ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2020 року м.Дніпро Справа № 904/4073/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль М" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020, ухвалене суддею Ярошенко В.І., повний текст якого складений 22.10.2020, у справі №904/4073/20

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Арсенал Страхування", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль М", смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області

про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль М" про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 108 984,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані відмовою відповідача сплатити позивачу грошові кошти виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Позивач вважає, що, оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "DAF" д/н НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ "Євроінс Україна" (АМ3397372), ПРАТ "СК "Арсенал Страхування" має право зворотної вимоги до вищезазначеного товариства. ПрАТ "СК "Євроінс Україна" виплатило ПРАТ "СК "Арсенал Страхування" відшкодування у розмірі 98 000 грн (платіжне доручення № 4562 від 31.07.2019).

Отже, невиплаченою залишається частина у розмірі 108 984, 70 грн. Тому позивач звертався до відповідача з претензією про сплату страхового відшкодування, яка була залишена відповідачем без задоволення.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 у справі №904/4073/20 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль М" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 108 984,70 грн страхового відшкодування та 2 102 грн витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Магістраль М", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 22.10.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що заява про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 24.01.2019 підписана Хасін В.К., однак довіреність № 778/18 від 21.12.2018 не містить повноважень Хасіна В.К. на підписання такого роду заяв, а дає йому права на здійснення дій, пов`язаних з реалізацією лікарських засобів в зоні обслуговування структурного підрозділу підприємства.

Отже, у позивача взагалі не було правових підстав розглядати заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 24.01.2019 та виплачували страхове відшкодування.

Копію додаткової угоди № 11 від 11.09.2018 на адресу відповідача не було направлено. Такий доказ не подавався позивачем ні разом з позовною заявою, а ні з відповіддю на відзив. Отже, цей доказ поданий з порушенням процесуального закону, а відтак не може братися судом до уваги при розгляді справи.

Позивачем надано роздруківку платіжного доручення № 143 від 02.04.2019, з якого вбачається, що ПрАТ СК "Арсенал Страхування" перераховано на рахунок фізичної особи ОСОБА_1 206 984,70 грн. з призначенням страхова виплата Оптіма Фарм ТОВ, Акт № 006.00104819-2 від 26.03.2019 та будь-яких обґрунтувань, як вказана роздруківка платіжного доручення підтверджує перерахування позивачем вартості відновлювального ремонту автомобіля Citroen, державний номер НОМЕР_2 , позовна заява не містить.

Отже, при подачі позову позивач підтвердив, що спрямував грошові кошти в розмірі 206 984.70 грн. на рахунок невідомої фізичної особи та на цій підставі вимагав стягнути цю суму з відповідача.

Рахунок № 42/1 від 07.02.2019 не підписаний посадовими особами ТОВ ТВК "Автолайф" та не надано акту прийому-передачі наданих послуг щодо ремонту автомобіля Citroen, державний номер НОМЕР_2 .

Як додаток у висновку експерта Мазурека О.А. від 04.02.2019 зазначено протокол огляду транспортного засобу, складений 30.01.2019 без участі представників учасників ДТП, що є порушенням п. 5.2 Методики. Ремонтна калькуляція також не підписана особою, яка її склала.

Позивачем не надано до позову копію схеми з місця ДПТ, в якій зазначено, які пошкодження отримали транспортні засоби в ДТП. На ці обставини не завернув уваги суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про належне підтвердження вартості відновлюваного ремонту автомобіля Citroen, державний номер НОМЕР_3 в розмірі 206 984.70 грн.

Згідно п. 24.3.11 наданої позивачем копії договору добровільного страхування наземного транспорту №82/18-Т/Ц-5 від 15 березня 2018 року, Страховик має право одержати у власність ТЗ, складові частини, деталі та обладнання, відносно яких страхове відшкодування виплачено, в повному обсязі відповідно їх вартості.

