РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.12.2020Справа № 910/4681/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інститут портфельних інвестицій», яке діє від власного імені в інтересах та за рахунок Венчурного закритого недиверсифікованого пайового інвестиційного фонду «Дивіденд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Укрбудмонтаж»

про стягнення 95 246 720,75 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Бородкін Д. І., адвокат, довіреність № б/н від 02.11.2020;

Від відповідача: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інститут портфельних інвестицій», яке діє від власного імені в інтересах та за рахунок Венчурного закритого недиверсифікованого пайового інвестиційного фонду «Дивіденд» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Укрбудмонтаж», в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за позикою, відсоткам по позиці, інфляційним втратам та 3% річних в розмірі 95 246 720,75 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 відкрито провадження у справі № 910/4681/20 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 04.06.2020.

У підготовчому засіданні 04.06.2020 представники відповідача клопотали суд поновити строки для подання відзиву, а також подана письмова заява про продовження строку підготовчого провадження. Ухвалою суду від 04.06.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання до 25.06.2020; зобов`язано відповідача надати суду відзив на позовну заяву у строк до 22.06.2020.

22.06.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

У підготовче засідання 25.06.2020 представник позивача не з`явився, натомість від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке суд задовольнив; відклав підготовче засідання до 28.07.2020.

В судовому засіданні 28.07.2020 представником відповідача заявлено клопотання про витребування доказів. У задоволенні клопотання про витребування доказів судом відмовлено у зв`язку з його необґрунтованістю. Відповідачем заявлено клопотання про відкладення, яке було задоволено судом. Розгляд справи відкладено на 28.08.2020.

У підготовче засідання 28.08.2020 представник позивача не з`явився, натомість від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В підготовчому засідання оголошено перерву до 17.09.2020.

17.09.2020 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, до якої додано Висновок експерта №28/08/2020 за результатами проведення судово-економічної експертизи по справі №910/4681/20 від 14.09.2020. Заява про зменшення розміру позовних вимог містить також клопотання про визнання поважними причин неподання цього висновку разом із позовною заявою та долучити його до матеріалів справи, яке суд вирішив задовольнити.

У підготовче засідання 17.09.2020 представник відповідача не з`явився, натомість від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В підготовчому засідання оголошено перерву до 10.11.2020.

У підготовчому засіданні 10.11.2020 представником відповідача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з заміною представника відповідача та необхідністю новому представнику відповідача додатково ознайомитись з матеріалами справи. Судом оголошено перерву в підготовчому засіданні до 17.11.2020.

В судовому засіданні 17.11.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, який було долучено до матеріалів справи. В судовому засіданні оголошено перерву до 19.11.2020.

18.11.2020 від відповідача надійшла зустрічна позовна заява. У зв`язку з цим в судовому засіданні 19.11.2020 оголошено перерву до 26.11.2020 для вирішення питання щодо прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду.

Ухвалою суду від 23.11.2020 зустрічні позовні заяви повернуто відповідачу у зв`язку з пропуском відповідачем строку подання зустрічного позову.

26.11.2020 від позивача надійшло клопотання про забезпечення позову.

Судове засідання 26.11.2020 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою суду від 30.11.2020 призначено підготовче засідання на 10.12.2020.

Ухвалою суду від 02.12.2020 задоволено заяву позивача про забезпечення позову; до набрання законної сили рішенням суду накладено арешт на грошові кошти відповідача в межах суми 83 888 797,06 грн, що знаходяться на банківських рахунках відповідача у будь-яких банках та інших фінансових установах.

В судове засідання 10.12.2020 представник відповідача не з`явився, від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з причини участі останнього у заходах підвищення кваліфікації.

Представник позивача проти відкладення заперечував, наполягав на завершенні підготовчого засідання.

Судом відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з його необґрунтованістю.

Судом вирішено завершити підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 22.12.2020.

В судовому засіданні 22.12.2020 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідач своїх представників у судове засідання 22.12.2020 не направив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представником відповідача 22.12.2020 через електрону пошту подано клопотання про відкладення розгляду справи, у якому останній вказував про відсутність можливості прибути в судове засідання 22.12.2020 з огляду на захворювання, просив відкласти розгляд справи.

