ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.10.2020р. м. Харків Справа №905/1571/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу №905/1571/20

за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області

до відповідача Комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольська міська лікарня №4 ім. І.К. Мацука»

про стягнення 179 010,27 грн.,

без повідомлення (виклику) сторін,

Суть спору: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до КНП «ММЛ №4 ім. І.К. Мацука» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 179 010,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем порядку видачі та продовження листків непрацездатності застрахованій особі, що призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення позивачем та завдання останньому збитків.

30.08.2020р. господарським судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відгуком на позовну заяву за вх. №17637/20 від 17.09.2020р. відповідач проти позову заперечив, з огляду на наступне:

- позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки визнання листка непрацездатності таким, що виданий неправомірно або з невірно визначеним діагнозом не передбачено чинним законодавством, тобто не передбачена можливість коригування формулювання діагнозу лікаря в судовому порядку;

- ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачена відповідальністю лише для застрахованої особи та страхувальника, відповідач не є суб`єктом обов`язкового соціального страхування у даних правовідносинах, не може нести відповідальність у вигляді відшкодування збитків позивачу, а отже позов пред`явлено до належного відповідача;

- дії відповідача щодо оформлення листків непрацездатності не знаходяться у причинному зв`язку із виплатою позивачем матеріальної допомоги, тому положення ст.ст. 1166, 1172 ЦК Україні не підлягають застосуванню до спірних правовідносин;

- здійснення Фондом соціальних виплат у разі настання страхового випадку є його обов`язком, а тому здійснення ним таких виплат застрахованій особі не є шкодою, заподіяною позивачу у розумінні ст. ст. 1166, 1172 ЦК України;

- факт ненастання страхового випадку з працівником ПАТ «ММК ім. Ілліча» ОСОБА_1 не доведений, адже не була проведена медична експертиза за фактом наявності або відсутності страхового випадку, можливо отриманого на виробництві та прихованого, як нещасний випадок;

- підставою для здійснення Фондом матеріальних виплат є не листок непрацездатності, виданий лікарем, а рішення, прийняте комісією із соціального страхування, при цьому у разі наявності сумнівів щодо обґрунтованості видачі/продовження листка непрацездатності може бути призначена відповідна перевірка;

- довідка за результатами перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності є неналежним доказом, оскільки її складання не передбачено чинним законодавством, тоді як єдиним документом, на підставі якого позивач може прийняти рішення про повернення коштів та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, є акт перевірки;

- виплата допомоги по соціальному страхуванню на підприємствах, в організаціях та установах та інших господарюючих суб`єктах здійснюється через бухгалтерії роботодавців, а тому останні зобов`язані проводити перевірку кожного листка непрацездатності;

- планові та позапланові перевірки проводяться у отримувача страхових коштів, а не в медичній установі, при цьому з наказом про проведення позапланової перевірки та підстав її проведення керівник відповідача ознайомлений не був;

Відповіддю на відгук за вх. №18724/20 від 02.10.2020р. позивач проти доводів відповідача заперечив, з огляду на те, що:

- такий вид процесуального документу як відгук на позовну заяву чинним ГПК України не передбачено;

- відповідач не є суб`єктом обов`язкового соціального страхування, але за приписами ст. 31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах, є виданий листом непрацездатності, який породжує виникнення прав та обов`язків у суб`єктів загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності не належить до компетенції роботодавця, оскільки чинним законодавством таке завдання, а також обов`язок щодо вжиття заходів щодо раціонального використання коштів і забезпечення фінансової стабільності Фонду, покладено саме на Фонд;

- приписи ст. 1172 ЦК України, якими встановлено, що завдана працівником підприємства під час виконання своїх посадових обов`язків шкода відшкодовується підприємством, спростовують твердження відповідача про те, що ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачена відповідальністю лише для застрахованої особи та страхувальника, оскільки право на пред`явлення вимоги може виникати та фактично виникає не тільки зі змісту вказаного закону;

У додаткових поясненнях за вх. №19238/20 від 09.10.2020р. відповідач зазначив, що поданий до суду відгук на позовну заяву містить обґрунтування, доводи та заперечення проти позовних вимог, а слово «відгук» є тотожним слову «відзив».

30.10.2020р. судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Комісією Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (позивач) та Департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації була проведена позапланова перевірка обґрунтованості видачі листків непрацездатності в т.ч. застрахованої особи ОСОБА_1 , за результатами якої складена довідка від 27.02.2020р.

