 2019 року, як такий, що укладений від імені покупця посадовою особою юридичної особи з перевищенням наданих йому повноважень

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів, що встановлений законом, для захисту порушеного права, зокрема, однієї із сторін такого правочину ( ч.3 ст. 215 цього Кодексу).

Згідно з ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно зі статтями 92, 97 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Повноваження діяти від імені юридичної особи є можливістю створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов`язки юридичної особи (стаття 239 ЦК України).

Частиною другою статті 207 цього ж Кодексу визначено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Таким чином, за договором, укладеним товариством, права та обов`язки набуває таке товариство як сторона договору. При цьому правовий стан (сукупність прав та обов`язків) безпосередньо учасників товариства жодним чином не змінюється.

Так, у п.16.2 оспорюваного договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25 квітня 2019 року сторони домовились, що продавець має право вимагати від покупця надання наступної інформації:

- засвідчену копію діючої редакції Статуту покупця та довідку, яка свідчить про відсутність змін до статуту покупця на дату підписання договору, яка повинна бути підписана керівником покупця та засвідчена відбитком печатки підприємства ( п.16.2.1);

- у разі наявності обмежень керівника покупця на укладання та підписання будь-яких угод в рамках певної суми-засвідчену підписом керівника підприємства та печаткою копію документу, що підтверджує відповідні повноваження керівника покупця ( протокол загальних зборів тощо) ( п.16.2.2);

- витяг з ЄДР ( п.16.2.5);

- рішення загальних зборів учасників покупця, про надання згоди на укладення цього договору, додатків, додаткових угод до договору, тощо (п. 16.2.7).

У п. 16.3 оспорюваного договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25 квітня 2019 року сторони домовились, що у разі порушення покупцем умов п.16.2 цього договору, а саме ненадання інформації чи надання недостовірної та/або неповної інформації, продавець має право, повідомивши покупця в письмовій чи усній формі (на вибір продавця), або розірвати договір в односторонньому порядку, або скасувати будь-які відвантаження товару на відповідний термін до усунення порушених покупцем зобов`язань.

В ході судового вирішення спору сторони не посилались на обставини дотримання /недотримання ними умови п.16.2 оспорюваного договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25 квітня 2019 року як на стадії його укладення , так і на стадії його фактичного виконання .

Водночас суд враховує, що у ч.3 ст. 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Зі змісту наведеної норми матеріального права можна виокремити наступні види порушень з боку посадових осіб юридичної особи:

1) порушення порядку вчинення правочину;

2) вихід за межі повноважень;

3) недобросовісні, нерозумні, недбалі дії, які шкодять товариству (можуть бути вчинені без порушення порядку, в межах повноважень).

Якщо посадова особа Товариства порушила свої обов`язки, у ст. 46 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю передбачено, що значний правочин, правочин із заінтересованістю, вчинений з порушенням порядку прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки товариства лише у разі подальшого схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення.

Судом встановлено, що у п. 10.4 розділу 10 Статуту ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" в редакції 2017року визначені питання, які віднесені до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства, однак у їх числі відсутні питання щодо порядку укладення керівником товариства правочинів від імені юридичної особи на суму 50000,00грн і більше : або на умовах попереднього погодження учасниками товариства до його укладення, або на умовах наступного схвалення (затвердження) учасниками товариства після його укладення та/або виконання.

Рішення загальних зборів учасників від 17.06.20р. , оформлене протоколом № 17/06/20, про визнання умов договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р. недопустимими, а сам договір таким, що укладений з порушенням вимог п. 10.4 розділу 10 Статуту ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" та про відмову у його погоджені суд оцінює критично, оскільки , як вже мотивовано судом, чинна редакція Статуту ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" не передбачає порядку як прийняття рішення про надання згоди на вчинення правочину, так і про його наступне схвалення.

