ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020м. ДніпроСправа № 904/4323/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у загальній сумі 437 069 грн. 76 коп.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Муходінов М.Л., довіреність № 14/9051 від 29.10.2019, адвокат.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 31.07.2020 № НЮс-01/219а, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" плату за користування вагонами в сумі 423 714 грн. 36 коп. та збір за зберігання вантажу в сумі 13 355 грн. 40 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що взаємовідносини позивача з відповідачем щодо подачі та забирання вагонів регулюються Статутом залізниць України та укладеним між сторонами договором про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги від 02.06.2014 № ПР/М-14-2/12-14757/НЮдч в редакції додаткових угод. На виконання умов договору, у лютому 2020 залізницею прийняті до перевезення порожні власні вагони на адресу ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", але на шляху прямування, відповідно до вимог пунктів 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, станцією Мигаєве Одеської залізниці вагони були затримані відповідно до наказу № 18 від 07.02.2020, за актом про затримку вагонів форми ГУ-23а № 2 від 19.02.2020, актом загальної форми ГУ-23 № 1 від 07.02.2020. Крім того, вагони, прийняті до перевезення залізницею на адресу відповідача, що прибули на станцію призначення Інгулець, своєчасно не забиралися останнім, про що залізницею складено акт загальної форми ГУ-23 № № 631, 638, 642, 652 від 21.02.2020, № № 655, 657 від 22.02.2020. Затримка виникла через зайнятість колій на станції призначення Інгулець Придніпровської залізниці, у зв`язку із несвоєчасним збиранням вантажу одержувачем ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на свою під`їзну колію. На підставі зазначених актів, позивачем складені відомості плати за користування вагонами та накопичувальну картку, які підписані відповідачем із запереченнями щодо непогодження із нарахованою платою за користування вагонами та збором за зберігання вантажів. Заперечення відповідача позбавили залізницю права автоматичного списання належних їй коштів з рахунків відповідача.

Ухвалою господарського суду від 12.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 22.09.2020.

02.09.2020 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 28.08.2020, в якому зазначив, що позовна заява залізниці повинна бути залишена судом без розгляду, оскільки підписана із порушенням правила двох підписів, визначених довіреністю представника, що її підписав. Крім того, вказує, що наданий позивачем наказ № 18, за яким спірні вагони було затримано на шляху прямування, датований 07.02.2019, в той час як спірні перевезення відбулись у лютому 2020. Також позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог не надано витягів з Книги повідомлень за період дії наказів про затримку вагонів на підходах до станції Інгулець (з 07.02.2020 по 20.02.2020), тобто позивачем не доведено факт скупчення вагонів, що простоювали на станції призначення Інгулець у період дії наказів з вини відповідача. З наданої позивачем до позову копії витягу з Книги повідомлень, яка розпочата 19.02.2020 та закінчена 22.02.2020 відповідачем встановлено, що деякі підписи працівників ПрАТ "ІНГЗК", що містяться у книзі, виконані не цими представниками ( ОСОБА_1 , Борщ Н.А.). Вважає, що у справі необхідно призначити судову почеркознавчу експертизу для встановлення належності підписів у вказаній Книзі повідомлень працівникам відповідача.

До поданого відзиву відповідачем надано клопотання про витребування доказів від 28.08.2020, в якому просить суд витребувати у позивача оригінал Книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2 по станції Інгулець Придніпровської залізниці, яка розпочата 19.02.2020, закінчена 22.02.2020.

У підготовчому засіданні 22.09.2020 позивач надав письмові пояснення щодо наведених відповідачем у відзиві доводів про залишення позовної заяви без розгляду та зазначив, що відповідно до ст. 124 Статуту позивача правило двох підписів застосовується виключно у випадках укладання договорів, оформлення довіреностей, підписання банківських та фінансових документів. Таким чином, поданий позов підписано повноважним представником, підстави для залишення його без розгляду відсутні, а твердження відповідача є необґрунтованими.

Ухвалою господарського суду від 22.09.2020 за клопотанням позивача продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; задоволено клопотання відповідача про витребування доказів та зобов`язано позивача надати документи, перелік яких наведено судом в ухвалі; підготовче засідання відкладено на 15.10.2020 для надання сторонами витребуваних судом документів.

