РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020Справа № 910/14389/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Філон І.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"

до Антимонопольного комітету України

про скасування рішення

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Бабченко Ю.Ю.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі-відповідач/Комітет) про скасування рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 13-р/тк від 11.08.2020 року у справі № 126-26.13/21-20 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Комітету прийнято з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, оскільки вимога від 22.11.2019 була надіслана відповідачем не на юридичну адресу позивача зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 29.10.2020. Зокрема, зобов`язано Антимонопольний комітет України надати суду у строк до 27.10.2020 копії матеріалів справи № 126-26.13/21-20 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" на електронному носії.

26.10.2020 через відділ автоматизованого розподілу від Антимонопольного комітету України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, зокрема, зазначає, що отримання вимоги-1 підтверджується листом Укрпошти, відповідно до якого вимогу-1 було отримано представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" Пархоменко К.С. на підставі довіреності.

27.10.2020 через відділ автоматизованого розподілу від Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" надійшло клопотання, в якому позивач просить суд відкласти розгляд справи, у зв`язку з участю представника позивача в іншому судовому засіданні, призначеному у Вишгородському районному суді Київської області.

29.10.2020 через відділ автоматизованого розподілу від Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" надійшло клопотання в якому позивач просить суд не приймати до розгляду відзив Антимонопольного комітету України, оскільки на адресу позивача було надіслано лише першу сторінку відзиву.

У судовому засіданні 29.10.2020 відкладено розгляд справи на 26.11.2020.

23.11.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" надійшло клопотання, в якому позивач просить суд відкласти розгляд справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника Шуляк О.В. у підготовче судове засідання, у зв`язку з припиненням трудових відносин з представником.

У судовому засіданні 26.11.2020, розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, враховуючи що юридична особа не обмежена колом осіб, які можуть представляти її інтереси в суді, а зазначені в клопотанні обставини не є підставою для його задоволення, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, розглянувши у судовому засіданні 26.11.2020 клопотання позивача про не прийняття до розгляду відзиву відповідача, суд відмовив в його задоволенні (мотиви викладені в ухвалі суду від 26.11.2020).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/14389/20 призначено на 24.12.2020.

У цьому судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, однак був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Приймаючи до уваги, що представник позивача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників позивача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 24.12.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

11.08.2020 тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 13-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» вчинило порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 22.11.2019 № 126-26.13/01-15401 у встановлений ним строк.

За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» штраф у розмірі 500 000, 00 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішення АМК прийнято з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, оскільки вимога від 22.11.2019 була надіслана відповідачем не на юридичну адресу позивача зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" унормовано, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як визначено статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначено і у п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Відповідно до п.п. 13-15 ч. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є: неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; подання недостовірної інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов`язок з надання інформації передбачено статтею 22 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань.

Судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з`ясовувати, чи було повідомлено суб`єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

В абз. 4-5 п. 13.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» зазначено, що системний аналіз наведених норм свідчить про те, що хоча вони й не містять вичерпного переліку підстав вимагати надання певної інформації, але направлення органом Антимонопольного комітету України відповідного запиту буде правомірним лише у випадку, прямо передбаченому законом.

Наявність таких підстав входить до предмета доказування у справах зі спорів, пов`язаних з визнанням недійсними рішень органів названого Комітету. Відтак, господарські суди у розгляді відповідних справ мають з`ясовувати, зокрема, чи відбувся збір інформації органом Антимонопольного комітету України в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, чи мало місце проведення таким органом необхідної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, Антимонопольний комітет України проводив розслідування у справі № 126-26.13/75-19, розпочатій розпорядженням державного уповноваженого Комітету від 27.06.2019 № 01/206-р за ознаками вчинення групою суб`єктів господарювання у складі: ТОВ «Вінницька птахофабрика», ПрАТ «Миронівська птахофабрика», ПрАТ «Оріль-лідер», ДП «Перемога Нова», СТОВ «Старинська птахофабрика», ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» порушення, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку первинної реалізації м`яса курячого, що призвело або може призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (далі - Справа).

В рамках розслідування вказаної справи Комітетом було направлено позивачу, вимогу про надання інформації від 22.11.2019 № 126-26.13/01-15401 зі штрихкодовим ідентифікатором № 034 (далі - Вимога 1).

Термін надання відповіді, зазначений у Вимозі 1, становив 14 днів з дня її отримання, а саме необхідно надати Комітету наступну інформацію, пояснення та копії документів:

1. Вичерпний перелік покупців Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», які протягом 2017-2018 років здійснювали реалізацію м`яса курячого виробництва ТОВ «Комплекс Агромарс» та суб`єктів господарювання, що пов`язані з ним в розумінні ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» на внутрішньому ринку України (дистриб`юторів, партнерів, оптовиків). У відповідь на це питання зазначити назву суб`єкта господарювання, його ідентифікаційний код та адресу реєстрації, адресу електронної пошти.

