ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Черкаси справа № 925/1359/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Романенко Л.В., у порядку загального позовного провадження у відкритому судового засіданні у приміщенні суду розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Неон АЗС», Черкаська область, Черкаський район, с. Руська Поляна, урочище Кленове, 1А (адреса для листування: 18002, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 150, кв. 32)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРЕШ КО ГРУП», м. Черкаси, вул. Смілянська, 144, кімн. 203

про стягнення 95038,77 грн заборгованості та санкцій,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Бердник В.В. адвокат за ордером;

від відповідача: участі не брав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Неон АЗС» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРЕШ КО ГРУП» про стягнення 95038,77 грн за Договором поставки нафтопродуктів та скрапленого газу №1/0302/20 від 03.02.2020, з яких:

- 74999,99 грн основного боргу,

- 17096,85 грн штрафу,

- 2255,41 грн пені,

- 557,63 грн 3% річних,

- 128,89 грн інфляційних втрат

та відшкодування судових витрат.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою Господарського суду від 23.10.2020 було відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду від 19.11.2020 підготовче засідання було відкладено на 08.12.2020.

Ухвалою Господарського суду від 08.12.2020 підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 14:30 год. 24.12.2020.

Судом встановлено, що всі сторони належно повідомлені про дату та час підготовчого засідання.

Відповідач не відреагував на позов та ухвалу суду, відзиву не надав, пропозиції по врегулюванню спору чи доказів на погашення боргу суду не направив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Ухвала суду про відкриття провадження у справі вручена відповідачеві 30.10.2020, що підтверджено розпискою відповідача в поштовому повідомленні.

Відповідач не скористався своїм правом на подання суду відзиву на позовну заяву та безпосередню участь у судовому засіданні. Доказів погашення боргу не представив.

У разі неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними в ній доказами та матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Адреси сторін в позовній заяві та місце проведення господарської діяльності сторонами відповідає адресам, що вказані в реєстраційних документах сторін та у витягах з ЄДРПОУ.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Інших доказів сторонами не надано. Справа розглядається за наявними в ній доказами та матеріалами.

За результатами судового розгляду справи 24.12.2020 оголошено вступну та резолютивну частину відповідно до приписів ст. 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

03 лютого 2020 між ТОВ «Неон АЗС» та ТОВ «Фреш Ко Груп» був

підписаний Договір поставки нафтопродуктів та скрапленого газу за відомостями №1/0302/20.

Відповідно до умов п.1.1 Договору, Позивач (Постачальник за договором) зобов`язався передати у власність Покупця, а Відповідач (Покупець за договором) зобов`язався прийняти та оплатити Товар на умовах, визначених Договором та Додатковими угодами до нього.

Пунктом 6.3. Договору сторони передбачили, що ціна товару зазначається Постачальником у рахунках та видаткових накладних на Товар.

При цьому пунктом 6.4. Договору обумовлено, що оплата Товару здійснюється Покупцем на підставі виписаних Постачальником рахунків за звітний тиждень, де вказується конкретний асортимент, кількість та ціна Товару. Рахунки виписуються кожного понеділка місяця. В разі, якщо понеділок припадає на вихідний або святковий день, Постачальник виписує рахунок в перший робочий день.

Пунктом 6.6. Договору встановлено, що розрахунки за Товар здійснюються Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, протягом 1 (одного) календарного дня з моменту отримання рахунку за звітний тиждень.

На виконання умов Договору Позивач неодноразово здійснював поставки

пального Відповідачу, однак Відповідач, отримавши Товар, в повному обсязі не розрахувався за нього.