Суд розглянувши подане клопотання представника відповідача відзначає наступне.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах, причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують неможливість відповідача забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника.

З огляду на викладене, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Крім того судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.07.2010 між позивачем, як позикодавцем та відповідачем, як позичальником укладено договір позики №П-28/07/10-01, відповідно до якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі визначеному цим договором, а останній зобов`язується прийняти позику і повернути названу позику позикодавцеві у визначений цим договором строк, а також сплатити проценти за весь термін надання грошових коштів у строк та розмірах, що обумовлені умовами цього договору. Грошовими коштами за цим договором є національна українська валюта - гривня (п. 1.1. договору).

Відповідно до розділу 2 договору №П-28/07/10-01 сума позики становить 10 000 000,00 грн; процент за користування грошовими коштами встановлюється у розмірі 48% річних від фактично одержаної позики; грошові кошти в межах суми позики надаються позичальнику повністю або частинами - траншами для цільового використання - поповнення обігових коштів.

Відповідно до розділу 3 договору №П-28/07/10-01 строк надання позики становить 3 роки, остаточною датою повернення позики є 28 липня 2013 року включно; цей строк може бути продовжений за згодою сторін.

Додатковою угодою №1 від 28.07.2010 до договору №П-28/07/10-01 внесено зміни до п. 2.3. цього договору та викладено його в такій редакції: «Грошові кошти в межах суми позики, зазначеної в п. 2.1. цього Договору надаються позичальнику повністю або частинами - траншами для цільового використання при будівництві наступних проектів: Будівництво та підготовка до експлуатації бетонного заводу (Майданчик «А») та технічного майданчика загальнобудівельних робіт (Майданчик «В») на Чорнобильській АЕС; Житловий будинок №1 по вул. Шолуденко мікрорайон «Берізки» в м. Вишгороді Київської області; Будівництво системи протипожежного захисту об`єкту «Укриття» на Чорнобильській АЕС; Проектування, закупка і поставка обладнання, монтаж системи зворотнього вивантаження рідких радіактивних відходів, випробування та інженерна підтримка для заводу по переробці рідких радіактивних відходів на Чорнобильській АЕС».

Додатковою угодою №2 від 01.09.2011 до договору №П-28/07/10-01 сторони змінили процент за користування позикою на 39% річних від фактично наданої суми позики.

Додатковою угодою №3 від 26.07.2013 до договору №П-28/07/10-01 сторони виклали в новій редакції розділ 5 договору «Відповідальність сторін».

Додатковою угодою №4 від 01.07.2014 до договору №П-28/07/10-01 сторони дійшли до згоди розірвати цей договір з 01.07.2014; відповідач зобов`язався повернути проценти, нараховані за користування позикою станом на 01.07.2014 у строк до 01.07.2014 включно; сторони погодили не нараховувати проценти за користування позикою з моменту розірвання договору та набрання чинності цією угодою. Відповідно до п. 4 цієї додаткової угоди, вона набирає чинності з моменту її підписання сторонами.

Відповідно до банківських виписок, наявних в матеріалах справи, позивачем перераховано відповідачу на виконання договору №П-28/07/10-01 грошові кошти в загальному розмірі 10 000 000,00 грн.

10.09.2010 між позивачем, як позикодавцем та відповідачем, як позичальником укладено договір позики №П-10/09/10-01, відповідно до якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі визначеному цим договором, а останній зобов`язується прийняти позику і повернути названу позику позикодавцеві у визначений цим договором строк, а також сплатити проценти за весь термін надання грошових коштів у строк та розмірах, що обумовлені умовами цього договору. Грошовими коштами за цим договором є національна українська валюта - гривня (п. 1.1. договору).

Відповідно до розділу 2 договору №П-10/09/10-01 сума позики становить 10 000 000,00 грн; процент за користування грошовими коштами встановлюється у розмірі 48% річних від фактично одержаної позики; грошові кошти в межах суми позики надаються позичальнику повністю або частинами - траншами для цільового використання - поповнення обігових коштів.

Відповідно до розділу 3 договору №П-10/09/10-01 строк надання позики становить 3 роки, остаточною датою повернення позики є 10 вересня 2013 року включно; цей строк може бути продовжений за згодою сторін.