Оскільки деякі досить коштовні деталі, які були замінені при ремонті автомобіля Citroen, державний номер НОМЕР_2 (дві фари, капот, крило, бампер та ін.) є практично цілими, та мають певну цінність, а позивачем не зазначено в позовній заяві, яким чином він розпорядився складовими частинами, деталями та обладнаннями, які були замінені при ремонті автомобіля Citroen, то це унеможливлює встановити дійсний розмір збитків позивача.

Позивач, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Арсенал Страхування", відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.263 ГПК України, не скористався.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.11.2020 (у складі колегії суддів: головуючий, доповідач Іванов О.Г., Дармін М.О., Антонік С.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль М" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 у справі №904/4073/20; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 16.12.2020.

Представники сторін правом, передбаченим ст. 42 ГПК України, не скористалися, про час та місце судового засідання повідомлені судом апеляційної інстанції належним чином засобами електронного зв`язку та шляхом надсилання телефонограм.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами частини 2 ст.120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Оскільки суд апеляційної інстанції не визнавав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 273 ГПК України, а також відсутність передбачених ч. 11 ст. 270 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваної ухвали, судова колегія дійшла висновку про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України розглянути справу у відсутність представників сторін.

В судовому засіданні 16.12.2020 Центральним апеляційним господарським судом підписано вступну та резолютивну частину постанову у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2019 у справі № 199/1242/19 (провадження № 3/199/620/19), 24.01.2019 приблизно о 7 год. 20 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "Даф" № НОМЕР_1 з напівпричепом "Krone" № НОМЕР_4 на 439 км + 200 м., а/д НОМЕР_5 перед початком руху при виїзді з узбіччя дороги на головну дорогу не переконався, що це було безпечно для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем "Сітроєн" № НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Даною постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2019 у справі № 199/1242/19 (провадження № 3/199/620/19) винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) визнано водія автомобіля "DAF" д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Автомобіль "Citroen" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди був застрахований в ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" за договором добровільного страхування наземного транспорту № 82/18-Т/Ц5 від 15.03.2018, укладеним із СП "Оптіма-Фарм".

У відповідності до рахунку на оплату № 42/1 від 07.02.2019, наданого ТОВ ТВК "Автолайф", вартість ремонту автомобіля "Citroen", д/н НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 206 984, 70 грн.

На підставі страхового акту № 006.0104819-1 від 13.02.2019 на користь страхувальника позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 206 984,70 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 9992623 від 04.03.2019.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована ПрАТ "СК "Євроінс Україна" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 006639939, діючим станом на 24.01.2019, яким встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну в розмірі 100 000 грн і франшизу в сумі 2 000 грн.

У зв`язку з цим позивач направив відповідачу претензію № 8/к від 30.08.2019 на суму 108 984,70 грн з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу, однак відповідач залишив її без відповіді та задоволення. Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що на підставі страхового акту № 006.0104819-1 від 13.02.2019 на користь страхувальника СП "Оптіма-Фарм" позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 206 984,70 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 143 від 02.04.2019.

Полісом серії АМ № 006639939, діючим станом на 24.01.2019, встановлено ліміт відповідальності страховика (ПрАТ "СК "Євроінс Україна") за шкоду заподіяну майну в розмірі 100 000 грн і франшизу в сумі 2 000 грн.

Позивач, як новий кредитор, з метою реалізації свого права на отримання відшкодування майнової шкоди, звернувся до відповідача з претензією № 8/к від 30.08.2019, як до особи, яка згідно зі ст. 1194 Цивільного кодексу України, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 108 984,70 грн. (206 984,70 грн 98 000,00 грн (100 000,00 2 000,00)).

Матеріали справи не містять доказів виплати відповідачем страхового відшкодування позивачу або доказів невизнання ним майнових вимог позивача з визначених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підстав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

При зверненні до суду з даними позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування позивач посилається на та статті 1166, 1191 Цивільного кодексу України та зазначає про виникнення у нього до відповідача права вимоги у порядку регресу.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що позивачем неправильно визначений характер спірних правовідносин як регресних, замість правовідносин суброгації, внаслідок чого помилково вказано нормативну підставу позову.

Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Натомість регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове - пов`язане саме з регресною вимогою. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.04.2018 у справі № 910/8982/17.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого (вказаної правової позиції притримується Верховний Суд у постановах від 29.01.2018 у справі № 910/2351/17 та від 05.04.2018 у справі № 910/3165/17).

У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 Цивільного кодексу України), а також статтею 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а для суброгації відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення статті 515 Цивільного кодексу України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 183/791/16-ц та від 28.02.2018 року у справі № 521/16989/13-ц.

Завдання майнової шкоди страхувальнику слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором майнового страхування, в якому кредитором є страхувальник, а боржником - страховик.

Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, підставою виникнення якого є завдання шкоди. Одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх завдала, припиняє деліктне зобов`язання, що тягне за собою припинення обов`язку страховика здійснити страхову виплату (пункт 4 частини 1 статті 991 Цивільного кодексу України ), але не навпаки.

Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (стаття 988 Цивільного кодексу України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто, заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією, а не регресом.

Відповідно до статті 262 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Тобто, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати з моменту заподіяння шкоди. У зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності.

Суд вказує, що право страховика за договором страхування на подання до суду позову про стягнення з винної особи коштів, виплачених страховиком, як страхове відшкодування, виникає з моменту сплати такого відшкодування, а не з моменту виникнення страхового випадку.

Згідно із частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (стаття 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частини 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У випадку помилкового посилання позивача не на ту норму закону, суд, встановивши підстави позову, застосовує норму закону, яка регулює правовідносини сторін, незалежно від згоди на це позивача чи відповідача.

Так, предметом позову у даній справі є відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки. Неправильне зазначення позивачем правової норми на обґрунтування позову та некоректне формулювання позовної вимоги з посиланням на виникнення права вимоги у порядку регресу, не є визначальним для суду при вирішенні питання про те, яким законом необхідно керуватись при захисті права зворотної вимоги страховика до винної у спричиненні ДТП особи (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.02.2018 у справі № 521/16989/13-ц).

Відповідно до приписів частин 5-6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З урахування вищевикладеного господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог через невірне визначення позивачем характеру спірних правовідносин як регресних.

За статтею 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно із статтею 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до спірних правовідносин є обґрунтованим застосування статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування".

Частиною 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Вартість відновлювального ремонту автомобілю марки Citroen, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок шкоди, завданої в результаті ДТП, згідно з рахунком ТОВ ТВК "Автолайф" № 42/1 від 07.02.2019 становить 206 984, 70 грн.

Зі змісту страхового акту № 006.0104819-1 від 13.02.2019 вбачається, що відшкодуванню позивачем СП "Оптіма-Фарм" за умовами договору добровільного страхування наземного транспорту № 82/18-Т/Ц5 від 15.03.2018 внаслідок настання страхового випадку, пов`язаного із пошкодженням автомобілю Citroen, державний номер НОМЕР_2 , підлягає сума шкоди в розмірі 206 984, 70 грн.

На підставі страхового акту № 006.0104819-1 від 13.02.2019 на користь страхувальника СП "Оптіма-Фарм" позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 206 984, 70 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 143 від 02.04.2019.

Як встановлено судом вище, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована ПрАТ "СК "Євроінс Україна" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів діючим станом на 24.01.2019.

У відповідності до вищевказаних норм до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача, як страховика цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації ОСОБА_2 транспортного засобу DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (пункт 14.1 статті 14 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Пунктом 21.1 статті 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Згідно з положеннями статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв`язку з укладенням відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідач прийняв на себе обов`язок відшкодовувати завдану ОСОБА_2 шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації вищевказаного транспортного засобу.

Пунктом 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

11.09.2018 між ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" та СП "Оптіма-Фарм" було укладено додаткову угоду № 11 до договору, якою внесено зміни, щодо розміру франшизи за пошкодження транспортного засобу "Citroen", д/ НОМЕР_6 , та узгоджено її сторонами у розмірі 0% (додаток 2 до додаткової угоди №11 від 11.09.2018).

Таким чином, при розрахунку розміру страхового відшкодування позивачем застосовано франшизу в розмірі 0%.

Полісом серії АМ № 006639939, діючим станом на 24.01.2019, встановлено ліміт відповідальності відповідача за шкоду заподіяну майну в розмірі 100 000 грн і франшизу в сумі 2 000 грн. Тому господарський суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість доводів позивача про те, що стягненню з відповідача підлягає сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації транспортного засобу DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 108 984, 70 грн. (з урахуванням умов додаткової угоди № 11 до договору № 82/18-Т/Ц5 від 15.03.2018) (206 984,70 грн 98 000,00 грн (100 000,00 2 000,00)).

Судом встановлено, що 24.01.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки автомобілю Citroen, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Статтею 1194 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Позивач, як новий кредитор, з метою реалізації свого права на отримання відшкодування майнової шкоди, звернувся до відповідача, як до особи, яка згідно зі ст. 1194 Цивільного кодексу України, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), з претензією № 8/к від 30.08.2019, яка за своїми формою та змістом є заявою про страхове відшкодування, тобто у межах річного строку після настання дорожньо-транспортної пригоди.

Матеріали справи не містять доказів виплати відповідачем страхового відшкодування позивачу або доказів невизнання ним майнових вимог позивача з визначених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підстав.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач доказів у спростування обставин, викладених в обґрунтування позовних вимог, суду не надав.

З урахуванням вищенаведеного позовні вимоги підставно задоволено повному обсязі.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що заява про настання події, яка має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 24.01.2019 підписана Хасіним В.К., однак довіреність № 778/18 від 21.12.2018 не містить повноважень Хасіна В.К. на підписання такого роду заяв, а дає йому права на здійснення дій, пов`язаних з реалізацією лікарських засобів, через що у позивача взагалі не було правових підстав розглядати заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 24.01.2019 та виплачували страхове відшкодування, є безпідставними, оскільки позивач додатковими поясненнями по справі надав суду копію довіреності, якою страхувальник уповноважує представника Хасіна В.К. на представництво інтересів у страховій компанії щодо отримання страхового відшкодування, тому зазначені відповідачем заперечення щодо повноважень ОСОБА_4 до уваги колегією суддів не приймаються.

Твердження відповідача про те, що докази (копія додаткової угоди № 11 від 11.09.2018, копія платіжного доручення № 9992623 від 04.03.2019, платіжного доручення № 4562 від 31.07.2019, довіреності на ОСОБА_4 ), надані позивачем разом із додатковими поясненнями від 02.10.2020 не потрібно приймати судом до уваги при розгляді справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі докази подані позивачем у відповідь на відзив на позовну заяву та були необхідними для встановлення дійсних обставин справи і прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Доводи скаржника про те, що копію додаткової угоди № 11 від 11.09.2018 на адресу відповідача не було направлено, спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких позивачем копію додаткової угоди № 11 від 11.09.2018, копію платіжного доручення № 9992623 від 04.03.2019, платіжного доручення № 4562 від 31.07.2019, довіреності на ОСОБА_4 цінним рекомендованим листом з описом вкладення направлено на адресу відповідача.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що позивач перерахував грошові кошти в розмірі 206 984.70 грн. на рахунок невідомої фізичної особи, також спростовуються матеріалами справи, а саме платіжним дорученням № 9992623 від 04.03.2019 на підтвердження виплати ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" страхового відшкодування відповідно страхового акту № 006.00104819-1 від 18.02.2019 та рахунку № 42/1 від 07.02.2019 саме страхувальнику за договором добровільного страхування наземного транспорту № 82/18-Т/Ц5 від 15.03.2018 - СП "Оптіма-Фарм".