13.10.2020 відповідач подав до суду відповідь на відзив, в якому просив суд поновити позивачу строк для надання відповіді на відзив; позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що у наказі від 07.02.2020 № 18 допущено механічну помилку та датовано наказ 07.02.2019, у той час як датою підписання та формування вказаного наказу є 07.02.2020, що підтверджується телеграмою служби комерційної роботи та маркетингу Одеської залізниці, надісланою засобами електронного зв`язку. Крім того, звертає увагу суду, що ані додатком 7 до Правил користування вагонами та контейнерами, яким встановлено форму Книги повідомлень, ані умовами спірного договору, не передбачено імперативного обов`язку проставлення власноручного підпису представника ПрАТ «Інгулецький ГЗК». Отже, підписи у книзі форми ГУ-2, які відповідач ставить під сумнів, не є обов`язковими та не можуть підтвердити чи спростувати факт повідомлення про подавання вагонів. Таким чином, необхідність призначення почеркознавчої експертизи відсутня. Вважає, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження відсутності вини у затримці вагонів та заперечень, викладених у відомостях форми ГУ-3 і накопичувальній картці. Також позивачем надано належним чином засвідчену копію витягу з Книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2 по станції Інгулець Придніпровської залізниці, яка розпочата 19.02.2020, закінчена 22.02.2020.

Ухвалою господарського суду від 15.10.2020 поновлено позивачу строк на подання відповіді на відзив та прийнято до розгляду подану залізницею відповідь на відзив на позовну заяву; підготовче засідання відкладено на 03.11.2020, у зв`язку із неявкою сторін та для надання відповідачем витребуваних судом документів.

29.10.2020 на електронну адресу суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких вказує, що саме за твердженнями позивача факт отримання відповідачем повідомлення про готовність спірних вагонів до подавання підтверджується відомостями з Книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження ф. ГУ-2. І саме в наданій позивачем Книзі повідомлень містяться підписи працівників ПрАТ «Інгулецький ГЗК», які повинні підтверджувати факт прийняття відповідачем повідомлення про готовність вагонів під навантаження або вивантаження, але зазначені підписи зроблені не працівниками відповідача. Разом з тим, не зважаючи на те, що Правилами користування вагонами не передбачено наявність підпису одержувача вантажу в Книзі повідомлень, позивач завжди при прибутті вагонів на адресу відповідача повідомляє про це останнього під підпис і робить відповідний запис в Книзі повідомлень. Адже фактично підтвердити те, що відповідач повідомляється про прибуття вагонів на його адресу, можливо лише шляхом отримання підпису прийомоздавальника відповідача в Книзі повідомлень. За твердженням відповідача лише факт повідомлення комбінату про прибуття на його адресу вагонів створює для останнього обов`язок по їх прийманню та транспортування на під`їзну колію власним локомотивом. Враховуючи, що прийомоздавальники ПрАТ «Інгулецький ГЗК» прізвища, яких вказані в Книзі повідомлень форми ГУ-2, стверджують, що підпис в книзі належить не їм і повідомлення про подавання вагонів ними не приймалось, то у відповідача і не виникало обов`язку щодо приймання та транспортування вагонів на під`їзну колію власним локомотивом. Відповідно і відсутні підстави вважати, що затримка вагонів на станції Інгулець відбувалась з причин, що залежать від відповідача, а підстави для нарахування плати відсутні. Вважає, що за вказаних обставин у справі повинна бути призначена судова почеркознавча експертиза.

Ухвалою господарського суду від 03.11.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 03.12.2020.

Судове засідання, призначене на 03.12.2020 не відбулось через перебування судді Рудь І.А. на самоізоляції.

Після усунення вказаних обставин, ухвалою господарського суду від 10.12.2020 розгляд справи по суті призначений на 17.12.2020.

Позивач явку повноважного представника у призначене судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 17.02.2020 представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.06.2014 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця",(залізниця) та Публічним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (власник колії) укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Інгулець ДП "Придніпровська залізниця" № ПР/М-14-2/12-14757/НЮдч (надалі - договір).

Відповідно до п. 1 договору згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Інгулець ДП "Придніпровська залізниця" стрілкою № 5 до продовження станційної колії № 3 та стрілкою № 23 до продовження станційної колії № 2.

Під`їзна колія обслуговується власним локомотивом.

Межею під`їзної колії є знаки "Межа під`їзної колії", які встановлено на продовженні колії № 3 біля вхідного сигналу "Н-І", на продовженні колії № 2 біля вхідного сигналу "Н-ІІ".

Розгорнута довжина під`їзної колії складає 59800 погонних метрів (п. 2 договору).

Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії (п. 4 договору).

Відповідно до п. 5 договору здавання вагонів для під`їзної колії здійснюється:

- порожні під навантаження концентрату залізорудного через інтервал часу 1,5 години;

- інші - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник станції Інгулець за телефоном прийомоздавальнику зміни залізничного цеху ПАТ "ІнГЗК" не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здавання, з реєстрацією у "Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження" форми ГУ-2.

Згідно з п. 6 договору вагони для підїзної колії власника подаються локомотивом залізниці на одну з колій станції Інгулець за вказівкою чергового по станції Інгулець, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

Пунктом 8 договору передбачено, що про готовність вагонів до відправлення з під`їзної колії прийомоздавальник зміни залізничного цеху ПАТ "ІнГЗК" повідомляє за телефоном прийомоздавальника станції примикання Інгулець залізниці не пізніше, ніж за одну годину до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з подальшим наданням письмового повідомлення за формою. Встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113.

Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (п. 10 договору).

За умовами п. 11 договору для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів 12,0 год.

Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів встановлюється 0 км в обидва кінці (п. 13 договору).

Відповідно до п. 14 договору, з урахуванням додаткової угоди № 4 від 01.09.2017, власник колії сплачує залізниці:

- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифного керівництва № 1);

- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами.

Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

Пунктом 15 договору передбачено, що власник колії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до статті 124 Статуту залізниць України, розділу ІV "Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів" Правил користування вагонами і контейнерами.

Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.

У п. 19 договору сторони погодили, що договір укладається терміном на 5 років і діє з моменту його підписання сторонами.

У зв`язку з реорганізацією підприємств залізничного транспорту та утворенням у встановленому законом порядку і реєстрацією Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" сторони уклали додаткову угоду № 3 від 15.12.2015 до договору, відповідно до якої надалі сторонами договору стали Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" та Публічне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат". Крім того, викладено назву договору в такій редакції: "договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Інгулець філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця".

30.05.2019 сторони уклали додаткову угоду № 5а до договору, якою внесли зміни до п. 19 та визначили строк дії договору з 25.06.2014 по 31.12.2019.

10.12.2019 сторони уклали додаткову угоду № 6 до договору, якою внесли зміни до п. 19 договору та визначили строк дії договору з 25.06.2014 по 31.03.2020.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2020 за залізничними накладними, які наявні в матеріалах справи, на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" залізницею прийняті до перевезення порожні власні вагони (т. 1, а.с. 77-150, т. 2, а.с. 1- 129).

Згідно з зазначеними накладними станція та залізниця призначення Інгулець Придніпровської залізниці.

По прибутті вагонів на станцію призначення позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони, про що зроблено відповідні записи у книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2 (т.1, а.с. 45-59, т. 4, а.с. 17-178).

Однак, на шляху прямування вагони були затримані за наказом позивача, у зв`язку з неприйняттям вантажу одержувачем - ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на свою під`їзну колію.

Так, як встановлено судом, за наказом № 18 від 07.02.2019 (07:45 год.) (фактична дата наказу 07.02.2020 за інформацією, наданою службою комерційної роботи та маркетингу Одеської залізниці) затримані 52 вагони, поїзд № 3102, індекс поїзда 4051-440-4677 з вантажем порожняк на станції Мигаєве Одеської залізниці по причині неприйняття вагонів вантажовласником ПрАТ "Інгулецький ГЗК" (т. 1, а.с.71).

За фактом затримки вагонів станцією Мигаєве у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 розділу ІІІ Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, пунктом 9 Правил зберігання вантажів складено:

- акт про затримку вагонів форми ГУ-23а № 2 від 19.02.2020 (т. 1, а.с.74);

- акт загальної форми ГУ-23 № 1 від 07.02.2020 (т. 1, а.с. 75);

- повідомлення про затримку вагонів № 1 (станція Мигаєве), що перевозяться в поїзді № 3102 індекс 4051-440-4677, вручене представнику відповідача 07.02.2020 о 08:30 год. (т.1, а.с. 72).

Станцією призначення Інгулець складено акти загальної форми ГУ-23 № № 631, 638, 642, 652 від 21.02.2020, № № 655, 657 від 22.02.2020 (т. 3, а.с. 72-83).

