УХВАЛА

22 грудня 2020 року

м. Київ

Справа № 908/3012/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О. Р.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" (далі - ПрАТ "Мелітопольгаз")

на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.03.2020 (суддя Мірошниченко М. В.)

та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.10.2020 (головуючий суддя - Кузнецова І. Л., судді: Чус О. В., Широбокова Л. П.)

у справі за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз")

до ПрАТ "Мелітопольгаз"

про стягнення суми,

В С Т А Н О В И В:

28.10.2019 АТ "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до ПрАТ "Мелітопольгаз" про стягнення 37 712 700,04 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 4 863 234,70 грн пені, 411 038,40 грн 3% річних, 994 043,89 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 10.03.2020, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.10.2020, позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 33 993 829,14 грн основного боргу, 4 427 374,90 грн пені, 374 596,66 грн 3% річних, 954 594,53 грн втрат від інфляції, 596 255,93 грн витрат зі сплати судового збору.

23.11.2020 ПрАТ "Мелітопольгаз" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.03.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.10.2020. Також скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та зупинення його виконання.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Касаційну скаргу подано без додержання вимог щодо змісту касаційної скарги, викладених у пункті 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), згідно з яким у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав), з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, перед-бачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі скаржник стверджує, що на сьогодні висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах щодо оплати заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу відсутній. Однак ним не враховано, що якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій щодо відповідного застосування норми права та обґрунтувати, в чому полягає непогодження з ним.

У касаційній скарзі в частині обґрунтування підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку викладені фактичні обставини справи, які встановлені судами попередніх інстанцій та обставини, які були відхилені ними, із зазначенням, що судами знехтувані основні засадничі принципи господарського процесу - свобода у поданні доказів, належність, допустимість та достовірність доказів, змагальність та диспозитивність господарського процесу (статті 7, 13, 14, 73, 74, 76-80, 86 ГПК України), що не можна визнати належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судового рішення відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Стверджуючи про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, скаржник таку норму права фактично не наводить, як і не обґрунтовує у чому полягає неправильне застосування судами норм матеріального права і яких саме норм.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір"; цей збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції закону, чинній на момент подання позовної заяви) ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (підпункт 5 пункту 2 частини другої статті 4 цього Закону).

Звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою на судові рішення ПрАТ "Мелітопольгаз" просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові повністю, тобто скаржник оскаржує судові рішення попередніх інстанцій в частині задоволення позову (стягнення 39 750 395,23 грн), а тому йому належало сплатити судовий збір у розмірі 1 192 511,86 грн. Проте, до касаційної скарги не додано доказів про підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Таким чином подана касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 ГПК України та підлягає залишенню без руху, тому клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та зупинення виконання оскаржуваного судового рішення залишаються без розгляду до усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 233- 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.03.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.10.2020 у справі № 908/3012/19 залишити без руху.

2. Встановити Приватному акціонерному товариству "Мелітопольгаз" строк усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Роз`яснити Приватному акціонерному товариству "Мелітопольгаз", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О. Кібенко