Додатковою угодою №1 від 10.09.2010 до договору №П-10/09/10-01 внесено зміни до п. 2.3. цього договору та викладено його в такій редакції: «Грошові кошти в межах суми позики, зазначеної в п. 2.1. цього Договору надаються позичальнику повністю або частинами - траншами для цільового використання при будівництві наступних проектів: Будівництво та підготовка до експлуатації бетонного заводу (Майданчик «А») та технічного майданчика загальнобудівельних робіт (Майданчик «В») на Чорнобильській АЕС; Житловий будинок №1 по вул. Шолуденко мікрорайон «Берізки» в м. Вишгороді Київської області; Будівництво системи протипожежного захисту об`єкту «Укриття» на Чорнобильській АЕС; Проектування, закупка і поставка обладнання, монтаж системи зворотнього вивантаження рідких радіактивних відходів, випробування та інженерна підтримка для заводу по переробці рідких радіактивних відходів на Чорнобильській АЕС».

Додатковою угодою №2 від 26.07.2013 до договору №П-10/09/10-01 сторони виклали в новій редакції розділ 5 договору «Відповідальність сторін».

Додатковою угодою №3 від 01.07.2014 до договору №П-10/09/10-01 сторони дійшли до згоди розірвати цей договір з 01.07.2014; відповідач зобов`язався повернути проценти, нараховані за користування позикою станом на 01.07.2014 у строк до 01.07.2014 включно; сторони погодили не нараховувати проценти за користування позикою з моменту розірвання договору та набрання чинності цією угодою. Відповідно до п. 4 цієї додаткової угоди, вона набирає чинності з моменту її підписання сторонами.

Відповідно до банківських виписок, наявних в матеріалах справи, позивачем перераховано відповідачу на виконання договору №П-10/09/10-01 грошові кошти в загальному розмірі 10 000 000,00 грн.

14.10.2010 між позивачем, як позикодавцем та відповідачем, як позичальником укладено договір позики №П-14/10/10-01, відповідно до якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі визначеному цим договором, а останній зобов`язується прийняти позику і повернути названу позику позикодавцеві у визначений цим договором строк, а також сплатити проценти за весь термін надання грошових коштів у строк та розмірах, що обумовлені умовами цього договору. Грошовими коштами за цим договором є національна українська валюта - гривня (п. 1.1. договору).

Відповідно до розділу 2 договору №П-14/10/10-01 сума позики становить 10 000 000,00 грн; процент за користування грошовими коштами встановлюється у розмірі 48% річних від фактично одержаної позики; грошові кошти в межах суми позики надаються позичальнику повністю або частинами - траншами для цільового використання - поповнення обігових коштів.

Відповідно до розділу 3 договору №П-14/10/10-01 строк надання позики становить 3 роки, остаточною датою повернення позики є 14 жовтня 2013 року включно; цей строк може бути продовжений за згодою сторін.

Додатковою угодою №1 від 14.10.2010 до договору №П-14/10/10-01 внесено зміни до п. 2.3. цього договору та викладено його в такій редакції: «Грошові кошти в межах суми позики, зазначеної в п. 2.1. цього Договору надаються позичальнику повністю або частинами - траншами для цільового використання при будівництві наступних проектів: Будівництво та підготовка до експлуатації бетонного заводу (Майданчик «А») та технічного майданчика загальнобудівельних робіт (Майданчик «В») на Чорнобильській АЕС; Житловий будинок №1 по вул. Шолуденко мікрорайон «Берізки» в м. Вишгороді Київської області; Будівництво системи протипожежного захисту об`єкту «Укриття» на Чорнобильській АЕС; Проектування, закупка і поставка обладнання, монтаж системи зворотнього вивантаження рідких радіактивних відходів, випробування та інженерна підтримка для заводу по переробці рідких радіактивних відходів на Чорнобильській АЕС».

Додатковою угодою №2 від 01.09.2011 до договору №П-14/10/10-01 сторони змінили процент за користування позикою на 39% річних від фактично наданої суми позики.

Додатковою угодою №3 від 10.10.2012 до договору №П-14/10/10-01 сторони змінили строк надання позики на 6 років, остаточною датою повернення позики визначили 14.10.2016 включно.