2. Чи розроблені (використовуються) типові форми договорів, угод тощо, які беруться за основу при оформленні правовідносин між покупцями зазначеними у пункті 1 цієї вимоги та Товариством? У разі позитивної відповіді на це питання - надати копії відповідних документів.

3. Чи передбачені Товариством будь-які штрафні санкції для покупців Товариства, в тому числі, за невиконання або неналежне виконання умов правочинів? У разі позитивної відповіді - надати перелік всіх можливих порушень, за які Товариством застосовуються такі штрафні санкції.

4. Чи застосовуються штрафні санкції Товариством та/або відшкодування збитків покупцями на користь Товариства протягом 2017-2018 років? У разі позитивної відповіді - надати перелік суб`єктів господарювання, до яких застосовувались штрафні санкції та/або які відшкодували збитки Товариства за невиконання умов правочинів у 2017-2018 роках, також зазначити, що передувало їх застосуванню.

Одночасно у Вимозі 1 повідомлялося, що відповідно до пунктів 13, 14, 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» неподання, подання інформації в неповному обсязі у встановлені терміни та подання недостовірної інформації Комітету є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, за яке передбачена відповідальність згідно зі статтею 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Крім того, у разі відсутності можливості надання запитуваної інформації у визначений вимогою строк не пізніше кінцевої дати для надання відповіді, визначеної у вимозі, позивач мав право звернутися до Комітету з обґрунтованим клопотанням про продовження строку надання інформації на вимогу, із поясненням причин неможливості надання запитуваної інформації у визначений у вимозі термін.

Тож, останній день строку надання відповіді на Вимогу 1 - 10.12.2019.

Проте, позивачем не було надано інформації Комітету на Вимогу 1.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з ненаданням позивачем відповіді на вимогу-1 Комітету, що унеможливлювало проведення розслідування у справі без відповіді позивача, Комітетом було повторно направлено вимогу про надання інформації від 15.01.2020 № 126-26.13/01-590 зі штрихкодовим ідентифікатором № 03 0 (далі - Вимога 2).

Строк надання відповіді, зазначений у Вимозі 2, становив 7 днів з дня її отримання.

Так, позивачу необхідно було надати Комітету наступну інформацію, пояснення та копії документів:

1. Надати пояснення щодо ненадання Товариством відповіді на вимогу Комітету про надання інформації від 22.11.2019 № 126-26.13/01-15401.

2. Вичерпний перелік покупців Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», які протягом 2017-2018 років здійснювали реалізацію м`яса курячого виробництва ТОВ «Комплекс Агромарс» та суб`єктів господарювання, що пов`язані з ним в розумінні ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» на внутрішньому ринку України (дистриб`юторів, партнерів, оптовиків). У відповідь на це питання зазначити назву суб`єкта господарювання, його ідентифікаційний код та адресу реєстрації, адресу електронної пошти.

3. Чи розроблені (використовуються) типові форми договорів, угод тощо, які беруться за основу при оформленні правовідносин між покупцями зазначеними у пункті 1 цієї вимоги та Товариством? У разі позитивної відповіді на це питання - надати копії відповідних документів.

4. Чи передбачені Товариством будь-які штрафні санкції для покупців Товариства, в тому числі, за невиконання або неналежне виконання умов правочинів? У разі позитивної відповіді - надати перелік всіх можливих порушень, за які Товариством застосовуються такі штрафні санкції.

5. Чи застосовуються штрафні санкції Товариством та/або відшкодування збитків покупцями на користь Товариства протягом 2017-2018 років? У разі позитивної відповіді - надати перелік суб`єктів господарювання, до яких застосовувались штрафні санкції та/або які відшкодували збитки Товариства за невиконання умов правочинів у 2017-2018 роках, також зазначити, що передувало їх застосуванню.

6. Копії звітів про фінансові результати (Форма 2) Товариства за 2018 рік та за 2019 рік (одразу після його складання).

Одночасно у Вимозі 2 зазначалося, що відповідно до пунктів 13, 14, 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» неподання, подання інформації в неповному обсязі у встановлені терміни та подання недостовірної інформації Комітету є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, за яке передбачена відповідальність згідно зі статтею 52 Закону України «Про захист економічної конкуренціїї».

З матеріалів справи вбачається, що Комітет отримав відповідь позивача листом від 30.01.2020 № 30-02/1 (вх. № 8-01/1250 від 03.02.2020) на Вимогу 2.