Водночас підписання виконавчим органом товариства договору з іншою особою без передбаченої статутом згоди вищого органу цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства у його відносинах з іншою особою - стороною договору, а не корпоративних прав його учасника ( п. 8.6 постанови ВП ВС від 08.10.2019 у справі №916/2084/17; п.79 постанови ВП ВС від 03.12. 2019 року у справі №904/10956/16 ; п.7.11 постанова ВП ВС від 07.07.2020 № 910/10647/18 ).

Окрім того, встановлену у ст. 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину вправі спростувати лише суд шляхом ухвалення рішення суду про визнання його недійсним. Тому, рішення загальних зборів учасників від 17.06.20р. , оформлене протоколом № 17/06/20, не має для суду юридичного значення при вирішенні цього спору ( постанова ВПВС від 19.06.19р. у справі № 643/17966/14-ц).

З врахуванням викладених мотивів, покликання у зустрічному позові на порушення керівником Товариства умови п.10.4 розділу 10 Статуту ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" в редакції 2017року на дату вчинення договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25 квітня 2019 року як такого, що вчинений із порушенням встановленого у Статуті порядку його вчинення, суд відхиляє за безпідставністю.

Судом встановлено, що згідно з відомостями з ЄДР керівником ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" з 24.05.2016року та станом на 25.04.2019р. був Сьома В.М., повноваження якого на вчинення правочинів на суму 50000,00грн і більше були обмежені ( а.с. 74).

За пунктом 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вносяться, зокрема, відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Про поширення на керівника юридичної особи норм закону щодо представництва йдеться у п.п. 6.21, 6.22 постанови ВП ВС від 22.10.2019 у справі № 911/2129/17.

Велика Палата Верховного Суду вирішила, що ч.1 ст. 232 ЦК України підлягає застосуванню при вирішенні спорів про визнання правочину, вчиненого керівником юридичної особи, таким що вчинений внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною.

Однак у зустрічному позові не йдеться про оспорювання договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25 квітня 2019 року саме на підставі ч.1 ст. 232 ЦК України, у зв`язку з чим відсутні посилання на обставини "зловмисної домовленості" представників сторін договору та зазначення доказів, які ці обставини підтверджують.

У ч.4 ст. 92 ЦК України передбачено, що якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Посадові особи товариства, винні у порушенні порядку вчинення значних правочинів чи правочинів із заінтересованістю, солідарно відповідають за збитки, завдані товариству (ч. 5 ст. 44, ч. 4 ст. 45 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю ).

Про можливість відповідальності керівника Товариства за заподіяні збитки юридичній особі порушенням своїх обов`язків щодо представництва йдеться у постанові ВП ВС від 26.11.2019 року у справі №910/20261/16, у постанові ВП ВС від 11 грудня 2019 року у справі № 638/15118/16-ц.

З огляду на приписи статей 92, 237 - 239, 241 ЦК України для визнання недійсним договору з тієї підстави, що його було укладено представником юридичної особи з перевищенням повноважень, необхідно встановити, по-перше, наявність підтверджених належними і допустимими доказами обставин, які свідчать про те, що контрагент такої юридичної особи діяв недобросовісно або нерозумно. При цьому тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці контрагента за договором несе юридична особа. По-друге, дії сторін такого договору мають свідчити про відсутність реального наміру його укладення і виконання ( постанова ВПВС від 27.06. 18р. у справі № 668/13907/13-ц).

Так, сторони спору посилалися на ч. 5 ст. 12 ЦК України, яка відносить до дискреції суду оцінювати поведінку особи, чи є вона добросовісною та розумною, або ж навпаки, недобросовісною та нерозумною.

ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" просило оцінити поведінку керівника юридичної особи ОСОБА_3 як на стадії вчинення договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25 квітня 2019 року , так і на стадії його виконання за такими критеріями:

- чи виконала особа, яка виступає від імені юридичної особи свої обов`язки за договором, та у який спосіб;

- як у подальшому особа розпорядилася одержаним за оспорюваним договором;

- чи не було залучення особи до участі в укладенні договору формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предмета договору з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на майно.

Оцінку викладеним доводам суд надає на підставі поданих сторонами доказів.