Додатковою угодою №4 від 05.12.2013 до договору №П-14/10/10-01 сторони виклали в новій редакції розділ 5 договору «Відповідальність сторін».

Додатковою угодою №5 від 02.06.2014 до договору №П-14/10/10-01 сторони внесли зміни до розділу 7 договору «Місцезнаходження, реквізити та підписи Сторін».

Додатковою угодою №6 від 01.07.2014 до договору №П-14/10/10-01 сторони дійшли до згоди розірвати цей договір з 01.07.2014; відповідач зобов`язався повернути проценти, нараховані за користування позикою станом на 01.07.2014 у строк до 01.07.2014 включно; сторони погодили не нараховувати проценти за користування позикою з моменту розірвання договору та набрання чинності цією угодою. Відповідно до п. 4 цієї додаткової угоди, вона набирає чинності з моменту її підписання сторонами.

Відповідно до банківських виписок, наявних в матеріалах справи, позивачем перераховано відповідачу на виконання договору №П-14/10/10-01 грошові кошти в загальному розмірі 10 000 000,00 грн.

28.01.2011 між позивачем, як позикодавцем та відповідачем, як позичальником укладено договір позики №П-28/01/11-01, відповідно до якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі визначеному цим договором, а останній зобов`язується прийняти позику і повернути названу позику позикодавцеві у визначений цим договором строк, а також сплатити проценти за весь термін надання грошових коштів у строк та розмірах, що обумовлені умовами цього договору. Грошовими коштами за цим договором є національна українська валюта - гривня (п. 1.1. договору).

Відповідно до розділу 2 договору №П-28/01/11-01 сума позики становить 12 000 000,00 грн; процент за користування грошовими коштами встановлюється у розмірі 48% річних від фактично одержаної позики; грошові кошти в межах суми позики надаються позичальнику повністю або частинами - траншами для цільового використання - поповнення обігових коштів.

Відповідно до розділу 3 договору №П-28/01/11-01 строк надання позики становить 3 роки, остаточною датою повернення позики є 28 січня 2014 року включно; цей строк може бути продовжений за згодою сторін.

Додатковою угодою №1 від 28.01.2011 до договору №П-28/01/11-01 внесено зміни до п. 2.3. цього договору та викладено його в такій редакції: «Грошові кошти в межах суми позики, зазначеної в п. 2.1. цього Договору надаються позичальнику повністю або частинами - траншами для цільового використання при будівництві наступних проектів: Житловий будинок №1 по вул. Шолуденко мікрорайон «Берізки» в м. Вишгороді Київської області; Будівництво системи протипожежного захисту об`єкту «Укриття» на Чорнобильській АЕС».

Додатковою угодою №2 від 01.09.2011 до договору №П-28/01/11-01 сторони змінили процент за користування позикою на 39% річних від фактично наданої суми позики.

Додатковою угодою №3 від 25.01.2013 до договору №П-28/01/11-01 сторони змінили строк надання позики на 6 років, остаточною датою повернення позики визначили 28.01.2017 включно.

Додатковою угодою №4 від 05.12.2013 до договору №П-28/01/11-01 сторони виклали в новій редакції розділ 5 договору «Відповідальність сторін».

Додатковою угодою №5 від 02.06.2014 до договору №П-28/01/11-01 сторони внесли зміни до розділу 7 договору «Місцезнаходження, реквізити та підписи Сторін».

Додатковою угодою №6 від 01.07.2014 до договору №П-28/01/11-01 сторони дійшли до згоди розірвати цей договір з 01.07.2014; відповідач зобов`язався повернути проценти, нараховані за користування позикою станом на 01.07.2014 у строк до 01.07.2014 включно; сторони погодили не нараховувати проценти за користування позикою з моменту розірвання договору та набрання чинності цією угодою. Відповідно до п. 4 цієї додаткової угоди, вона набирає чинності з моменту її підписання сторонами.

Відповідно до банківських виписок, наявних в матеріалах справи, позивачем перераховано відповідачу на виконання договору №П-28/01/11-01 грошові кошти в загальному розмірі 12 000 000,00 грн.

