Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/725/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство "ЗІП"

вул. Широка, 107-А, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51901

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Промремсервіс-Ресурс"

вул. Польова,31, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77301

поштова адреса: вул. Воробйова, буд.11, кв.2, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51911

про стягнення заборгованості в сумі 39 232 грн 68 коп.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ: ТОВ ПП "ЗІП" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промремсервіс-Ресурс" про стягнення заборгованості в сумі 39 232 грн 68 коп.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02.09.2020, суд залишив без руху позовну заяву та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

21.09.2020 до господарського суду від ТОВ ПП "ЗІП" надійшла заява №667 від 14.09.2020 (вх.№122902/20) про усунення недоліків, які зазначені в ухвалі від 02.09.2020.

20.10.2020 до господарського суду від ТОВ ПП "ЗІП" надійшло доповнення до заяви про усунення недоліків №738/1 від 08.10.2020 (вх.№13956/20).

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 21.10.2020, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановив строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

Копії ухвали від 21.10.2020 у відповідності до ст.ст.120, 242 ГПК України направлено сторонам за юридичними адресами, вказаними в позовній заяві, що відповідають даним з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відповідачу також направлено копію ухвали на адресу для листування, вказану позивачем у позовній заяві.

Позивачу вручено копію ухвали 13.11.2020, від відповідача поштова кореспонденція, направлена за юридичною адресою - м.Калуш, вул.Польова, 31 повернулася з відміткою відділення поштового зв`язку про неотримання - неправильно зазначена (відсутня) адреса (такого будинку немає); направлена ухвала за адресою для листування - вул.Воробйова, буд.11, кв.2, м.Кам`янське, Дніпропетровська область, 51911 повернулася з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

24.11.2020 на сайті Господарського суду Івано-Франківської області розміщено оголошення про те, що в провадженні Господарського суду Івано-Франківської знаходиться справа №909/725/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗІП" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промремсервіс-Ресурс" про стягнення заборгованості в сумі 39 232 грн 68 коп.

Крім того, з метою належного повідомлення відповідача, повторно направлено на його юридичну адресу, адресу для листування та керівнику ТОВ "Промремсервіс-Ресурс" копію ухвали про відкриття провадження у справі від 21.10.2020, які також повернулись до суду з відміткою відділення зв"язку з зазначенням причин повернення: за юридичною адресою - неправильно зазначена (відсутня) адреса; за адресою для листування - з відміткою "відсутність адресата".

Згідно з п.5 ч.1 ст.242 ГПК України, відповідач належним чином повідомлений про розгляд вказаної справи.

Враховуючи вимоги чинного законодавства щодо розумності строків розгляду справи, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, а також беручи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін від учасників справи до суду не надходило.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення договірних зобов`язань не оплачено товар, який було поставлено позивачем на підставі видаткової накладної ГП-0001637 від 28.08.2018, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 25 734 грн 60 коп. На підставі статті 625 ЦК України та пунктів 4.7 та 5.2 договору позивачем нараховано 3 085 грн 48 коп. інфляційних втрат, 1 405 грн 49 коп. 3% річних, 7 720 грн 38 коп. - штраф за прострочку оплати товару, 1 286 грн 73 коп. штраф за не підписання акту.

В заяві доповненні до заяви про усунення недоліків №738/1 від 08.10.2020 (вх.№13956/20) позивач просить суд врахувати, що в переліку документів, вказаних в тексті позовної заяви, допущено технічну помилку опечатку в найменуванні документів, а саме: помилково вказано довіреність №28-08-2 від 28.08.2020 на отримання ТМЦ (копія), повинно бути вказано довіреність №28-08-1 від 20.08.2018, яку долучено до матеріалів справи. Крім того, до позовної заяви помилково долучено копію видаткової накладної №ГП-001564 від 20.08.2018 та копію товарно-транспортної накладної №ГП-0001564 від 20.08.2018. При цьому позивач наголошує на тому, що відповідач має перед позивачем заборгованість за товар, отриманий згідно видаткової накладної № ГП-0001637 від 28.08.2018.

Позиція відповідача. Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позов.

Слід зазначити, що за змістом ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд встановив таке:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

17.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю промисловим підприємством «ЗІП» (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промремсервіс-ресурс" (далі - відповідач, покупець) укладено договір поставки №1704-ПР (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець зобов`язався прийняти і оплатити на умовах цього договору продукцію виробництва ТОВ ПП «ЗІП» (далі - товар).

Відповідно до п. 3.1 договору постачальник постачає товар на склад покупця у кількості і асортименті, згідно заявок покупця, протягом 10 (десяти) днів з моменту формування заявки.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що перехід права власності і на товар здійснюється в момент передачі товару.

Відповідно до п. 4.1 товар, що поставляється, оплачується за ціною, встановленою постачальником і зазначеною в накладних.

Згідно п. 4.3 договору покупець оплачує вартість замовленої партії товару на наступних умовах: 50% попередньої оплати вартості партії товару покупець сплачує до моменту поставки товару на протязі 5 (п`яти календарних днів з дати виставлення рахунку; остаточний розрахунок у розмірі 50% вартості партії товару покупець оплачує на протязі 10 (десяти) банківських днів з дати підписання сторонами видаткової накладної на відповідну партію товару.

У п. 4.4 договору передбачено, що моментом оплати вважається надходження грошових коштів на рахунок постачальника.

Відповідно до 4.7 договору, сторони погодили, що покупець зобов`язаний підписати акт звіряння взаєморозрахунків на протязі 7 календарних днів з моменту його отримання.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що за невиконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність в порядку і розмірах передбачених чинним законодавством.