За час затримки вагонів з вини вантажовласника позивачем нараховані відповідачу плату за користування спірними вагонами у розмірі 423 714 грн. 36 коп. за відомостями форми ГУ-46 № № 22029170, 22029178, 22029172, 22029171, 22029177 (т. 1, а.с. 60-69) та збір за зберігання вантажу у розмірі 13 355 грн. 40 коп. за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 № 26029015 (т. 1, а.с. 70).

Вказані вище акти загальної форми ГУ-23, відомості плати за користування вагонами та накопичувальна картка працівниками відповідача підписані із запереченнями: З нарахованою сумою не згодні, так як на ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" немає можливості приймання порожняку через відсутність вільних колій, так як через неприймання станцією Інгулець ДН-2 Придніпровської залізниці на під`їзній колії ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" простоюють прийняті до перевезення за документами фактично не виставлені маршрути, одинці розбірки вагони або не прийняті до перевезення маршрути, одиниці запрошеної розбірки до виставки, вагони тощо.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем плати за користування спірними вагонами у розмірі 423 714 грн. 36 коп. та збору за зберігання вантажу в сумі 13 355 грн. 40 коп.

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору надання послуг залізничного перевезення; факт надання послуг; наявність перевізних документів - залізничних накладних; наявність наказу про затримку вагонів; наявність актів форми ГУ-23а та ГУ-23, накопичувальних карток форми ФДУ-92; правомірність здійснення розрахунків заявлених до стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Статтею 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, (далі - Статут), визначено взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Статтею 119 Статуту визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Пунктом 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділу 1 Тарифного керівництва № 1.

Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009р. №317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу; при зберіганні вантажів у вагонах 4,0 грн. за одну тонну. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Як вбачається з матеріалів справи, станцією затримки оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23, ГУ-23а, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції затримки, згідно із Тарифним керівництвом № 1 (затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009р. за № 340/16356), розрахована плата за користування спірними вагонами за відомостями форми ГУ-46 № № 22029170, 22029178, 22029172, 22029171, 22029177 у загальній сумі 423 714 грн. 36 коп., а також збір за зберігання вантажу у розмірі 13 355 грн. 40 коп. за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 № 26029015.

Судом здійснено перевірку розрахунку виконаного позивачем, за результатами якої суд приходить до висновку про його обґрунтованість.

Враховуючи, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на підходах до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу відповідача, у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - Приватним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат» і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог, суд вважає що позивачем правомірно нарахована відповідачу плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу.

З приводу заперечень відповідача, викладених у його заявах по суті справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до п.1 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції за № 862/5083 24.11.2000, про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів). Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції спільно з одержувачем. Одержувач письмово повідомляє начальнику станції прізвища працівників, відповідальних за приймання в узгодженому порядку повідомлень, і номери телефонів (факсів) та адреси електронної пошти, за якими надаються повідомлення. В окремих випадках повідомлення може здійснюватися шляхом вивішування оголошень у товарній конторі або через посильних тощо.

Крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов`язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніше ніж за 2 години до подачі. За угодою між одержувачем і станцією подача може здійснюватися і без попереднього повідомлення. Реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді. Реєстрація повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження у паперовому вигляді здійснюється у книзі повідомлень за встановленою формою (додаток 7 до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458).

Порядок і терміни повідомлення про подачу вагонів на під`їзні колії передбачаються в договорах про експлуатацію під`їзних колій (договорах про подачу та забирання вагонів) (п.2 Правил видачі вантажів).

Згідно п. 5 договору № ПР/М-14-2/12-14757/НЮп здавання вагонів для під`їзної колії здійснюється у наступному порядку: порожні під навантаження концентрату залізорудного - через інтервал часу 1,5 години; інші - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник станції Інгулець по телефону прийомоздавальнику залізничного цеху ПрАТ «ІнГЗК» не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здавання, з реєстрацією у «Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2.

Позивач у відповідності до п. 5 договору своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати на під`їзну колію комбінату вагони, щодо яких станцією Інгулець складено акти загальної форми. Відповідні записи-повідомлення відображено в Книгах повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження ф. ГУ-2.

Як вбачається з витягу Книги повідомлень ф. ГУ-2, прийомоздавальник ПрАТ «Інгулецький ГЗК» по телефону 39-66 був повідомлений про запланований час подавання вагонів на під`їзну колію.

Господарський суд погоджується із доводами позивача, що ані Додатком 7 до Правил користування вагонами та контейнерами, яким встановлено форму Книги повідомлень, ані умовами спірного договору не передбачено імперативного обов`язку проставляння власноручного підпису представника ПрАТ «Інгулецький ГЗК».

