ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2020 р. Справа№ 910/9478/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Мартюк А.І.

Ткаченка Б.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Заммлер Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020

у справі № 910/9478/20 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арма Моторс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Заммлер Україна"

про стягнення 10 306, 47 грн

без виклику (повідомлення) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Арма Моторс" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Заммлер Україна" з позовом про стягнення 10 306, 47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань з оплати вартості виконаних робіт за договором технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу № 1748 від 17.03.2020.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 провадження у справі № 910/9478/20 в частині стягнення 6 641, 07 грн закрито.

В іншій частині позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ТОВ "Заммлер Україна" на користь ТОВ "Арма Моторс" - 3% річних у розмірі 40, 94 грн , інфляційні втрати у розмірі 86, 33 грн, пеня у розмірі 217, 59 грн, штраф у розмірі 3 320, 54 грн, судовий збір у розмірі 2 102, 00, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Заммлер Україна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 у справі № 910/9478/20 частково та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ "Арма Моторс" в частині стягнення з ТОВ "Заммлер Україна" на користь ТОВ "Арма Моторс" - 3% річних у розмірі 40, 94 грн, інфляційних втрат у розмірі 86, 33 грн, пені у розмірі 217, 59 грн, штрафу у розмірі 3 320, 54 грн, судового збору у розмірі 2 102, 00, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невірним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Так, апелянт стверджує, що судом першої інстанції на підставі неналежних доказів було задоволено позов. Відповідач наполягає на тому, що акти виконаних робіт підписані не уповноваженими особами відповідача. При отримані відремонтованих авто водіями відповідача, позивачем не надавались ані акти виконаних робіт, ані рахунки. За доводами відповідача, ненадання позивачем вищенаведених актів виконаних робіт виключає можливість нарахування позивачем штрафних санкцій згідно п. 7.2 договору та закону.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 29.10.2020, справа № 910/9478/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Заммлер Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 у справі №910/9478/20 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Згідно долучених до матеріалів справи повідомлень про вручення поштових відправлень № 323, № 331 сторонами отримано рекомендовану кореспонденцію суду 09.11.2020.

Отже в силу приписів п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники справи належним чином повідомлені про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 у справі № 910/9478/20 в апеляційному порядку.

В межах встановлених судом процесуальних строків від ТОВ "Арма Моторс" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи з вірним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Так, позивач стверджує, що заперечення відповідача про підписання актів виконаних робіт не уповноваженою особою за умови їх оплати ТОВ "Заммлер Україна" після звернення позивача з позовом не можуть бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності. Також позивач зазначає, що ТОВ "Арма Моторс" застосовано до ТОВ "Заммлер Україна" відповідальність, що визначена умовами договору та законодавством.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги позивача в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

17 березня 2020 між ТОВ "Арма Моторс" (виконавець за договором, позивач у справі) та ТОВ "Заммлер Україна" (замовник за договором, відповідач у справі) укладено договір технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу № 1748 (далі - договір), згідно умов якого виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів чи їх складових частин, а замовник бере на себе зобов`язання прийняти і оплатити надані за цим договором послуги, а також вартість використаних матеріалів виконавця в розмірі, строки та в порядку, що передбачені умовами цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору вартість послуг щодо кожного виду робіт, запасних частин та матеріалів визначається за цінами виконавця на момент формування замовлення, яке складається за формою, передбаченою «Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів», затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 № 615.

Згідно п. 2.1. договору вартість послуг, запасних частин та матеріалів визначається виконавцем на момент формування замовлення на виконання робіт з технічного обслуговування та вказується в рахунку-фактурі, який формує Виконавець на підставі замовлення на виконання робіт.

В п. 2.3. договору сторони погодили, що замовник сплачує виконавцеві повну вартість наданих послуг та використаних запасних частин протягом 5 банківських днів з моменту підписання акта виконаних робіт, якщо інше не погоджено сторонами. Оплата замовлених запчастин здійснюється на умовах попередньої оплати.

За змістом п. 2.5. договору послуги, передбачені цим договором, вважаються наданими з моменту підписання сторонами (уповноваженими представниками сторін) акта виконаних робіт, якщо інше не погоджено цим Договором.

За умовами п. 7.2. договору у випадку несвоєчасної оплати вартості наданих послуг на строк понад 6 банківських днів, замовник зобов`язаний сплатити на користь виконавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, штраф в розмірі 50% від простроченої (неоплаченої) суми боргу, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період заборгованості, за кожний день прострочення платежу.

Термін дії договору складає 12 місяців з моменту підписання договору. Якщо жодна із сторін договору в 30 денний строк до моменту його закінчення не повідомить іншу сторону про намір розірвати Договір, останній вважається таким, що продовжує свою дію на той же строк на тих же умовах. Договір вступає в силу з моменту його підписання та скріплення печатками сторін (п. 6.1-6.8 договору).

На виконання умов договору позивач виконав роботи з технічного обслуговування автомобіля загальною вартістю 6 641, 07 грн, що підтверджується актами виконаних робіт № ARM0065338 від 27.03.2020 на суму 3 449, 12 грн. та № ARM0065596 від 02.04.2020 на суму 3 191, 95 грн.