Відповідачу були виписані рахунки на оплату:

№8 від 24.02.2020 на суму 5228,55 грн. за період 17-23.02.2020;

№9 від 02.03.2020 на суму 720,00 грн. за період 24-29.02.2020;

№7 від 10.03.2020 на суму 6823,62 грн. за період 01-08.03.2020;

№1 від 16.03.2020 на суму 1716,00 грн. за період 09-15.03.2020;

№5 від 24.03.2020 на суму 5606,25 грн. за період 16-22.03.2020;

№1 від 30.03.2020 на суму 3642,27 грн. за період 23-29.03.2020;

№6 від 06.04.2020 на суму 3873,50 грн. за період 30.03-05.04.2020;

№9 від 13.04.2020 на суму 5040,53 грн. за період 06-12.04.2020;

№5 від 21.04.2020 на суму 3946,00 грн. за період 13-19.04.2020;

№2 від 28.04.2020 на суму 3123,19 грн. за період 20-26.04.2020;

№3 від 04.05.2020 на суму 3309,53 грн. за період 27-30.04.2020;

№3 від 12.05.2020 на суму 5648,04 грн. за період 01-10.05.2020;

№9 від 18.05.2020 на суму 4695,55 грн. за період 11-17.05.2020;

№5 від 25.05.2020 на суму 4571,09 грн. за період 18-24.05.2020;

№8 від 01.06.2020 на суму 4005,04 грн. за період 25-31.05.2020;

№8 від 09.06.2020 на суму 1892,70 грн. за період 01-07.06.2020;

№8 від 15.06.2020 на суму 3402,00 грн. за період 08-14.06.2020;

№1 від 22.06.2020 на суму 2994,83 грн. за період 15-21.06.2020;

№3 від 01.07.2020 на суму 7020,23 грн. за період 22-30.06.2020;

№9 від 06.07.2020 на суму 1635,60 грн. за період 01-05.07.2020;

№0 від 13.07.2020 на суму 5652,18 грн. за період 06-12.07.2020;

№3 від 20.07.2020 на суму 4627,63 грн. за період 13-19.07.2020;

№3 від 28.07.2020 на суму 6916,90 грн. за період 20-26.07.2020;

№0 від 04.08.2020 на суму 5471,42 грн. за період 27-31.07.2020;

№7 від 10.08.2020 на суму 8326,54 грн. за період 01-09.08.2020;

№8 від 17.08.2020 на суму 3906,14 грн. за період 10-16.08.2020;

№8 від 26.08.2020 на суму 6667,20 грн. за період 17-23.08.2020;

№8 від 01.09.2020 на суму 307,50 грн. за період 24-31.08.2020.

За вказаним рахунками Відповідачем було сплачено:

04 березня 2020 року - 5 948,55 грн.;

07 квітня 2020 року - 2 193,36 грн.;

17 квітня 2020 року - 2 800,00 грн.;

30 квітня 2020 року - 1 800,00 грн.;

22 травня 2020 року - 3 993,30 грн.;

12 червня 2020 року - 4 000,00 грн.;

21 липня 2020 року - 10000,00 грн.;

21 серпня 2020 року - 10000,00 грн.;

28 серпня 2020 року - 4 634,82 грн.;

02 жовтня 2020 року 5000,00 грн.

Відповідач станом на 15.10.2020 заборгував позивачеві за поставлені ПММ 74 999,99 грн.

26 серпня 2020 за вих. №1/0302/20/1 ТОВ «Неон АЗС» направило ТОВ «Фреш Ко Груп» претензію-вимогу про повернення боргу та сплату штрафних санкцій, з додатком актом звірки взаєморозрахунків.

ТОВ «Фреш Ко Груп» письмово визнало заборгованість та вказало про зобов`язання сплатити основну сумі боргу до 17 вересня 2020 року, а також повернули підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків без зауваження щодо зазначених в ньому даних. Однак за сплином вказаного у відповіді терміну заборгованість не погашена.

Враховуючи оплатність договіру, з метою забезпечення виконання грошового зобов`язання, сторони в пункті 7.2. Договору передбачили, що у разі порушення строків оплати за поставлену партію Товару понад десять календарних днів Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику штраф у розмірі 20% від суми простроченого платежу.

На суму заборгованості позивач нарахував обтяження та штрафні санкції. Відсутність повної оплати стала причиною звернення позивач до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення заборгованості та санкцій.

Відповідач на вимоги не відреагував. Заборгованість ним визнана опосередковано, в акті звірки заборгованості.

Інших доказів не подано.

Оцінюючи пояснення представника позивача та докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до приписів ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом про стягнення заборгованості та санкцій за неналежне виконання умов договору №1/0302/20 від 03.02.2020 (а.с. 9-11).

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами позивача, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями ст.ст. 4, 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки товару паливо-мастильних матеріалів на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За правовою природою спірний договір купівлі-продажу (поставки) товарів від 03.02.2020 №1/0302/20 є договором купівлі-продажу і відповідає вимогам ст. 655 Глави 54 ЦК України, якою встановлено, що одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати гроші, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір купівлі-продажу (поставки) товарів від 03.02.2020 №1/0302/20 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Позивач здійснив поставку, а Відповідач прийняв товар паливо-мастильні матеріали (бензин високооктановий та дизельне пальне) - на загальну суму 125370,03 грн., що підтверджується видатковими накладними, рахунками на оплату, платіжними дорученнями, актом звірки заборгованості, та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості, строків постачання та асортименту отриманого товару - відповідачем не заявлено.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений п.п. 6.6 та 7.2 Договору Покупець зобов`язується розрахуватися з Постачальником за отриманий товар на протязі 1 календарного дня, але з відстроченням не більше 10 календарних днів з моменту отримання від Постачальника партії ПММ за Договором.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобов`язання в частині належної та повної оплати за вже отриманий товар належним чином не виконав. Проведено лише частковий розрахунок в сумі 50370,04 грн. та заборгованість відповідачем визнана в акті звірки заборгованості (а.с. 25). Часткова оплата врахована позивачем при зверненні до суду.

Суд вважає, що строк виконання Відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем за Договором є таким, що настав.

Заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлений товар становить 74999,99 грн. (основний борг).

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми заборгованості за поставлений товар у розмірі 79999,99 грн. Позов в цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В п. 7.1. Договору закріплено, що порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.

Договір про забезпечення виконання зобов`язання у виді неустойки (штраф та пеня) укладено між сторонами у письмовому виді відповідно до приписів ст.ст. 546, 549 ЦК України, ст. 232 ГК України.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

Суд вважає доведеними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 128,89 грн інфляційних втрат, 557,63 грн 3% річних, 17096,85 грн - штрафу, 2255,41 грн - пені, які підлягають до задоволення. Розрахунок позивача перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Еліт: Ліга Закон». Період нарахування складає з 20.03.2020 (з урахуванням відстрочення оплати 10 днів від дати неоплаченої поставки товару 10.03.2020) - по 15.10.2020 (в тому числі скорочений строк на стягнення пені з 20.05.2020). Заявлена сума стягнення не перевищує суми можливого нарахування обтяжень на суму боргу (а.с. 3-4).

Суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15, 16 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» nо.23465/03 від 08.03.2012р.);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» nо. 4909/04 від 10.02.2010р., рішення «Трофімчук проти України» nо. 4241/03 від 28.10.2010р.);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994р., серія А, N 303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» nо. 4994/04 від 09.09.2011р.).

Відповідач не спростував доводи позивача та не подав доказів належного виконання договору. Суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом. Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів належного виконання договору Відповідач не надав доказів об`єктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Позивачем заявлено про необхідність подання суду доказів понесених адвокатських витрат і прийняття додаткового рішення у справі. Докази будуть подані суду протягом 5 днів з моменту прийняття рішення.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 2101,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРЕШ КО ГРУП», 18008, вул. Смілянська, 144, кім. 203, м. Черкаси,

ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Неон АЗС», Черкаська область, Черкаський район, с. Руська Поляна, урочище Кленове, 1А (адреса для листування: 18002, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 150, кв. 32), ідентифікаційний , п/р НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк»)

- 74999,99 грн основного боргу,

- 17096,85 грн штрафу,

- 2255,41 грн пені,

- 557,63 грн 3% річних,

- 128,89 грн - інфляційних втрат

та 2101,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 29.12.2020.

Суддя Г.М. Скиба