ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2020 р. Справа№ 910/3118/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Тарасенко К.В.

Станіка С.Р.

без повідомлення учасників справи,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2020

у справі №910/3118/20 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес»

про стягнення 82 656,16 грн

1. Зміст позовних вимог та заперечень

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ СК «ПЗУ Україна», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (далі - ПрАТ СК «Юнівес», відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 82 656,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у межах фактичних витрат (виплаченого своєму страхувальнику страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням застрахованого автомобіля) у нього виникло право вимоги до відповідача.

У відзиві на позов відповідач частково визнав позовні вимоги у розмірі 55 101,16 грн, мотивуючи тим, що ним здійснено виплату позивачу страхового відшкодування на зазначену суму. Однак позовні вимоги в іншій частині вважав необґрунтованими, оскільки позивачем не надано розрахунків та пояснень, яким чином ним отримано суму страхового відшкодування в розмірі 82 656,16 грн.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

15.07.2016 між позивачем (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.107247, відповідно до якого позивач прийняв на себе обов`язок по страхуванню автомобіля «Volkswagen LT 35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

05.03.2017 на 185 км а/д Доманово-Ковель-Чернівці відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Volkswagen LT 35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , та автомобіля «Citroen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Рівненській області №568891 дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 пункту 12.1 Правил дорожнього руху.

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21.03.2017 у справі №559/618/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

06.03.2017 ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку по договору страхування.

На підставі Звіту аварійного комісара ОСОБА_3 про оцінку автомобіля VOLKSWAGEN LT 35, реєстраційний номер НОМЕР_1 № НОМЕР_3 від 09.03.2017 (звіт про матеріальну шкоду), позивачем було складено страховий акт №UA009/L02/01 від 28.03.2017 та розрахунок страхового відшкодування, згідно з яким позивачем було сплачено страхове відшкодування на користь страхувальника в розмірі 82 656,16 грн: 233 949,55 грн (вартість транспортного засобу на момент страхового випадку) мінус 103 700,00 грн (вартість залишків відповідно до Звіту про оцінку КТЗ) = 130 249,55 грн (розмір збитку), мінус 21 072,80 грн (безумовна франшиза) - 26 520,59 грн (сума зниження передбачена договором страхування) = 82 656,16 грн), що підтверджується копією платіжного доручення №2916 від 30.03.2017.

Тобто, фактично позивачем сплачено страхувальнику страхове відшкодування у загальному розмірі 82 656,16 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Citroen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Юнівес» на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9763430 з лімітом відповідальності по майну 100 000,00 грн та франшизою 1 000,00 грн.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії листа-відповіді Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» №19/09/05-07 від 05.09.2019 на адвокатський запит адвоката Голяра І.С., позивач звертався до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування в розмірі 82 656,16 грн, яка була отримана відповідачем 19.09.2017.

26.06.2019 позивач повторно звернуся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак вимоги претензії залишилися без задоволення.

Після звернення позивача з позовом до суду, відповідач визнав позовні вимоги частково та сплатив на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 55 101,16 грн.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2020 провадження у справі №910/3118/20 в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 55 101,16 грн закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами в цій частині. Позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 26 555,00 грн страхового відшкодування та судовий збір у розмірі 2 076,57 грн. В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Юнівес» страхового відшкодування в розмірі 1 000,00 грн відмовлено. Залишено за Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» судовий збір, сплачений до державного бюджету, в сумі 25,43 грн.