Судом достовірно встановлено, що оспорюваний договір купівлі-продажу №47/19/60 від 25 квітня 2019року зі сторони ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ" виконано у спосіб прийняття товару у продавця та його оплати шляхом безготівкового розрахунку, однак з простроченням , що і зумовило настання правових наслідків , передбачених п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, а не тих, що настають за правилами ст. 216 цього Кодексу.

Суд не вчиняє процесуальну дію щодо надання мотивованої оцінки іншим доводам ТОВ "АГРІС ПОЛІССЯ", оскільки для цього сторона спору , яка про них заявила не подала належні та допустимі докази. Про недобросовісну або нерозумну поведінку особи, яка вчинила оспорюваний правочин зі сторони ТОВ " НОР-ЕСТ АГРО" та в подальшому виконала, позивач за зустрічним позовом не стверджував.

У ч. 2 ст. 241 ЦК України передбачено, що наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Із змісту ч.1 ст.241 ЦК України вбачається, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у виді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину ( правова позиція ВС у складі КГС від 16.04. 19 року у справі № 924/678/18).

Визначальним у вчиненні дій щодо схвалення правочину, вчиненого з перевищенням повноважень, є зміст таких дій, оскільки вони мають свідчити про прийняття правочину до виконання. Очевидно також, що таке схвалення повинно бути до прийняття рішення у справі про визнання правочину недійсним ( правова позиція ВС у складі КГС від 02.04. 19 року у справі № 908/6214/14).

Доказами схвалення правочину можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і таке інше) ( правова позиція ВС у складі КГС від 11.04.2019 року у справі № 904/2164/18).

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати . По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (правові висновки об`єднаної палати КЦС у складі ВС від 05.09.2019р. у справі № 638/2304/17).

З врахуванням викладених мотивів, суд відмовляє у зустрічному позові , про що ухвалює зазначити у резолютивній частині рішення суду.

Договір купівлі-продажу №47/19/60 від 25 квітня 2019 року за правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 4 ст. 233 та ч. 1 ст. 264 ГК України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення, як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки та опосередковується господарським договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

В статусі постачальника товару може бути як його безпосередній виробник, так і суб`єкт господарювання, який придбав цей товар у виробника або інших суб`єктів господарювання.

Основним видом економічної діяльності продавця (код КВЕД 46.90) є неспеціалізована оптова торгівля. Цей клас включає оптову торгівлю різним асортиментом товарів без будь-якої визначеної спеціалізації.

За змістом умов п.1.1,1.2, 5.1, 7.1 тощо договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25 квітня 2019 року достовірно підтверджується, що продавець у договірних відносинах виступав в статусі виключно постачальника (імпортера) товару, а не його виробника.

За загальним правилом ч.2 ст. 265 ГК України договір поставки укладається на розсуд сторін, однак у будь-якому разі із погодженням трьох істотних умов : предмет, ціну та строк дії договору ( ч.3 ст. 180 ГК України).

Стаття 266 ГК України у частині 1 предметом поставки визначає насамперед визначені родовими ознаками вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках, однак допускає можливість поставки виробів, визначених індивідуальними ознаками.

Згідно з ч. 2 цієї статті Кодексу загальна кількість товару , а також їх асортимент, номенклатура тощо визначаються специфікацією за згодою сторін.

Сторони погодили невід`ємні додатки - специфікації до договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р., у яких визначити назву товару, його кількість , вартість та строки оплати у відсоткову відношенні 20% вартості товару ( як правило , строк оплати співпадав із датою видаткової накладної) та 80% вартості товару ( для всіх поставок - до 30.10.2019р.)

У ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання ( ч.1 ст. 549 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання ( ч.2 ст.549 ЦК України)

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання.

У п.12.3 договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р. сторони погодили, що в разі ухилення від оплати вартості товару понад 15 календарних днів покупець, крім пені, сплачує продавцеві штраф в розмірі 20% від загальної вартості товару.

Продавець на підставі цієї умови договору застосував до покупця неустойку у формі штрафу у розмірі 20% від загальної вартості поставленого товару - 258 211,65грн, що у грошовому виразі складає 51642,33 грн.

Позовна вимога про стягнення штрафу в сумі 51642,33грн підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ( ч.3 ст. 549 ЦК України).

У п.12.2 договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р. сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов`язань за цим договором сторона, яка допустила прострочення, сплачує другій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який вона сплачується, нарахованої на суму простроченого зобов`язання за кожен день прострочення .

На підставі умови п.12.2 договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р. продавець застосував до покупця неустойку у формі пені у розмірі 23755,80грн за період з 31.10.2019р. по 22.04.2020року з врахуванням зменшення суми залишку основного боргу, починаючи із суми 238532,18грн, потім із суми 188532,18грн, потім із суми 138532,18грн, потім із суми 88532,18грн, потім із суми 38532,18грн, потім із суми 682,05грн ( а. с. 5).

Позовна вимога про стягнення пені в сумі 23755,80грн підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено додаткове зобов`язання боржника на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України продавець нарахував покупцю 3% річних на загальну суму 2675,35 грн за період з 31.10.2019р. по 22.04.2020року з врахуванням зменшення суми залишку основного боргу, починаючи із суми 238532,18грн, потім із суми 188532,18грн, потім із суми 138532,18грн, потім із суми 88532,18грн , потім із суми 38532,18грн, потім із суми 682,05грн (а.с. 4).

Позовна вимога про стягнення 3% річних в сумі 2675,35грн підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

У п.12.13 договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р. сторони погодили, що у разі прострочення покупцем оплати товару, проданого в кредит (товарний кредит), на прострочену суму нараховуються 0,3 процентів щоденно від вартості поставленого та неоплаченого своєчасно товару, від дня, коли товар мав бути оплачений , до дня його фактичної оплати.

На підставі умови п.12.13 договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р. продавець нарахував відсотки за користуванням товарним кредитом у розмірі 97935,30грн за період з 31.10.2019р. по 22.04.2020року з врахуванням зменшення суми залишку основного боргу, починаючи із суми 238532,18грн, потім із суми 188532,18грн, потім із суми 138532,18грн, потім із суми 88532,18грн , потім із суми 38532,18грн, потім із суми 682,05грн ( а.с. 4).

Покупець первісний позов не визнав в частині застосованої продавцем умови п.12.13 договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р. в частині нарахованих відсотків за користування товарним кредитом у розмірі 97935,30грн.

Суд погоджується із доводами покупця, що правова позиція об`єднаної палати КГС у складі Верховного Суду, викладена у постанові від 05.06.2020р. у справі № 922/3578/18 щодо визначення процентів, про які йдеться у ч.2 ст. 536, ч. 2 ст. 625 ЦК України саме у річних, а не будь-яким іншим способом їх обчислення, зокрема, в розмірі певного проценту за кожен день прострочення є релевантною для оцінки змісту п.12.13 договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р.

Так, у п.22 постанови від 05.06.2020р. у справі № 922/3578/18 22 Верховний Суд дійшов висновки, що проценти за користування чужими грошовими коштами, які за умовами пункту 5.3. укладеного між сторонами у справі договору поставки нараховуються за кожен день прострочення виконання зобов`язання, за своєю правовою природою, ураховуючи спосіб їх обчислення за кожен день прострочення, підпадають під визначення пені.

Оскільки судом задоволена позовна вимога про стягнення пені в сумі 23755,80грн за умовою п.12.2 договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25.04.2019р. на підставі ст. 61 Конституції України суд не застосовує умову п.12.13 цього договору, на підставі якої фактично нарахована пеня на суму 97935,30грн, іменована у позові як "відсотки за користування товарним кредитом" та визначена у розмірі 0,3 % за кожен день прострочення.

