ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" грудня 2020 р. Справа №924/1161/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Потербі О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Коломий Олексія Мирославовича, м. Кам`янець-Подільський

про стягнення 16421,53 грн. інфляційних витрат, 7700,41 грн. 3% річних

Представники сторін: не викликались

Процесуальні дії по справі.

26.10.2020р. до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до Фізичної особи-підприємця Коломий Олексія Мирославовича, м. Кам`янець-Подільський про стягнення 16421,53 грн. інфляційних витрат, 7700,41 грн. 3% річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2020р. вказану позовну заяву передано для розгляду судді Димбовському В.В.

Ухвалою суду від 30.10.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 16421,53 грн. інфляційних витрат, 7700,41 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач не виконав рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.09.2015р. у справі № 924/1180/15, яке набрало законної сили 30.09.2015р., та не сплатив заборгованість за кредитним договором.

Відповідач відзиву на позов не подав, ухвала суду від 30.10.2020р. була надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 32300, Хмельницька обл., м. Кам`янець-Подільський, вул. Дружби Народів, буд. 8, кв. 90 та, як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, повернута до суду з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року роз`яснено, що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався. У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ухвалою суду від 30.10.2020р. відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов до 18.11.2020р. Станом на час розгляду справи, відзиву на позов не надійшло, жодних клопотань щодо розгляду справи не направлено.

Таким чином, суд, в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі.

Згідно частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

15.09.2015р. Господарським судом Хмельницької області прийнято рішення у справі №924/1180/15, яким позов задоволено, вирішено стягнути із Фізичної особи-підприємця Коломий Олексія Мирославовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49094, ) 85460,71 (вісімдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят гривень 71 коп.) заборгованість за кредитом, 54523,94 (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот двадцять три гривні 94 коп.) заборгованість по процентам за користування кредитом, 45440,04 (сорок п`ять тисяч чотириста сорок гривень 04 коп.) пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 10418,08 (десять тисяч чотириста вісімнадцять гривень 08 коп.) заборгованість по комісії за користування кредитом, 3916,86 грн. (три тисячі девятсот шістнадцять гривень 86 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Вказаним рішенням суд встановив факт укладення кредитного договору, факт надання кредиту, факт порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором, факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором.

Так, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 15.09.2015р. у справі №924/1180/15 встановлено, що "згідно довідки №08.7.0.0.0/20 від 26.06.2015р. відповідачу 02.03.2014р. був встановлений кредитний ліміт в сумі 101817,98 грн. Як вбачається із виписки з банківського рахунку № НОМЕР_2 за період з 03.03.2014р. по 23.06.2015р. відповідач використовував кредитний ліміт, при цьому допустив порушення умов договору щодо термінів повернення кредиту та відсотків. Позивач та відповідач домовились про укладення договору про кредитування шляхом підписання заяви від 12.07.2012р. про відкриття поточного рахунку, згідно якої відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку на відкриття рахунків. При цьому ними досягнуто згоди за всіма істотними умовами даного договору".

В рішенні суду від 15.09.2015р. у справі №924/1180/15 зроблено висновок, що "відповідачем були порушені договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення суми кредиту, зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом та сплаті комісії за користування кредитом, що призвело до виникнення перед позивачем 85460,71 грн. заборгованість за кредитом, 54523,94 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 10418,08 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. Перевіривши правильність здійснених позивачем розрахунків пені та відповідність їх нормам законодавства, суд вважає їх обґрунтованими, а тому вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 45440,04 грн. підлягають задоволенню згідно наданих розрахунків."

У матеріалах справи наявна заява від 11.07.2012р. про відкриття рахунку зі зразками підписів і відбитка печатки, яка підписана представником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та Фізичною особою-підприємцем Коломий Олексієм Мирославовичем (код НОМЕР_1 ), у якій зазначено, що ФОП Коломий Олексій Мирославович приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua та разом з цією анкетою (заявою) складають договір банківського обслуговування. Поточний рахунок - № НОМЕР_2 .

Також позивачем до позову долучено виписку по рахунку (Коломий О.М., код НОМЕР_1 , коресп. рахунок у зв`язку зі зміною плану рахунків - НОМЕР_3 ) за період з 04.03.2014р. по 10.12.2017р., відповідно до якої у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в розмірі 101817,98 грн.

Відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_3 (Коломий О.М., код НОМЕР_1 ) за період з 10.12.2017р. по 22.09.2020р., відповідно до якої у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в розмірі 85460,71 грн.

Заборгованість за кредитом станом на момент звернення до суду не погашена, тобто правопорушення відповідача, яке полягає у невиконанні грошового зобов`язання, є триваючим, а тому, у зв`язку із подальшою несплатою заборгованості по договору та невиконанням рішення суду позивач звернувся із позовом про стягнення із відповідача 16421,53 грн. інфляційних витрат за період жовтень 2017 року - серпень 2020 року, 7700,41 грн. 3% річних за період з 22.09.2017р. по 22.09.2020р.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 73, частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Крім вказаного, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, за рішенням Господарського суду Хмельницької області від 15.09.2015р. у справі №924/1180/15 станом на день ухвалення судом відповідач заборгував позивачу 85460,71 грн. заборгованості за кредитом.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому зобов`язання відповідача зі сплати суми боргу триває, оскільки не виконано останнім.

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема статтею 625 Цивільного кодексу України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формування статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитом триватиме до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання у повному обсязі. Відтак, позивач має право на отримання сум, передбачених 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, так як право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць прострочення з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

З урахуванням вищевикладеного, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 16421,53 грн. інфляційних витрат за період жовтень 2017 року - серпень 2020 року, 7700,41 грн. 3% річних за період з 22.09.2017р. по 22.09.2020р., що разом складає 24121,94 грн.

Судом враховується, що за випискою по рахунку відповідача станом на 22.09.2020р. у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в розмірі 85460,71 грн. по рахунку № НОМЕР_2 , який було змінено на №2280, який, в свою чергу, було вказано в підписаній сторонами заяві від 11.07.2012р. про відкриття рахунку зі зразками підписів і відбитка печатки.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, суд приходить до висновку, що він є арифметично вірним та відповідає вимогам статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, оцінивши надане суду обґрунтування позовних вимог, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Фізичної особи-підприємця Коломий Олексія Мирославовича про стягнення 16421,53 грн. інфляційних витрат, 7700,41 грн. 3% річних є обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Коломий Олексія Мирославовича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код 14360570) 16421,53 грн. (шістнадцять тисяч чотириста двадцять одна гривня 53 коп.) інфляційних витрат, 7700,41 грн. (сім тисяч сімсот гривень 41 коп.) 3% річних, 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Повний текст складено 29.12.2020р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 4 примірника:

1 - в матеріали,

2, 3 - позивачу (01001 м. Київ, вул. Грушевського буд. 1Д ; 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги буд. 50)

3 - відповідачу (32300, Хмельницька обл., м. Кам`янець-Подільський, вул. Дружби Народів, буд. 8, кв. 90)

Всім рек. з повід.