Отже, підписи в Книзі повідомлень ф. ГУ-2, які відповідач ставить під сумнів, не є обов`язковими і не можуть підтвердити або спростувати факт повідомлення про подавання вагонів.

Крім того, Акти загальної форми ГУ-23 № 1 від 07.02.2020, № № 631, 638, 642, 652 від 21.02.2020, № № 655, 657 від 22.02.2020 підписані відповідачем з застереженнями, однак в жодному із застережень не зазначено, що відповідач не був повідомлений про прибуття спірних вагонів на його адресу.

За вказаних обставин, господарський суд відхиляє твердження відповідача щодо відсутності у нього обов`язку приймання та транспортування спірних вагонів на під`їзну колію власним локомотивом через неналежні підписи його представників у Книзі повідомлень форми ГУ-2 та не вбачає підстав для призначення у справі почеркознавчої експертизи.

Заперечення відповідача щодо дати наказу про затримку № 18 також відхиляються, оскільки, як встановлено судом, у наказі від 07.02.2020 № 18 допущено механічну помилку та датовано наказ 07.02.2019, у той час як датою підписання та формування вказаного наказу є 07.02.2020, що підтверджується наданою позивачем телеграмою служби комерційної роботи та маркетингу Одеської залізниці.

На думку суду, зазначена помилка не спростовує доводів залізниці щодо правомірності нарахування спірних сум плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, які підлягають стягненню з відповідача, адже затримка вагонів з вини комбінату на станції Мигаєве відбулася 07.02.2020. Факт затримки вагонів, окрім наказу № 18, підтверджується іншими документами, а саме: повідомленням про затримку вагонів та актом загальної форми ГУ-23.

Крім того, застереження відповідача, викладені у актах загальної форми та відомостях плати за користування вагонами суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 9 договору № ПР/М-14-2/12-14757/НЮп: "З під`їзної колії вагони здаються: вагони навантажені концентратом - цілими маршрутами через інтервали часу 1,5 години, інші - у тій кількості, у якій були передані - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник зміни залізничного цеху ПрАТ "ІнГЗК" по телефону прийомоздавальнику станції. Вагони подаються локомотивом власника колії на одну з колій станції Інгулець.". Тобто здавання вагонів з під`їзної колії здійснюється локомотивом власника під`їзної колії, до якого залізниця не має ніякого відношення.

Виходячи з положень п. 1.2 ЄТП, під`їзна колія ПрАТ "Інгулецький ГЗК" має відповідний колійний розвиток: операції з вагонами виконуються переважно на станціях Промислова, Навантажувальна. Кожна з наведених станцій має достатньо колій для і розміщення вагонів, щодо яких здійснюються навантажувальпо-розвантажувальні операції. Але при цьому комбінат не забирає з колій станції Інгулець вагони, що прибули його адресу, чим спричиняє ситуацію, за якої залізниця не має можливості доставити і станцію призначення інші вагони, які слідують на адресу підприємства.

З урахуванням приписів пп. 14.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової на залізницях України та п. 16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України, на станції призначення окрім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів, в т.ч. поїздів комбінату, його контрагентів. Обов`язок залізниці враховувати наявність чи відсутність проміжків часу, протягом яких та чи інша колія ставала вільною, та час знаходження вагонів під технологічними операціями вагонів жодним законодавчим чи будь-яким іншим документом не передбачено, що за умов проведення технологічних операцій по прибуттю та відправленню поїздів всі колії станції повинні бути зайнято. Визначеної договором домовленості між залізницею та ПрАТ "Інгулецький ГЗК" про займання всіх або певних колій також не існує.

Заперечення ПрАТ "Інгулецький ГЗК" щодо сплати нарахованої суми також безпідставні тому, що не існує норми права, яка б звільняла вантажовласників від сплати нарахованої плати за користування вагонами у разі, коли порожні вагони одержувач має на свою під`їзну колію своїм локомотивом та згідно договору в тій кількості, в якій вони прибули на станцію Інгулець.

У п. 14 договору № ПР/М-14-2-14757/НЮдч від 02.06.2014 зазначено, що власник колії сплачує залізниці збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника під`їзної колії згідно з діючим нормативно-правовими актами.

Статтею 121 Статуту залізниць України, пунктом 16 Правил користування вагонами і контейнерами передбачене звільнення вантажовласників від плати за користування вагонами: у разі подання локомотивом залізниці вагонів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником."

