ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

23 грудня 2020 року Справа № 915/1349/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Одеського кабельного заводу Одескабель про забезпечення позову, подану у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Одеського кабельного заводу Одескабель (Миколаївська дорога, 144, м. Одеса, 65102, ідентифікаційний код 30332681)

до відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція (промзона, м.Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001, ідентифікаційний код 20915546);

про: стягнення грошових коштів у загальній сумі 876888 грн. 43 коп.

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа №915/1349/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Одеського кабельного заводу Одескабель (далі ТОВ ТД Одескабель) про стягнення з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція (далі ВП ЮУА ЕС) заборгованості за договором на постачання товару № 53-123-01-20-06305 від 14.04.2020 у загальній сумі 876888 грн. 43 коп., із яких: 872942 грн. основний борг; 3946 грн. 17 коп. 3 % річних, а також судових витрат.

21.12.2020 ТОВ ТД Одескабель подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. № 16318/20 від 21.12.2020), сформовану в системі Електронний суд, у якій позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать ВП ЮУА ЕС та наявні на рахунках, відкритих ВП ЮУА ЕС в банківських установах України, в межах суми позову 876888,43 грн.

Заявник в обґрунтування поданої заяви, посилаючись на ст. ст. 136-139 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову, вказує, що існує висока ймовірність того, що в разі задоволення позову виконання судового рішення може бути неможливим або істотно ускладненим з огляду на значну кількість судових справ, в яких відповідач є боржником, а саме: справа №915/799/20, сума стягнення 172896,00 грн.; справа № 915/915/20, сума стягнення 661554,13 грн.; справа № 915/611/20, сума стягнення 195262,81 грн.; справа №915/1155/20, сума стягнення 2508000,00 грн.; справа № 915/1418/20, сума стягнення 596629,09 грн.; справа №915/413/20, сума стягнення 15448,49 грн.; справа № 915/1502/20, сума стягнення 1386600,00 грн.; справа № 915/1426/20, сума стягнення 10079793,46 грн.; справа №915/1329/20, сума стягнення 3052527,05 грн.; справа № 915/1093/20, сума стягнення 2689200,18 грн.; справа №915/650/20, сума стягнення 2564430,79 грн.; справа №915/1156/20, сума стягнення 2217600,00 грн.; справа № 915/1368/20, сума стягнення 178907,86 грн.; справа №915/1388/20, сума стягнення 2544677,94 коп.; справа №915/1069/20, сума стягнення 2198253,00 грн.; справа № 915/415/20, сума стягнення 2066347,83 грн.; справа №915/1343/20, сума стягнення 980130,00 грн.; справа № 915/1421/20, сума стягнення 1208583,91 грн.; справа №915/1387/20, сума стягнення 518544,00 грн.; справа №915/1518/20, сума стягнення 1997267,96 грн.; справа № 915/1389/20, сума стягнення 44028256,90 грн. Таким чином, заявник зазначає, що у відповідача наявні боргові зобов`язання перед третіми особами на суму 81860911,40 грн.

Також, позивач вважає, що заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми стягнення не призведуть до можливих збитків відповідача, а тому надає пропозицію не здійснювати заходи щодо зустрічного забезпечення.

Дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи інших осіб.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову (із змінами) у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 вказаної постанови умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст. 136 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову (постанова КГС ВС від 17.11.2020 № 922/2419/20).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення (постанова КГС ВС від 17.11.2020 № 922/2419/20).

Позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (постанова КГС ВС від 25.09.2020 № 910/1762/20).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Позивачем (заявником) на підтвердження наявності підстав для вжиття вказаних заходів забезпечення позову не подано суду жодних доказів, які б підтверджували наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, зокрема, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, а також вчинення відповідачем дій щодо відчуження майна тощо. Позивачем не доведено те, що невжиття визначеного ним заходу забезпечення позову щодо арешту грошових коштів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Посилання позивача на наявність у відповідача судових справ, що на думку позивача підтверджують наявні у відповідача боргові зобов`язання перед третіми особами на суму 81860911,40 грн., господарським судом не приймаються до уваги, оскільки сам по собі факт наявності між відповідними сторонами судових справ не може бути належною і достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того за змістом п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову від 26.12.2011 №16 (із змінами) у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Натомість, заявником не надано відомостей про наявність рахунків, їх номера та назви відповідних установ, в яких вони відкриті.

Враховуючи вищевикладене, заява про вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованою, безпідставною та не підтвердженою жодними доказами, у зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Одеського кабельного заводу Одескабель від 21.12.2020 (вх. № 16318/20 від 21.12.2020) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 255-257 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.С. Адаховська