Перевіркою встановлено в т.ч.:

- в порушення п. 5.1.4. Наказу МОЗ України від 09.04.2008р. №189 «Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності», зареєстрованим Мін`юстом за №589/15280 від 04.07.2008р., у всіх випадках видачі листків непрацездатності лікарями КНП Маріупольської міської ради «Маріупольська міська лікарня №1 ім. І.К. Мацука» не відображено (або частково не відображено) страховий анамнез;

- за даними первинної медичної документації листок непрацездатності серії АДК №784294 за період з 10.12.2018р. по 04.01.2019р., виданий та продовжений на весь період обґрунтовано. Листок непрацездатності серії АДК №784755 виданий та продовжений з 05.01.2019. по 13.01.2019р. обґрунтовано, але починаючи з 14.01.2019р. по 11.02.2019р. 29 днів продовжений необґрунтовано та листок непрацездатності серії АДК №669510 виданий та продовжений з 12.02.2019р. по 15.02.2019р. - 4 дні не обґрунтовано (порушення п. 1.7 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затв. наказом МОЗ від 13.11.2001р. № 455 та зар. в МЮУ 04.12.2001р. № 1005/6196, записи лікаря травматолога та ЛКК в щоденниках картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 не підтверджують ознаки тимчасової непрацездатності з приводу невиробничої травми (перелом човноподібної кістки правої кисті);

- за даними первинної медичної документації листок непрацездатності серії АДК №720222 видано та продовжено з 29.03.2019р. по 25.04.2019р. 28 днів обґрунтовано, листок непрацездатності серії АДК №720779 виданий та продовжений з 26.04.2019р. по 03.06.2019р. - 39 днів не обґрунтовано, листок непрацездатності серії АДК №721435 виданий та продовжений з 04.06.2019р. 21 день не обґрунтовано (порушення п. 1.7 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затв. наказом МОЗ від 13.11.2001р. № 455 та зар. в МЮУ 04.12.2001р. № 1005/6196, записи лікаря травматолога та ЛКК в щоденниках картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 не підтверджують ознаки тимчасової непрацездатності з приводу невиробничої травми (закритий перелом внутрішньої щиколотки правового гомілково ступневого суглобу).

Комісією запропоновано:

-продовжити роботу з експертизи тимчасової непрацездатності, обґрунтованості видачі і продовження листків непрацездатності на всіх рівнях відповідно до наказу МОЗ України від 09.04.2008р. № 189 «Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності», зареєстрованим Міністерством юстиції України від 04.07.2008р. № 589/15280;

- лікуючим лікарям та завідуючим відділеннями проводити видачу, продовження та оформлення листків непрацездатності з дотриманням вимог наказу МОЗ України від 13.11.2001р. № 455 «Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.12.2001р. за № 1005/6196 та наказу МОЗ України, Міністерства праці і соціальної політики України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України 03.11.2004р. № 532/274/136-ос/1406 «Інструкція про порядок заповнення бланку листка непрацездатності, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.11.2004р. за № 1456/10055;

-забезпечити ведення медичної документації згідно з наказом МОЗ України від 14.02.2012р. № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкції щодо їх заповнення, що використовується у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування» (із змінами);

-обов`язково лікувально діагностичний процес проводити у відповідності із стандартами надання медичної допомоги та клінічними протоколами по кожній позології;

- посилити відповідальність лікарів та завідувачів відділень закладу за проведенням контролю за повнотою обстеження, лікування, обґрунтованістю видачі, продовження та оформлення листків непрацездатності;

-за фактами необґрунтованого продовження листка непрацездатності провести службове розслідування та вирішити питання до притягнення до адміністративної відповідальності лікарів, що допустили факт необґрунтованого продовження листка непрацездатності та порушення вимоги нормативно правових документів, які регламентують видачу та продовження листків непрацездатності;

-матеріали перевірки розглянути на нараді лікарів;

-інформацію про проведену роботу надати до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та до Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної Державної адміністрації до 27.03.2020р.

Із вказаною довідкою ознайомлений та один її примірник отримав в.о. директора КНП Маріупольської міської ради «Маріупольська міська лікарня №1 ім. І.К. Мацука» І.Є. Базун.