Зокрема, Товариство зазначило, що не надало відповіді на Вимогу 1 у зв`язку з необхідністю оброблення та підготовлення великого обсягу інформації, що підтверджує факт отримання позивачем вимоги-1.

При цьому, позивачем не було подано до Комітету будь-яких клопотань про продовження та/або перенесення терміну надання інформації на Вимогу 1.

Згідно п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Суд не приймає до уваги твердження позивача, викладені у позовні заяві, з огляду на наступне.

Як вбачається з листа АТ «Укрпошта» від 27.01.2020 № 8-01/103-кі вимога -1 було вручена на підставі довіреності уповноваженій особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" на одержання поштових відправлень Пархоменко К.С .

Крім того, згідно з копією фрагмента ф. 8 на одержання рекомендованого листа, наданого АТ «Укрпошта», Пархоменко К.С. 29.11.2019 отримано ще дев`ять поштових відправлень, що свідчить про те, що вказана особа продовжувала систематично отримувати пошту від позивача.

Так, вимога 1 була надіслана не на юридичну, а на фактичну адресу позивача, що значиться на офіційному бланку Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс".

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, всі попередні вимоги, які надсилались до Товариства в рамках дослідження ринку м`яса курячого, були надіслані саме на адресу: 07350, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка.

При цьому позивачем було надано відповіді на такі вимоги, а саме: на вимогу від 18.07.2019 № 126-29/01-9223 листом Товариства від 29.07.2019 № 77, на вимогу від 12.02.2019 № 126-29/01-1998 листами Товариства від 22.02.2019 № 44 та від 14.03.2019 № 14/03/19-1.

Суд зазначає, що у даному випадку направлення вимоги-1 та вимоги-2 не на юридичну адресу, а на фактичну адресу місцезнаходження позивача, не є підставою для скасування рішення Комітету, оскільки такі вимоги були отримані уповноваженим представником позивача, при цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" не заперечує факту отримання вимоги 1 та вимоги-2.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» державний уповноважений Комітету має право при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Статтею 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання.

Отже, вимога Комітету для суб`єктів господарювання є обов`язковою, ненадання інформації на яку є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, незалежно від суб`єктивного ставлення позивача щодо доцільності такої інформації для розгляду справи Комітетом.

Разом з цим, за змістом статті 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» саме на Комітет покладено обов`язок щодо здійснення збору та аналізу доказів необхідних для винесення рішення у справі.

При цьому, частиною четвертою статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлено, що здійснення іншими органами державної влади повноважень Антимонопольного комітету України, передбачених пунктами 1 - 4 і 11 частини першої, пунктами 1, 2 і 4 частини другої, пунктами 11 - 13, 15 і 16 частини третьої цієї статті, не допускається.

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить про виключність повноважень Комітету, зокрема, в частині визначення обсягу інформації, необхідної для розгляду справи.

Отже, оскаржуваним рішенням Антимонопольного комітету України № 13-р/тк від 11.08.2020 встановлено, що позивачем не надано відповіді на вимогу державного уповноваженого у встановлений строк.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; зобов`язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю; визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; примусовий поділ суб`єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу; блокування цінних паперів; усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема усунення чи пом`якшення негативного впливу узгоджених дій, концентрації суб`єктів господарювання на конкуренцію; скасування дозволу на узгоджені дії у разі вчинення дій, заборонених згідно із статтею 19 цього Закону; оприлюднення відповідачем за власні кошти офіційної інформації Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення стосовно рішення, прийнятого у справі про порушення, в тому числі опублікування рішень у повному обсязі (за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим, головою територіального відділення інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), у строк і спосіб, визначені цим рішенням або законодавством; закриття провадження у справі.

Як встановлено судом вище, доказів на підтвердження того, що позивач надав інформацію у встановлені строки та в необхідних обсягах, яка вимагалась Антимонопольним комітетом України за вимогою від 22.11.2019 № 126-26.13/01-15401, матеріали справи не містять, а позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження наведеного суду не представлено.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що Антимонопольний комітет України діяв у межах наданих повноважень щодо витребування у позивача відповідної інформації, а позивач в свою чергу зобов`язаний був надати таку інформацію у встановлені строки.

Отже, рішення Антимонопольного комітету України "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" № 13-р/тк від 11.08.2020 прийнято у межах, визначених законом повноважень.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи Комітету та повноту їх встановлення в оскаржуваному Рішенні, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимоги Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, у зв`язку з чим всебічно, повно і об`єктивно розглянуто обставини справи, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, викладені в оскаржуваному Рішенні висновки відповідача відповідають фактичним обставинам справи Комітету, нормам матеріального права, є законними та обґрунтованими.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" до Антимонопольного комітету України про скасування рішення не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено: 29.12.2020

Суддя С. О. Щербаков