Суд погоджується з доводами продавця про те, що у відносинах поставки застосовуються різні форми оплати товару : попередня оплата ( оплата товару до фактичного моменту його передачі/поставки), фактична оплата в момент отримання товару , оплата на умовах відстрочення платежу (коли товар оплачується після його фактичного отримання в строк визначений сторонами у договорі).

Досліджуючи обрану сторонами форму оплати товару 20% (фактична оплата в момент отримання товару) та 80% (оплата на умовах відстрочення платежу у визначений договором строк), суд застосовує приписи абз. 2 ч.5 ст. 694 ЦК України про те, що договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем. Йдеться про право продавця нараховувати покупцю відсотки за фактичне користування коштами продавця на строк відстрочення платежу за договором і про жодне прострочення ще не йдеться. Так, законодавець у ч. 6 цієї статті Кодексу імперативно встановив: з моменту передання товару, проданого в кредит, і до його оплати продавцю належить право застави на цей товар. У ч. 4 цієї статті Кодексу законодавець надав право продавцю вимагати повернення неоплаченого товару, якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит.

Наведене у сукупності дає підстави суду відмовити у позовній вимозі про стягнення 97935,30грн відсотків за користування товарним кредитом із цієї підстави.

Правило ч. ст. 74 ГПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом зроблено висновок про те, яка обставина, що була предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. За результатами вирішення спору суд ухвалює рішення про відмову у зустрічному позові та про часткове задоволення первісного позову.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При зверненні з первісним позовом до суду ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" сплатило судовий збір в розмірі 2641,00грн (1,5% від ціни позову - 176008,78грн), що підтверджується платіжним дорученням №3369 від 29.05.2020р.

На підставі на п. 2 ч.1 ст. 129 ГПК України у зв`язку з частковим задоволенням первісного позову у спорі, що виник при виконанні договору, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог за формулою: 78073,48грн х 2641,00грн:176008,78грн = 1171,49грн .

При зверненні із зустрічним позовом відповідач ТОВ "АГРІС-ПОЛІССЯ" сплатило судовий збір в розмірі 2102,00грн (за позовну вимогу немайнового характеру), що підтверджується платіжним дорученням № 398 від 18.06.20р.

У зв`язку із відмовою відповідачу у задоволенні зустрічного позову, судовий збір покладається на сторону , яка його сплатила.

Щодо розподілу витрат відповідача за зустрічним позовом ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" на професійну правничу допомогу адвоката Бонтлаба В.В.

На виконання вимог ч. 1 та 2 ст. 124 ГПК України у відзиві на зустрічну позовну заяву викладено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які сторона спору очікує понести у зв`язку із розглядом зустрічного позову.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частини перша та друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До закінчення судових дебатів представник відповідача за зустрічним позовом адвокат Бонтлаб В.В. подав заяву про понесення витрат на професійну правничу допомогу та призначення судового засідання для розгляду питання про їх розподіл між сторонами спору.

У ч.1 ст. 221 ГПК України передбачено, що суд за заявою сторони може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, для чого призначає судове засідання.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІС-ПОЛІССЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО" про визнання недійсним Договору купівлі-продажу №47/19/60 від 25 квітня 2019 року відмовити.

2. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІС-ПОЛІССЯ" задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІС-ПОЛІССЯ" ( 12122, Житомирська область, Хорошівський район, село Рижани, вулиця Заводська , буд. 24, ідентифікаційний код 38580846) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ Агро" (09800, Київська обл., Тетіївський район, м.Тетіїв, вул. Соборна, буд. 3, ідентифікаційний код 38953469):

- 23755,80грн пені;

- 2675,35грн 3% річних;

- 51642,33грн штрафу;

- 1171,49грн судового збору.

Видати наказ.

4. У стягненні 97935,30грн відсотків за користування товарним кредитом за первісним позовом відмовити.

5. Призначити судове засідання для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ Агро" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу на 29.12.2020 о 10:00 год. у приміщенні Господарського суду Житомирської області за адресою: м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65, зал судових засідань №108.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 30.12.20

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2-3 сторонам (рек. з пов.),