Також судом встановлено, що за місцем роботи застрахованої особи ( ОСОБА_1 , ПрАТ «ММК ім. Ілліча») за виданими відповідачем листкам непрацездатності було призначено та виплачено позивачем допомогу по тимчасовій непрацездатності у розмірі 179 010,27 грн., у т.ч. за листком непрацездатності №784755 у розмірі 53 203,11 грн., за листком непрацездатності №669510 у розмірі 7 338,36 грн., за листком непрацездатності №720779 у розмірі 77 004,72 грн., за листком непрацездатності № 721435 у розмірі 41 464,08 грн., що підтверджується заявами - розрахунками №004784, №001566, №005135, поданими страхувальником роботодавцем, випискою по рахунку за 05.04.2019р., платіжними дорученнями № 4304 від 13.08.2019р., № 4538 від 14.08.2019р.

29.05.2020р. позивач звернувся до відповідача з претензією за вих. №01-15/1С-992 про сплату шкоди у розмірі 179 010,27 грн., завданою внаслідок необґрунтованої видачі та продовження вищевказаних листків непрацездатності, що встановлено перевіркою.

30.07.2020р. відповідач надав позивачу відповідь на претензію за вих. №638-01-13, в якій зазначено, що за наслідками службової перевірки, призначеної згідно наказу директора КНП «ММЛ № 4 ім. І.К.Мацука» від 09.06.2020р. № 177, комісією виявлено: відсутність експертного анамнезу при первинному прийомі пацієнта, щоденники лікаря дуже стислі, не завжди розбірливо написані, не відображена динаміка в стані пацієнта, не виконано рентгенологічного контролю з приводу закритого перелому внутрішньої щиколотки правої гомілки, перевищені середні терміни періоду непрацездатності закритого перелому внутрішньої щиколотки і відсутні дані про лікування в МЛ № 8 з цього випадку. За всі недоліки лікарю травматологу оголошено догану наказ по КНП «ММЛ № 4 ім. І.К.Мацука» від 02.06.2020р. № 175. В частині претензії щодо видачі та продовження листків непрацездатності № 784755, № 669510, №720779 відповідач не погодився, оскільки такі видача і продовження є обґрунтованими, відповідають медичній документації. В частині претензії щодо видачі та продовження листка непрацездатності № 721435 відповідач визнав вимоги позивача обґрунтованими та просив надати можливість щомісячно сплачувати кошти у розмірі 200 грн. Також у відповіді повідомлено, що з метою проведення перевірки фактів правомірності видачі листка непрацездатності прийняті всі необхідні заходи для встановлення місця знаходження ОСОБА_1 для проведення МРТ обстеження, але вказана особа звільнена з ПрАТ «ММК ім. Ілліча» та зі слів її батьків на теперішній час знаходиться за межами м. Маріуполя.

З огляду на протиправні дії відповідача щодо видачі та продовження листків непрацездатності застрахованій особі ОСОБА_1 , які призвели до виплати позивачем матеріального забезпечення, останній звернувся до суду з даним позовом про стягнення завданої йому матеріальної шкоди у розмірі 179 010,27 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із наведеної норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов`язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Статтею 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Спірні правовідносини сторін за своєю правовою природою є відносинами щодо відшкодування позадоговірної шкоди. Права і обов`язки, що склалися між сторонами спору, виникли з позадоговірного зобов`язання.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина завдавача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

За відсутності хоча б одного із зазначених елементів цивільно-правова відповідальність не настає, тобто боржник звільняється від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я, визначає ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Статтею 4 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що Фонд соціального страхування України (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Основними завданнями Фонду є здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності (п. 6 ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Як вище встановлено судом, комісією управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (позивач) та Департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації була проведена позапланова перевірка обґрунтованості видачі листків непрацездатності, за результатами якої встановлено порушення порядку видачі/продовження відповідачем листків непрацездатності №784755, №669510, №720779, №721435, що стало підставою для визнання їх необґрунтовано виданими/продовженими, та складено відповідну довідку від 27.02.2020р.

Відповідно до п. п. 9, 10 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страховик - Фонд соціального страхування України; тимчасова втрата працездатності - це подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.

За приписами ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» джерелами формування коштів Фонду є: страхові внески страхувальників та застрахованих осіб; суми фінансових санкцій, застосованих відповідно до цього Закону, інших законів до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців за порушення встановленого порядку сплати страхових внесків та використання коштів Фонду, штрафів за недотримання законодавства про соціальне страхування, а також суми адміністративних штрафів, накладених відповідно до закону на посадових осіб та громадян за такі порушення; суми не прийнятих до зарахування витрат страхувальника за соціальним страхуванням; доходи від розміщення тимчасово вільних коштів, у тому числі резерву коштів Фонду; капіталізовані платежі, що надійшли в випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; доходи від реалізації майна, придбаного за рахунок коштів Фонду; добровільні внески та інші надходження відповідно до закону.