05.05.2011 між позивачем, як позикодавцем та відповідачем, як позичальником укладено договір позики №П-05/05/11-01, відповідно до якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі визначеному цим договором, а останній зобов`язується прийняти позику і повернути названу позику позикодавцеві у визначений цим договором строк, а також сплатити проценти за весь термін надання грошових коштів у строк та розмірах, що обумовлені умовами цього договору. Грошовими коштами за цим договором є національна українська валюта - гривня (п. 1.1. договору).

Відповідно до розділу 2 договору №П-05/05/11-01 сума позики становить 10 000 000,00 грн; процент за користування грошовими коштами встановлюється у розмірі 48% річних від фактично одержаної позики; грошові кошти в межах суми позики надаються позичальнику повністю або частинами - траншами для цільового використання - поповнення обігових коштів.

Відповідно до розділу 3 договору №П-05/05/11-01 строк надання позики становить 3 роки, остаточною датою повернення позики є 05 травня 2014 року включно; цей строк може бути продовжений за згодою сторін.

Додатковою угодою №1 від 05.05.2011 до договору №П-05/05/11-01 внесено зміни до п. 2.3. цього договору та викладено його в такій редакції: «Грошові кошти в межах суми позики, зазначеної в п. 2.1. цього Договору надаються позичальнику повністю або частинами - траншами для цільового використання при будівництві наступних проектів: Житловий будинок №1 по вул. Шолуденко мікрорайон «Берізки» в м. Вишгороді Київської області; Будівництво системи протипожежного захисту об`єкту «Укриття» на Чорнобильській АЕС».

Додатковою угодою №2 від 01.09.2011 до договору №П-05/05/11-01 сторони змінили процент за користування позикою на 39% річних від фактично наданої суми позики.

Додатковою угодою №3 від 04.05.2012 до договору №П-05/05/11-01 сторони внесли зміни до п. 4.1. договору, виклавши його в такій редакції: «Позикодавець зобов`язаний надати позику протягом двох років з моменту підписання цього договору у повному обсязі або частинами за заявкою позичальника».

Додатковою угодою №4 від 07.05.2013 до договору №П-05/05/11-01 сторони змінили строк надання позики на 6 років, остаточною датою повернення позики визначили 05.05.2017 включно, а також виклали п. 4.1. в такій редакції «Позикодавець зобов`язаний надати позику протягом трьох років з моменту підписання цього договору у повному обсязі або частинами за заявкою позичальника».

Додатковою угодою №5 від 05.12.2013 до договору №П-05/05/11-01 сторони виклали в новій редакції розділ 5 договору «Відповідальність сторін».

Додатковою угодою №6 від 02.06.2014 до договору №П-05/05/11-01 сторони внесли зміни до розділу 7 договору «Місцезнаходження, реквізити та підписи Сторін».

Додатковою угодою №7 від 01.07.2014 до договору №П-05/05/11-01 сторони дійшли до згоди розірвати цей договір з 01.07.2014; відповідач зобов`язався повернути проценти, нараховані за користування позикою станом на 01.07.2014 у строк до 01.07.2014 включно; сторони погодили не нараховувати проценти за користування позикою з моменту розірвання договору та набрання чинності цією угодою. Відповідно до п. 4 цієї додаткової угоди, вона набирає чинності з моменту її підписання сторонами.

Відповідно до банківських виписок, наявних в матеріалах справи, позивачем перераховано відповідачу на виконання договору №П-05/05/11-01 грошові кошти в загальному розмірі 1 555 000,00 грн.

В матеріалах справи наявний також акт звірки взаєморозрахунків, підписаний головними бухгалтерами позивача та відповідача і затверджений керівниками позивача та відповідача, яким підтверджено заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.12.2017 за позикою за договором №П-28/01/11-01 в розмірі 7 677 000,00 грн, за нарахованими процентами за договором №П-28/07/10-01 - 564 370,94 грн; за договором №П-10/09/10-01 - 1 191 619,34 грн, за договором №П-14/10/10-01 - 3 980 754,61 грн, за договором №П-28/01/11-01 - 14 910 044,31 грн, за договором №П-05/05/11-01 - 1 884 270,69 грн.