Тож даний пункт правил не застосовується до вищевказаних обставин, так як вагони ПрАТ "Інгулецький ГЗК" на свою під`їзну колію забирає своїм власним локомотивом, який до залізниці не має ніякого відношення.

Викладене у відзиві на позовну заяву клопотання відповідача про залишення позову без руху відхиляється судом з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має право її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Позовну заяву у цій справі підписано адвокатом Русановою В.В. представником позивача на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 28.04.2020 (т, 1, а.с. 24).

Обсяг повноважень представника за цією довіреністю передбачає, окрім іншого, представляти інтереси довірителя у судах всіх інстанцій та юрисдикцій з усіма правами, що надані позивачу, у тому числі й підписувати, подавати будь-які заяви, позовні зави тощо (пункт 2 довіреності).

За змістом пункту 3 цієї довіреності представник уповноважений здійснювати також інші повноваження в межах компетенції, визначеної Статутом довірителя, Положенням про Філію, іншими внутрішніми документами довірителя, для чого представнику надається право підписувати, подавати та отримувати всі необхідні документи, а також виконувати всі інші дії у межах та в обсязі, передбачених законодавством України та цією довіреністю.

При цьому правочини та інші вихідні документи вважаються належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу для Філії, довірителя та третіх осіб виключно у разі, коли вони укладені (вчинені) з дотриманням правила двох підписів, а також з урахуванням обмежень, передбачених пунктами 5.6 та 5.7 Положення про Філію.

Згідно з пунктом 5.7 Положення про Регіональну філію Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця будь-які договори, довіреності та інші вихідні документи щодо листування з третіми особами,а також банківські документи від імені Товариства вважаються належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу для Філії, Товариства та третіх осіб виключно у разі, коли вони укладені (вчинені) з дотриманням правила двох підписів (скріплені двома підписами щонайменше двох посадових осіб Філії) уповноважених на це посадовими особами Філії, які діють на підставі довіреності, виданої Товариством (керівник та заступник керівника філії, іншого структурного підрозділу Філії або іншою уповноваженою на це посадовою особою Філії тощо). Довіреності, правочини та інші вихідні документи від імені Товариства, адресовані третім особам, вважаються належним чином укладеними (вчиненими) Філією, якщо вони укладені (вчинені) відповідно до Статуту Товариства та внутрішніх документів Товариства.

Отже, зазначені застереження для представника за довіреністю щодо правила двох підписів мають значення не для представництва інтересів довірителя у судах, а для укладення (вчинення) правочинів та інших вихідних документів.

Стосовно представництва інтересів сторін у господарській справі діють правила, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, які не можуть бути змінені відомчим локальним актом чи рішенням підприємства сторони у справі.

Так, за змістом статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, серед іншого, довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Перевіркою довіреності представника позивача адвоката Русанової В.В. встановлено, що ця довіреність є належним документом на підтвердження повноважень представника позивача для підписання, подання позову до суду та представництва інтересів позивача у суді. До того ж вона підписана двома посадовими особами Філії.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Господарський суд констатує, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчасного вивільнення ним колій станції призначення від вантажу, що прибув на його адресу, а приймання потягів визначається диспетчером з урахуванням цілої низки поточних факторів, а не тільки наявністю вільних колій на станції.

Відповідач не спростував доводів позивача, не надав доказів того, що мав можливість прийняти спірні вагони, а також не довів наявність обставин, що могли б бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на положення ст. 121 Статуту та п. 16 Правил, згідно з якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами: якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких, згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Таким чином, відповідач, в порушення ст. ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, не довів належними доказами відсутності вини в затримці вагонів.

За встановлених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Водночас, оскільки позивачем при зверненні до суду із даним позовом зайво сплачені 30 грн. 00 коп. судового збору, за приписами п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, вказана сума підлягає поверненню позивачу за ухвалою суду, у разі подання відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 108, код ЄДРПОУ ВП 40081237) 423 714 грн. 36 коп. (чотириста двадцять три тисячі сімсот чотирнадцять грн. 36 коп.) плати за користування вагонами, 13 355 грн. 40 коп. (тринадцять тисяч триста п`ятдесят п`ять грн.. 40 коп.) збору за зберігання вантажу, 6 556 грн. 05 коп. (шість тисячі п`ятсот п`ятдесят шість грн. 05 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 23.12.2020

Суддя І.А. Рудь