В силу приписів п.1 ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» роботодавець несе відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення. Згідно з п.п. 1, 2 ч. 2ст. 16 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застраховані особи зобов`язані надавати страхувальнику, страховику достовірні документи, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та надаються соціальні послуги відповідно до цього Закону, своєчасно повідомляти страхувальника та страховика про обставини, що впливають на умови або зміни розміру матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Терміни «застрахована особа», «страхувальники» та «роботодавці» вживаються в цьому законі у значеннях, наведених в Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (ч. 2 ст. 1 цього Закону).

Відповідно до п. 3, 10 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Тобто, правовідносини у зв`язку з виплатами матеріального забезпечення по тимчасовій втраті працездатності, здійсненими фондом застрахованій особі за листками непрацездатності, виданими/продовженими закладом охорони здоров`я є страховими, та виникають між суб`єктами соціального страхування: застрахована особа (члени її сім`ї або інша особа у випадках, передбачених цим Законом), страхувальник та страховик.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) надається у визначених цим законом випадках, зокрема, тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність. Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду (ч. 3 ст. 30 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Порядок видачі листків непрацездатності визначений Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затв. наказом МОЗ від 13.11.2001р. № 455 та зар. в МЮУ 04.12.2001р. № 1005/6196 (далі - Інструкція №455 від 13.11.2001р.).

Згідно з п.п. 1.3, 1.4 Інструкції №455 від 13.11.2001р. листок непрацездатності видається громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах. Право видачі листків непрацездатності надається лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров`я.

Відповідно до п.п. 1.6, 1.7 Інструкції №455 від 13.11.2001р. видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність здійснюється лікуючим лікарем (фельдшером) при пред`явленні паспорта чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного і не може бути платною послугою в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності. Видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 Інструкції №455 від 13.11.2001р. у разі захворювання чи травми на весь період тимчасової непрацездатності до відновлення працездатності або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) видається листок непрацездатності, що обраховується в календарних днях. При втраті працездатності внаслідок захворювання або травми лікуючий лікар в амбулаторно-поліклінічних закладах може видавати листок непрацездатності особисто терміном до 5 календарних днів з наступним продовженням його, залежно від тяжкості захворювання, до 10 календарних днів. Якщо непрацездатність триває понад 10 календарних днів, продовження листка непрацездатності до 30 днів проводиться лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення (далі - ЛКК), яка призначається керівником лікувально-профілактичного закладу, після комісійного огляду хворого, з періодичністю не рідше 1 разу на 10 днів, але не більше терміну, встановленого для направлення до МСЕК. У окремих випадках, коли захворювання вимагає тривалого лікування, наприклад у разі важких травм та туберкульозу періодичність оглядів ЛКК з продовженням листка непрацездатності може бути не рідше 1 разу на 20 днів залежно від тяжкості перебігу захворювання.

Як вище встановлено судом, позивачем призначено матеріальне забезпечення застрахованій особі ОСОБА_1 за листками непрацездатності №784755, №669510, №720779, №721435 та виплачено його за місцем роботи останнього. При цьому, з огляду на положення ст. 30 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», призначенню позивачем матеріального забезпечення передує прийняття ним відповідного рішення за результатами розгляду підстав і правильності видачі листків непрацездатності та інших документів. Тобто, можна зробити висновок про те, що такі листки непрацездатності було визнано позивачем обґрунтовано виданими та порушень щодо їх видачі/продовження встановлено не було.

Одночасно, у матеріалах справи відсутні вказані листки непрацездатності №784755, №669510, №720779, №721435 та відповідна медична документація (медична картка амбулаторного хворого, журнал реєстрації листків непрацездатності, журнал реєстрації аналізів та їх результатів, журнал рентгенологічних досліджень (щодо закритого перелому внутрішньої щиколотки правового гомілково ступневого суглобу), магнітно резонансної томографії тощо), а тому суд позбавлений можливості дослідити їх зміст, і, як наслідок, перевірити доводи позивача щодо необґрунтованості видачі/продовження таких листків непрацездатності.