Позивач стверджує, що станом на час розгляду справи залишається непогашеною заборгованість відповідача з повернення суми позики за договором №П-28/01/11-01 в розмірі 7 675 000,00 грн, а також зі сплати процентів:

- 563 370,94 грн за договором №П-28/07/10-01 від 28.07.2010;

- 1 190 619,34 грн за договором №П-10/09/10-01 від 10.09.2010;

- 3 979 754,61 грн за договором №П-14/10/10-01 від 14.10.2010;

- 14 909 044,31 грн за договором №П-28/01/11-01 від 28.01.2011;

- 1 883 270,69 грн за договором №П-05/05/11-01 від 05.05.2011.

Ця сума заборгованості підтверджується також Висновком експерта №28/08/2020 за результатами проведення судово-економічної експертизи по справі №910/4681/20 від 14.09.2020.

Відповідно до частин першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частиною першою статті 612 ЦК України).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до Висновку експерта №28/08/2020 за результатами проведення судово-економічної експертизи по справі №910/4681/20 від 14.09.2020 визначений за результатами проведеного дослідження розмір інфляційних втрат за прострочення відповідачем виконання обов`язку з повернення основної суми позики по договору №П-28/01/11 складає 10 414 194,69 грн; розмір 3% річних за період з 02.07.2014 по 19.03.2020 за прострочення відповідачем обов`язку з повернення основної суми позики по договору №П-28/01/11 складає 1 316 669,54 грн; розмір інфляційних втрат за період з 28.07.2010 по 19.03.2020 за прострочення відповідачем виконання перед позивачем обов`язку зі сплати процентів за користування позикою за всіма договорам позики становить 36 816 554,28 грн; розмір 3% річних за період з 28.07.2010 по 19.03.2019 за прострочення відповідачем виконання перед позивачем обов`язку зі сплати процентів за користування позикою за всіма договорам позики становить 5 140 318,66 грн.

Обов`язок доказування відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Також відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін, а у ч. 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву.

Відповідач не заперечив фактів прострочення за спірним договором, зустрічного розрахунку не подав.

У зв`язку з викладеним, позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до розрахунку позивача, підтвердженого експертним висновком, що перевірений судом та приймається як належний та арифметично вірний.

Заперечення відповідача проти позову судом проаналізовано та у зв`язку з цим зазначається таке.

Посилання відповідача на положення додаткових угод від 01.07.2014 про розірвання договорів щодо того, що з цієї дати не нараховуються проценти за користування позикою судом не приймаються, оскільки позивачем не заявлялись вимоги щодо стягнення визначених договорами процентів за користування позикою після 01.07.2014. Нарахування 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання здійснено не на підставі договорів позики, а на підставі ст. 625 ЦК України.

Щодо посилань відповідача на помилки в наданих позивачем розрахунках, то суд зазначає, що позивачем самостійно усунуто зазначені помилки, замовлено експертний висновок для визначення суми боргу та зменшено розмір позовних вимог, відповідно до здійсненого експертом розрахунку. При цьому відповідачем контррозрахунку не надано.

Щодо посилань відповідача на необхідність мати позивачу ліцензію кредитної установи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.ст. 42, 43 ГК України (п.п.1, 2, 3) підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Особливості здійснення окремих видів підприємницької діяльності встановлюються законодавчими актами. Перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, а також перелік видів діяльності, підприємництво в яких забороняється, встановлюються виключно законом.

Ст. 6 ГК України встановлені загальні принципи господарювання: свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; вільний рух капіталів, товарів та послуг на території України; обмеження державного регулювання економічних процесів у зв`язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави.

Ст. 14 ГК України визначає порядок ліцензування, патентування та квотування у господарській діяльності, який є засобом державного регулювання у сфері господарювання, спрямованим на забезпечення єдиної державної політики у цій сфері та захист економічних і соціальних інтересів держави, суспільства та окремих споживачів, виходячи з конституційного права кожного на здійснення підприємницької діяльності, не забороненої законом, а також принципів господарювання, встановлених у статті 6 цього Кодексу. Відносини, пов`язані з ліцензуванням видів господарської діяльності, регулюються законом.

Відповідно до ст. 43 ГК України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом. Особливості здійснення окремих видів підприємництва встановлюються законодавчими актами. Перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, а також перелік видів діяльності, підприємництво в яких забороняється, встановлюються виключно законом.

Відповідно до частини першої статті 72 ГК України підприємства в Україні здійснюють свою діяльність відповідно до вимог статей 62-71 цього Кодексу, якщо інше щодо підприємств окремих видів не передбачено цим Кодексом та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу. Так, згідно із частиною третьою статті 62 Господарського кодексу України підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту. Частиною четвертою статті 57 цього Кодексу встановлено, що статут суб`єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування і місцезнаходження, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству.

Цивільний кодекс України закріплює універсальну правоздатність юридичної особи - здатність мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа. Поряд з цим статтею 91 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії).

Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Враховуючи вищевикладене підприємство здійснює свою господарську діяльність відповідно до його мети і предмету діяльності, вказаними у статуті. Водночас можливе виникнення інших прав та обов`язків, прямо не передбачених статутом, але при умові, якщо вони не суперечать чинному законодавству і цілям діяльності цього підприємства.

Позикодавцем за договорами позики є Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інститут портфельних інвестицій», яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок Венчурного закритого недиверсифікованого пайового інвестиційного фонду «Дивіденд».

Свою діяльність позивач здійснює на підставі ЦК України, ГК України, Закону України «Про інститути спільного інвестування (пайові та корпоративні інвестиційні фонди)», тощо.

Позивач є небанківською фінансовою установою, згідно з законодавством України, йому Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку видано свідоцтво про включення до державного реєстру фінансових установ, які надають фінансові послуги на ринку цінних паперів, виданим. Також позивачу Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку видано ліцензію на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів серія АЕ №286908, видана 04 липня 2014 року, строк дії необмежений. Діяльність з управління активами інституційних інвесторів (діяльність з управління активами) становить виключний вид професійної діяльності позивача. На час укладення договорів позики позивач діяв на підставі ліцензії Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльність з управління активами) строк дії ліцензії 03.07.2009 - 03.07.2014.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про інститути спільного інвестування (пайові та корпоративні інвестиційні фонди)» (чинного на момент укладення договорів позики) до складу активів венчурного фонду можуть входити боргові зобов`язання. Такі зобов`язання можуть бути оформлені векселями, заставними, договорами позики та в інший спосіб, не заборонений законодавством України. Позики за рахунок коштів венчурного фонду можуть надаватися тільки юридичним особам, учасником яких є такий венчурний фонд.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про інститути спільного інвестування» (чинний) до складу активів венчурного фонду можуть входити боргові зобов`язання. Такі зобов`язання можуть бути оформлені векселями, заставними, договорами відступлення прав вимоги, позики та в інший спосіб, не заборонений законодавством.

Отже право позивача на укладення договорів позики прямо передбачено законами.

Як зазначалось, відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також суд бере до уваги те, що договори позики у встановленому порядку не визнавались недійсними повністю або в будь-якій частині.

Таким чином, відповідачем не спростовано доводи позовної заяви, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, згідно зі ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Укрбудмонтаж» (03194, м. Київ, бульвар Кольцова, будинок 14-Д, офіс 610; ідентифікаційний код 34482827) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Інститут портфельних інвестицій" (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 81, літера А; ідентифікаційний код 36470876), яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок Венчурного закритого не диверсифікованого пойового інвестиційного фонду "Дивіденд" (04050, місто Київ, вул. Юрія Іллєнка, будинок 81, літера А, ідентифікаційний код 2331348) 7 675 000, 00 грн. (сім мільйонів шістсот сімдесят п`ять тисяч) основної заборгованості, 22 526 059, 89 грн. (двадцять два мільйони п`ятсот двадцять шість тисяч п`ятдесят дев`ять) процентів за користування позикою, 47 230 748, 97 грн. (сорок сім мільйонів двісті тридцять тисяч сімсот ворок вісім) інфляційних втрат, 6 456 988, 20 грн. (шість мільйонів чотириста п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) 3% річних та 735 700, 00 (сімсот тридцять п`ять тисяч сімсот) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.12.2020

Суддя О.В. Мандриченко