Враховуючи сплату відповідачем грошових коштів позивачу в розмірі 55 101,16 грн після звернення позивача до суду з позовом, суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі №910/3118/20 в частині стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 55 101,16 грн на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами в цій частині.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 26 555,00 грн, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідальною за завдані у цьому випадку збитки, у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є відповідач. Водночас, полісом №АЕ/9763430 передбачена франшиза в розмірі 1 000,00 грн, а тому обґрунтованими є позовні вимоги в частині 26 555,00 грн, без урахування 1 000,00 грн франшизи.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2020 у справі №910/3118/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Разом з апеляційною скаргою відповідачем подано клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує, що позивачем при поданні позову не обґрунтовано, яким чином розраховувалася сума заявленого до стягнення страхового відшкодування. Натомість, за розрахунками відповідача, сума страхового відшкодування має становити 55 101,16 грн, та обраховується наступним чином: 207 394,55 грн (ринкова вартість транспортного засобу) мінус 103 700,00 грн (вартість транспортного засобу в пошкодженому стані) мінус 21 072,80 грн (розмір франшизи, визначної договором страхування) мінус 26 520,59 грн (сума зниження, передбачена договором страхування) = 56 101,16 грн.

Відповідач вважає, що ринкова вартість транспортного засобу була необґрунтовано завищена на 26 555,55 грн, оскільки щонайменше три складові кузова транспортного засобу на момент оцінки вже відновлювалися ремонтом, а тому, на думку відповідача, коефіціент зменшення вартості транспортного засобу має складати 10%, замість 1%, який застосовано позивачем при здійсненні розрахунку. На підтвердження вказаних обставин скаржник посилається на інформацію, отриману з конфігурації «AudaHistory» до програмного продукту «Audatex».

5. Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

19.06.2020 ПрАТ «СК «Юнівес» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 18.052020 у справі №910/3118/20.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/3118/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі. Надано строк для усунення недоліків.

20.07.2020 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху надійшла заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2020 поновлено Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Юнівес» пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2020 у справі №910/3118/20, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи. Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2020 у справі №910/3118/20 до закінчення його перегляду у апеляційному порядку.

У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, враховуючи, що Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено з 12.03.2020 на усій території України карантин, який продовжено до 31.12.2020 (Постанова КМУ №956 від 13.10.2020), колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

7. Джерела права й акти їх застосування

Цивільний кодекс України

За змістом статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Згідно з п. 12.1. статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом ст. 34 Закону розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003

Пунктом 6 Таблиці 4.1. Додатку 4 до Методики визначено, що фактором який впливає на процент зменшення вартості КТЗ є відновлення кузовних складових КТЗ ремонтом, а саме: у разі відновлення не більше двох складових кузова - 4,0%; у разі відновлення трьох і більше складових кузова - 10,0%.

Господарський процесуальний кодекс України

За приписами частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

8. Позиція апеляційного суду

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ПАТ «СК «Юнівес» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та відповідачем не заперечується, що відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ СК «Юнівес». Згідно з наведеними правовими нормами до позивача до як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що позивачем неправомірно заявлено до стягнення 82 656,16 грн, оскільки, на думку відповідача, зазначена сума не є обґрунтованою та з розрахунків позивача незрозуміло, яким чином вона розраховувалася. Натомість, відповідач надає власний розрахунок, згідно з яким страхове відшкодування має становити 56 101,16 грн.

Дослідивши обидва розрахунки, судова колегія апеляційного господарського суду встановила, що різниця між розрахунками позивача та відповідача складає 26 555,00 грн, яка дорівнює сумі, на яку, як вважає відповідач, була завищена ринкова вартість транспортного засобу.

Так, розрахунок, наданий позивачем та визнаний судом обґрунтованим, проведений наступним чином: 233 949,55 грн (вартість транспортного засобу на момент страхового випадку) мінус 103 700,00 грн (вартість залишків відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу) мінус 21 072,80 грн (безумовна франшиза) мінус 26 520,59 грн (сума зниження, передбачена договором страхування) = 82 656,16 грн.

Розрахунок відповідача проведений наступним чином: 207 394,55 грн (ринкова вартість транспортного засобу) мінус 103 700,00 грн (вартість транспортного засобу в пошкодженому стані) мінус 21 072,80 грн (розмір франшизи, визначної договором страхування) мінус 26 520,59 грн (сума зниження, передбачена договором страхування) = 56 101,16 грн. При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що незважаючи на такий розрахунок, відповідачем фактично було визнано позовні вимоги та сплачено на рахунок позивача на меншу суму - 55 101,16 грн.

Тобто, обидва розрахунки відрізняються лише в частині ринкової вартості транспортного засобу - відповідно до доводів позивача така вартість має становити 233 949,55 грн, в той час як відповідач стверджує, що ринкова вартість транспортного засобу дорівнює 207 394,55 грн.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги щодо того, що позивачем при поданні позову не обґрунтовано, яким саме чином розраховувалася сума заявленого до стягнення страхового відшкодування, апеляційним господарським судом відхиляються.

Щодо ринкової вартості транспортного засобу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 6 Таблиці 4.1. Додатку 4 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів визначено, що фактором, який впливає на процент зменшення вартості колісного транспортного засобу, є відновлення кузовних складових транспортного засобу ремонтом, а саме: у разі відновлення не більше двох складових кузова - 4,0%; у разі відновлення трьох і більше складових кузова - 10,0%.

Зазначаючи про завищення ринкової вартості автомобіля, відповідач стверджує, що у звіті про оцінку помилково застосовано коефіціент зменшення транспортного засобу 1% замість 10%, оскільки, за доводами відповідача, транспортний засіб вже тричі відновлювався ремонтом. Наведені обставини відповідач підтверджує інформацією з конфігурації AudaHistory до програмного продукту Audatex.

Відповідач посилається на п. 59 Додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та зазначає, що програмний продукт Audatex можливо використовувати для проведення автотоварознавчих досліджень та використовувати в якості доказу при розгляді судової справи. За твердженнями відповідача, AudaHistory, в свою чергу, є додатковою конфігурацією до програмного продукту, яка містить інформацію про ремонтні впливи на автомобілі в минулому, та є офіційним та об`єктивним джерелом інформації.

Відповідно до п. 59 Додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів комп`ютерні програми для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва «Audatex М21», «Audatex М95», «AudaShare» віднесено до переліку рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що з наведеної норми не вбачається однозначного висновку про те, що конфігурація AudaHistory програмного продукту Audatex є офіційним та об`єктивним джерелом інформації, та містить відомості щодо проведених ремонтних робіт транспортних засобів. Інших доказів та підтвердження своїх тверджень відповідачем суду не надано. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що інформація з комп`ютерної програми Audatex не є підтвердженням і належним доказом того, що автомобіль Volkswagen LT 35, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , дійсно потрапляв в аварію та зазнавав якихось пошкоджень, а є лише підтвердженням того, що за допомогою цієї програми проводився певний розрахунок. Проте причини проведення цього розрахунку можуть бути різні і не бути пов`язаними з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судова колегія зауважує, що належних та допустимих проведення фактичного ремонту вказаного автомобіля, який би збігався в часі і обсязі робіт з оціненим названою комп`ютерною програмою, суду не надано. Крім того, відповідачем надано інформацію лише щодо дат ймовірно проведеного ремонту, а не щодо кількості складових кузовних частин, які ймовірно були відновлені ремонтом, що у будь-якому випадку не є безумовною обставиною для застосування коефіціенту зменшення транспортного засобу 10%.

9. Висновки апеляційного суду

На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що викладені відповідачем доводи в обґрунтування апеляційної скарги є безпідставними, такими що не відповідають дійсним обставинам справи, не доведені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню. Рішення суду першої інстанції від 18.05.2020 у справі №910/3118/20 прийнято у відповідності до норм закону без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд, здійснивши аналіз наявних в матеріалах справи доказів, наданих сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, у відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2020 у справі №910/3118/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2020 у справі №910/3118/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес».

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2020 у справі №910/3118/20.

5. Матеріали справи №910/3118/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді К.В. Тарасенко

С.Р. Станік