Згідно пункту 5.2 договору, у випадку прострочки оплати товару з вини покупця, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 24% річних від простроченої суми а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє в період прострочки, від суми неоплаченого товару за кожен день прострочки. У випадку прострочки оплати товару на строк більше 60 календарних днів покупець зобов`язаний також сплатити постачальнику штраф в розмірі 30% від вартості товару. У випадку не підписання акту, зазначеного у п. 4,7 цього договору, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 5% від суми неоплаченої заборгованості, зазначеної у акті звіряння взаєморозрахунків.

Згідно довіреності №20-08-1 від 20.08.2018, ТОВ "Промремсервіс -Ресурс" уповноважило Ниника С.В. на отримання від ТОВ "ПП "ЗІП" цінностей (фарба для розмічання проїзної частини доріг АК-501 30 кг 11 матовий білий в кількості 510 кг) (а.с.106).

Відповідно до видаткової накладної № ГП-0001564 від 20.08.2018 та товарно - транспортної накладної №ГП -0001564 від 20.08.2018, на підставі доручення №20-08-1 від 20.08.2018 позивачем передано на користь відповідача товар (фарбу для розмічання проїзної частини доріг АК-501 30 кг 11 матовий білий в кількості 510 кг) на суму 25734 грн 60 копійок (а.с.105, 107-108).

З пояснень позивача, наданих ним в заяві про усунення недоліків та доповненнях до заяви про усунення недоліків від 14.09.2020 №667 (вх.№12290/20) (а.с.60-61) вбачається, що відповідач за товар, отриманий за видатковою накладною № ГП-0001564 від 20.08.2018 здійснив оплату в повному обсязі платіжним документом №1022 від 28.08.2018; виконання зобов"язань щодо поставки товару згідно видаткової накладної № ГП-0001564 від 20.08.2018 не є предметом спору та не міститься в позовних вимогах ТОВ ПП "ЗІП"; просить при розгляді справи не враховувати копію видаткової накладної № ГП-0001564 від 20.08.2018 та товарно - транспортної накладної №ГП -0001564 від 20.08.2018.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на видаткову накладну №ГП-0001637 від 28.08.2018 та товарно -транспортну накладну №ГП - 0001637 від 28.08.2018, які приєднано до матеріалів справи (а.с.62-64), за змістом яких позивачем передано на користь відповідача товар (фарбу для розмічання проїзної частини доріг АК-501 30 кг 11 матовий білий в кількості 510 кг) на підставі доручення №28-08-2 від 28.08.2018.

Разом з тим, доручення №28-08-2 від 28.08.2018 до матеріалів справи не додає, а з доповнення до заяви про усунення недоліків №738/1 від 08.10.2020 (вх.№13956/20) (а.с.79-81) вбачається, що підставою для отримання товару (фарби для розмічання проїзної частини доріг АК-501 30 кг 11 матовий білий в кількості 510 кг) згідно видаткової накладної №ГП-0001637 від 28.08.2018 та товарно -транспортної накладної №ГП - 0001637 від 28.08.2018 є довіреність №28-08-1 від 20.08.2018, яку правильно долучено до матеріалів справи.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензію про сплату заборгованості.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача становить 25 734 грн 60 коп. На підставі статті 625 ЦК України та пунктів 4.7 та 5.2 договору позивачем нараховано 3 085 грн 48 коп. інфляційних втрат, 1 405 грн 49 коп. 3% річних, 7720 грн 38 коп. - штраф за прострочку оплати товару, 1 286 грн 73 коп. штраф за не підписання акту, що в сукупності складає ціну позову.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Так, зобов`язальні відносини, що склалися між сторонами у даній справі виникли на підставі договору поставки, що укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗІП" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промремсервіс-Ресурс".

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України підставами виникнення господарських зобов`язань є, зокрема, господарський договір.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, підставою для звернення позивача до суду слугувало невиконання відповідачем умов договору поставки №1704-ПР від 17.04.2018 в частині несплати за отриманий відповідачем товар згідно видаткової накладної №ГП-0001637 від 28.08.2018 та товарно -транспортної накладної №ГП - 0001637 від 28.08.2018 в сумі 25 734 грн 60 коп.

Зі змісту вказаної видаткової накладної № ГП-0001637 від 28.08.2018 та товарно -транспортної накладної №ГП - 0001637 від 28.08.2018 вбачається, що підставою для відвантаження/отримання товару є документ: доручення №28-08-2 від 28.08.2018, яке позивач до матеріалів справи не надав.

Згідно ч.1 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Жодного документу за підписом відповідача, крім довіреності №28-08-1 від 20.08.2018, матеріали справи не містять.

Посилання позивача на те, що довіреність №20-08-1 від 20.08.2018 використовувалася при отриманні товару за видатковою накладною №ГП-0001637 від 28.08.2018, критично оцінюється судом, оскільки вищевказана довіреність була використана на отримання товару згідно видаткової накладної та товарно - транспортної накладної №ГП -0001564 від 20.08.2018, який, за твердженням позивача, оплачений в повному обсязі.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави вважати, що за видатковою накладною № ГП-0001637 від 28.08.2018 мали місце господарські відносини, оскільки, подані позивачем докази цього факту не підтверджують.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі поданих доказів з урахуванням обставин по справі та діючого законодавства суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно статей 13, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування (ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 129 ГПК України суд покладає судові витрати на позивача.

Керуючись 74, 76-80, 129, 165, 232, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення підписано 23.12.2020

Суддя О. В. Рочняк