01.06.2020 позивачем направлено відповідачу претензію № б/н з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 6 641,07 грн протягом трьох днів з моменту її отримання, що підтверджується копією повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Оскільки відповідачем не було виконано вимогу позивача в межах строків визначених в його претензії, ТОВ "Арма Моторс" пред`явлено позов про стягнення заборгованості за договором в сумі 6 641,07 грн. Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору позивачем на суму заборгованості нараховано штраф у розмірі 3 320, 54 грн, пеню у розмірі 217, 59 грн., 3% річних у розмірі 40, 94 грн. та інфляційні втрати у розмірі 86, 33 грн за загальний період прострочення з 09.04.2020 по 23.06.2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 526 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Місцевим господарським судом вірно зазначено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду, правове регулювання якого здійснюється за правилами Цивільного кодексу України з урахуванням положень Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Положеннями ч. 2 ст. 317 ГК України передбачено, що загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень ЦК України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Статтею 837 ЦК України унормовано, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно ст. 854 ЦК України у разі якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно наявних в матеріалах справи актів виконаних робіт № ARM0065338 від 27.03.2020 на суму 3 449, 12 грн та № ARM0065596 від 02.04.2020 на суму 3 191, 95 грн представником відповідача прийнято виконані позивачем роботи в загальній сумі 6 641, 07 грн.

Однак, звертаючись з апеляційною скаргою у даній справі, відповідач вказує на те, що судом першої інстанції на підставі неналежних доказів було задоволено позовній вимоги. Так, апелянт стверджує, що акти виконаних робіт № ARM0065338 від 27.03.2020 та № ARM0065596 від 02.04.2020 підписані не уповноваженою особою відповідача.

Разом з цим, за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів, судовою колегією встановлено, що відповідачем під час вирішення спору в суді першої інстанції було надано платіжні доручення № 132 від 02.07.2020 на суму 3 191,95 грн та № 133 від 02.07.2020 на суму 3 449,12 грн, згідно яких ТОВ "Заммлер Україна" в повному обсязі було здійснено оплату виконаних робіт за вищенаведеними актами.

Отже вчинені відповідачем конклюдентні дії з оплати виконаних позивачем ремонтних робіт свідчать про те, що вони були прийняті ТОВ "Заммлер Україна" в повному обсязі.

В контексті наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що встановлені вище обставини дають підстави для висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Згаданий принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на "principles of fraud" та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону.

Згідно ст. 13 ЦК України, визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконанні обов`язків. Таким чином, особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи документи переконливо свідчать про виконання позивачем робіт та прийняття їх відповідачем згідно актів виконаних робіт, а відтак викладені в апеляційній інстанції підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими та відхиляються як безпідставні.

Оскільки відповідачем здійснено оплату виконаних позивачем робіт за договором під час вирішення спору в суді першої інстанції, судова колегія вважає вірним висновок місцевого господарського суду про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині позовних вимог про стягнення основної заборгованості.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормами ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 статті 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За умовами п. 7.2. договору у випадку несвоєчасної оплати вартості наданих послуг за Договором на строк понад 6 банківських днів, Замовник зобов`язаний сплатити на користь Виконавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, штраф в розмірі 50% від простроченої (неоплаченої) суми боргу, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період заборгованості, за кожний день прострочення платежу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що відповідачем допущено порушення умов договору в частині своєчасної оплати вартості виконаних робіт, позивачем на суму заборгованості нараховано 3 % за період з 09.04.2020 по 23.06.2020 в сумі 40, 94 грн; інфляційні за період з квітня 2020 по червень 2020 в сумі 86, 33 грн; пеню за період з 09.04.2020 по 23.06.2020 в сумі 217, 59 грн, а також штраф в сумі 3 320, 54 грн.

Північний апеляційний господарський суд, здійснивши перевірку проведеного позивачем розрахунку пені в межах заявленого періоду, а також штрафу, річних та інфляційних встановив, що він є арифметично вірним та таким, що відповідає матеріалам справи. Відтак висновок Господарського суду міста Києва про стягнення з відповідача пені в сумі 217, 59 грн, штрафу в сумі 3 320, 54 грн, 3% річних в сумі 40, 94 грн та інфляційних втрат в сумі 86, 33 грн є правомірним.

При цьому посилання апелянта на те, що йому не надавались акти виконаних робіт та він не був обізнаним про наявність зобов`язань з оплати виконаних робіт визнаються судом апеляційної інстанції непереконливими, оскільки, по-перше, такі акти надсилались стороні рекомендованим листом з повідомленням про вручення та він був отриманий відповідачем 09.06.2020. По-друге, як стверджує сам відповідач, відремонтовані згідно договору авто були отримані водіями, що зумовлює настання обов`язку з оплати виконаних позивачем робіт.

Поряд з цим, судова колегія звертає увагу на умову п.п. 4.2.1 договору, згідно якої у разі якщо протягом двох робочих днів з моменту отримання акта виконаних робіт замовник не надасть нарочно виконавцеві свої зауваження до акту, то виконавець є таким, що надав послуги якісно, згідно умов договору. В матеріалах справи відсутні будь-які докази надання замовником заперечень щодо виконаних робіт.

Підсумовуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невірним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Щодо посилань апелянта на те, що судом першої інстанції було помилково зазначено про те, що відповідачем не заявлялось клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу судова колегія зазначає, що у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь сторона наполягала на залишенні за позивачем сплаченого ним судового збору з підстав недотримання останнім процедури досудового врегулювання спору. Відтак, місцевий господарський суд з урахуванням відсутності обґрунтованого клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача заявлених до відшкодування позивачем судових витрат, визначених ст. 126 ГПК України.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 у справі № 910/9478/20 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Заммлер Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Заммлер Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 у справі № 910/9478/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 у справі №910/9478/20 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Заммлер Україна".

4. Справу №910/9478/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді А.І. Мартюк

Б.О. Ткаченко