Сама по собі довідка комісії управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та Департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації від 27.02.2020р., складена за результатами перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованій особі ОСОБА_1 , не встановлює наявність протиправної поведінки та вини лікарів працівників відповідача у видачі/продовженні листків непрацездатності (зокрема, №784755, №669510, №720779), а лише фіксує виявлене порушення. Аналогічні висновки викладені у постановах ВГСУ від 13.07.2017р. у справі №917/1917/16, від 20.07.2017р. у справі №917/2105/16.

Порушення порядку видачі/продовження листків непрацездатності не спростовує настання страхових випадків із застрахованою особою ОСОБА_1 Консультативний висновок директора науково дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету Климовського В.Г. щодо не виявлення перелому човноподібної кістки правової кисті у ОСОБА_1 зроблений тільки на підставі рентгенограми №381 від 10.12.2018р., без дослідження амбулаторної картки, інших рентгенограм, результатів МРТ, записів в журналі рентгенологічних досліджень рентгенологічного відділення КНП «ММЛ №4 ім. ОСОБА_2 ». В той же час, згідно консультативного висновку головного рентгенолога м. Маріуполя ОСОБА_3 , зробленого на підставі тієї ж рентгенограми, не можна виключити травматичне ушкодження, поперечний перелом човноподібної кістки правої кисті у ОСОБА_1 , а згідно записів в журналі рентгенологічних досліджень рентгенологічного відділення КНП «ММЛ №4 ім. І.К. Мацука» ОСОБА_1 мав таке ушкодження.

Пунктами 8.1. - 8.3., 8.5. Інструкції №455 від 13.11.2001р. встановлено, що контроль за виконанням цієї Інструкції закладами охорони здоров`я усіх відомств здійснюють у межах своєї компетенції Міністерство охорони здоров`я України, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, профспілки та їх об`єднання. Відповідальність за стан організації та якості експертизи тимчасової непрацездатності, зберігання та облік документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, несе керівник закладу охорони здоров`я. За порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність згідно з законодавством України. У разі виявлення порушень правил видачі, зберігання, обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, незадовільного стану експертизи тимчасової непрацездатності лікувально-профілактичний заклад може бути позбавлений права видавати документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, в установленому порядку.

Положеннями наведених норм не передбачено правових підстав для повернення страхових платежів до Фонду соціального страхування у випадку їх безпідставного здійснення за рахунок закладів охорони здоров`я. Заклад охорони здоров`я не є стороною страхових правовідносин, яка наділена певними правами, обов`язками та не може бути притягнутий до відповідальності у випадку безпідставної виплати страхового платежу. Заклад охорони здоров`я (його працівники) видає листки непрацездатності, що є підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, але у випадку порушення правил видачі, зберігання, обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність застрахованих осіб, передбачена відповідальність цього закладу лише у вигляді позбавлення права видавати документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, а також персональна відповідальність лікарів.

При цьому, зі змісту відповіді відповідача на претензію вбачається вжиття відповідачем заходів щодо усунення виявлених порушень та притягнення відповідного лікаря до дисциплінарної відповідальності за допущені порушення при видачі листка непрацездатності №721435 шляхом оголошення догани згідно наказу КНП «ММЛ №4 ім. І.К. Мацука» від 02.06.2020р. № 175.

Відповідно до ч. 2 ст.11 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» кошти Фонду використовуються, зокрема на виплату матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг, фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених цим Законом.

Тобто, виплата позивачем страхового відшкодування застрахованим особам у разі настання страхового випадку є його прямим обов`язком, а тому виплачене ним матеріальне забезпечення не є шкодою, що йому заподіяна, у розумінні приписів ст. ст. 1166, 1172 ЦК України. Крім того, такі грошові кошти не є його власними грошовими коштами, а є коштами, що сплачувалися до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності застрахованими особами в якості страхових внесків.

Отже, у даному випадку, позивачем не доведено наявність завданої йому шкоди та причинний зв`язок між заявленою шкодою та протиправною поведінкою відповідача (наявність якої також не доведено позивачем).

За таких обставин, враховуючи не доведення позивачем складу цивільного правопорушення, що є правовою підставою деліктної відповідальності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Одночасно, інші доводи, посилання учасників справи, не прийняті до уваги як такі, що не мають значення для вирішення спору по суті.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 04.11.2020р.

Суддя Л.В. Ніколаєва