Твердження відповідача про те, що рахунок № 42/1 від 07.02.2019 не підписаний посадовими особами ТОВ ТВК "Автолайф" та не надано акту прийому-передачі наданих послуг щодо ремонту автомобіля Citroen, державний номер НОМЕР_2 , колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки ПрАТ СК "Арсенал Страхування" не є власником зазначеного автомобіля і лише здійснює виплату страхового відшкодування, тобто акт виконаних робіт не є документом позивача, а отриманий останнім від страхувальника.

Крім того, страхова компанія відповідача без заперечень та зауважень визнала даний випадок страховим та здійснила виплату в розмірі ліміту відповідальності передбаченого полісом серії АМ № 006639939 (платіжне доручення № 4562 від 31.07.2019).

Та обставина, що додаток до висновку експерта Мазурека О.А. від 04.02.2019, а саме протокол огляду транспортного засобу від 30.01.2019 складений без участі представників учасників ДТП, не спростовує законність позовних вимог позивача, оскільки згідно п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 за № 142/5/2092 передбачено, що оцінювачем, в разі потреби, здійснюється виклик заінтересованих осіб на огляд і неявка даних осіб не перешкоджає проведенню дослідження.

Тобто, виклик інших осіб на огляд це право оцінювача, а не обов`язок і за умови, що є спірні питання - потреба. Втім, при проведенні огляду жодних потреб на виклик представника ТОВ "Магістраль М" у оцінювача не виникло, і необхідність присутності представника відповідача останнім суду не доведена.

Доводи відповідача про неналежне підтвердження вартості відновлюваного ремонту автомобіля Citroen, державний номер НОМЕР_3 в розмірі 206 984.70 грн., колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідач у разі не згоди із висновком експерта Мазурека О.А., мав право самостійно звернутися до фахівця за проведенням додаткової експертизи, однак своїм правом не скористався і доказів зворотного до суду не надав.

Відповідач у жодній заяві по суті не заперечував, що механічні ушкодження на автомобілі Citroen утворилися саме внаслідок ДТП за участю автомобіля "DAF" р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом "Krone" р.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 , тому відсутність в матеріалах справи копії схеми з місця ДТП компенсується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2019 у справі № 199/1242/19, якою винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля "DAF" д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 ; та висновком експертного автотоварознавчого дослідження, яким встановлено перелік пошкоджених деталей автомобіля Citroen.

Щодо відсутності підпису експерта на ремонтній калькуляції, колегія суддів зазначає, що висновок експерта це документ, який складається з 4 частин: описової частини, акту огляду, ремонтної калькуляції та фотододатків. Описова частина та акт огляду мають бути обов`язково підписані експертом. Ремонтна калькуляція це додаток, який виготовляється автоматизованою операційною системою, підпис експерта на калькуляції не є обов`язковим, дана вимога не закріплена жодним нормативним актом.

Щодо тверджень відповідача про передачу йому складових частин автомобіля, які підлягали ремонту, колегія суддів зазначає, що відповідач посилається на пункт договору страхування, стороною якого він не є, тому вважає, що твердження останнього про недотримання вимог договору особою, яка не є стороною даного договору є нікчемним.

Договором передбачене право страховика, а не його обов`язок на отримання даних запчастин. Водночас, умовами договору передбачений обов`язок страховика виплатити відшкодування страхувальнику. Контроль за якістю ремонту застрахованого транспортного засобу та за запасними частинами, які міняються під час ремонту страховик не несе.

Отже, питання передачі запасних частин, які були замінені під час ремонту, є окремим предметом спору, та має вирішуватися в окремому провадженні безпосередньо із страхувальником, оскільки автомобіль після проведеного ремонту було передано йому.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Оскільки загальна ціна позову становить 108 984,70 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль М", смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 у справі №904/4073/20 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 у справі №904/4073/20 залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль М", смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.12.2020.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік