ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2020 р. Справа№ 910/9450/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 (повний текст рішення складено та підписано 10.09.2020)

у справі № 910/9450/20 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій ім.Світлани Ковальської"

до Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ"

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділжилбуд"

про стягнення 579 417,73 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" (надалі - відповідач) про стягнення 579 417,73 грн., з яких: 524 924,92 грн. - основна заборгованість, 31 158,18 грн. - інфляційні втрати та 23 334,63 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № 5/18-3 від 04.01.2018 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 у справі № 910/9450/20 провадження у справі №910/9450/20 в частині стягнення суми боргу у розмірі 524 924,92 грн. - закрито, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" на користь Акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської" інфляційні втрати у розмірі 31 158,18 грн., 3% річних у розмірі 23 148,10 грн. та судовий збір у розмірі 8 668,47 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду заборгованість відповідача з оплати вартості поставленого згідно вищезазначених накладних становила 524 924,92 грн. Після відкриття провадження у справі відповідачем згідно платіжного доручення № 1149 від 29.07.2020 сплачено позивачу заборгованість у розмірі 524 924,92 грн. суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі № 910/9450/20 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині стягнення основного боргу у розмірі 524 924,92 грн., які були сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості після відкриття провадження у справі, за відсутністю предмету спору. Судом встановлено, що строк оплати поставленого товару за накладними № 5/85309 від 29.12.2018. та № 1/85249 від 30.12.2018 з урахуванням положень ст. 692 ЦК України настав 02.01.2019, а тому прострочення виконання грошового зобов`язання за вказаними накладними слід відліковувати з наступного дня - з 03.01.2019. Суд дійшов висновку, що обґрунтованим є стягнення з відповідача 3% річних на загальну суму 23 148,10 грн., а позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню у розмірі, визначеному позивачем, а саме - 31 158,18 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду від 04.09.2020 Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд - УКБ" звернулось до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 у справі № 910/9450/20 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позовних вимогах позивача у повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 у справі № 910/9450/20 є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного:

- замовлення товару на суму 524 925,92 грн. здійснено ТОВ "Поділжилбуд" - підрядною організацією, яка здійснювала будівельні роботи на об`єкті відповідно до підрядного договору № 4/1158, проте, останнім умови договору комісії у повному обсязі не виконано, суму у розмірі 593 246,83 грн. не перераховано, що підтверджується Журналом-ордером і відомістю по рахунку 3777, що додається, а у зв`язку із порушенням ТОВ "Поділжилбуд" термінів оплати товарів за договором комісії виникла заборгованість за договором поставки;

- враховуючи положення ст. 219 ГК України, те, що заборгованість відповідача перед позивачем виникла з вини ТОВ "Поділжилбуд", яке судом необхідно було залучити до справи як другого відповідача, а не третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, оскільки основний борг за договором поставки виник з вини ТОВ "Поділжилбуд", то нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості за вказаним договором відбулось також із вини ТОВ "Поділжилбуд".

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

23.11.2020 від позивача через відділ канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 у справі № 910/9450/20 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/9450/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Колегія суддів апеляційного господарського суду враховує те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/9450/20. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 ГПК України, враховуючи, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд - УКБ" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 у справі № 910/9450/20. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд - УКБ" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 у справі № 910/9450/20 у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

04.01.2018 між Публічним акціонерним товариством "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської" (після зміни організаційно-правової форми - Акціонерне товариство "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської") (постачальник) та Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" (підприємство) укладено Договір поставки №5/18-3 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник приймає на себе зобов`язання в термін та на умовах, визначених даним договором, поставити та передати підприємству будівельні матеріали та вироби, згідно із специфікаціями та заявками (надалі - Товар) на об`єкти будівництва по м. Києву, які є предметом договорів комісії.

Підприємство зобов`язується прийняти вищезазначений товар в термін та на умовах, визначених даним договором, та оплатити його вартість постачальнику (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору передбачено, що сторони узгоджують між собою специфікації товару та його вартість.

Термін поставки виробів з 04 січня 2018р. по 31 грудня 2018р. (п. 2.3 Договору).

Згідно із п. 3.1 Договору, підприємство зобов`язується проводити оплату погоджених партій товару на розрахунковий рахунок постачальника згідно договору або рахунків-фактур по факту постачання та після отримання всіх підтверджуючих документів на поставлений товар. Можлива попередня оплата погоджених партій за домовленістю сторін.

Пунктом 6.1 Договору визначено, що останній вступає в силу з дня його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2018р., а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов`язань по даному договору.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору, у грудні 2018р. поставлено відповідачу товар на загальну суму 569 216,96 грн., що підтверджується накладною № 5/85309 від 29.12.2018 на суму 214 036,72 грн. та накладною № 1/85249 від 30.12.2018р. на суму 355 180,24 грн.

Згідно із платіжним дорученням № 4674 від 27.12.2018 відповідачем здійснено часткову оплату вартості поставленого товару у розмірі 90 428,91 грн., які за твердженням позивача були розподілені наступним чином:

- грошові кошти у розмірі 46 136,87 грн. зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за попередні поставки;

- грошові кошти у розмірі 44 292,04 грн. зараховані позивачем в якості попередньої оплати.

Враховуючи викладене, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем на суму у розмірі 524 924,92 грн.

У зв`язку із наявністю заборгованості за поставлений товар, позивач 24.02.2020 звернувся до відповідача з претензією № 130 від 24.02.2020 в якій просив в двадцятиденний строк з моменту отримання даної претензії погасити існуючу заборгованість у розмірі 524 924,92 грн., однак, зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

Отримання відповідачем претензії 27.02.2020 підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 553.

Доказів повної оплати за поставлений позивачем товар згідно із договором у розмірі 524 924,92 грн., станом на дату подання позовної заяви, відповідачем не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із статтею 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, поставка товару на виконання умов Договору № 5/18-3 від 04.01.2018 здійснена позивачем 29.12.2018 та 30.12.2018 на загальну суму 569 216,96 грн., про що свідчать підписані з обох сторін накладні, належним чином засвідчені копії яких наявні у матеріалах справи.

Враховуючи викладене вище, оплатити товар, поставлений позивачем 29.12.2018 за накладною № 5/85309 на суму 214 036,72 грн. до 30.12.2018, а 30.12.2018 за накладною № 1/85249 на суму 355 180,24 грн. до 31.12.2018, таким чином, враховуючи положення ч. 5 ст. 254 ЦК України, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що строк оплати товару за накладними № 5/85309 та № 1/85249 переноситься на перший робочий день - 02.01.2019.

Як вбачається із матеріалів справи, після відкриття провадження у справі, відповідачем згідно із платіжним дорученням № 1149 від 29.07.2020 сплачено позивачу заборгованість у розмірі 524 924,92 грн., у зв`язку із чим, враховуючи положення п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про закриття провадження у справі № 910/9450/20 в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 524 924,92 грн., за відсутністю предмету спору.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 23 334,63 грн. та інфляційних витрат у розмірі 31 158,18 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 29.12.2018 по 22.06.2020.

Згідно із ч. 2 ст. 193, ч. 1. ст. 216 ГК України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором, здійснивши перерахунок сум 3% річних та інфляційних нарахувань, апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що суми 3% річних у розмірі 23 148,10 грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 31 158,18 грн., є правильними та такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Колегія суддів вважає рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 у справі № 910/9450/20 про закриття провадження у справі в частині стягнення суми боргу у розмірі 524 924,92 грн. та стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 23 148,10 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 31 158,18 грн., законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Згідно із ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків, контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, відсутність у відповідача необхідних коштів не звільняє його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Також слід зазначити, що ТОВ "Поділжилбуд" не є стороною за договором поставки № 5/18-3 від 04.01.2018.

Натомість відповідачем не доведено відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання щодо строку оплати товару.

Скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято відповідно до вимог матеріального та процесуального права, підстав його зміни або скасування не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 у справі № 910/9450/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 у справі № 910/9450/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 у справі № 910/9450/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ".

4. Справу № 910/9450/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич