ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

15 грудня 2020 року Справа № 915/1524/20

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., розглянувши

заяву Миколаївської обласної ради про забезпечення позову

позову Миколаївської обласної ради (вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54001)

до

відповідача-1: Виконавчого комітету Коблевської сільської ради Миколаївського району миколаївської області (вул. Одеська, буд. 4, с. Коблеве, Миколаївська район, Миколаївська область, 57453)

відповідача-2: Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» (вул. Київське шосе, 9, с. Баловне, Новоодеський район, Миколаївська область, 54017)

про: визнання протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 19.08.2008 №50, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2020 Миколаївська обласна рада звернулася до Господарського суду Миколаївської області із позовом №1059-09/05-20 від 14.12.2020 до виконавчого комітету Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області та Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв», в якому просить:

- визнати протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 19.08.2008 №50, на підставі якого зареєстровано право власності на об`єкт «Комплекс база відпочинку «Авіатор» за Комунальним підприємством «Міжнародний аеропорт Миколаїв»;

- скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04.09.2008, яким засвідчено право власності на об`єкт: «Комплекс база відпочинку «Авіатор» за Комунальним підприємством «Міжнародний аеропорт Миколаїв».

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву №1062-09/05-20 від 14.12.2020 про забезпечення позову шляхом зупинення реалізації на електронних торгах ДП «СЕТАМ» об`єкту: «Комплекс база відпочинку «Авіатор», загальною площею 471,00 кв.м, за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Рибаківка, Квартал шостий, будинок 12, за реєстраційним номером лоту 453026.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що 11.12.2020 після отримання копії дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.09.2008 Миколаївській обласній раді стало відомо про порушення її права, а саме про реєстрацію відповідачем 1 за Комунальним підприємством «Міжнародний аеропорт Миколаїв» права власності на об`єкт: «Комплекс база відпочинку «Авіатор», яке є спільною власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст Миколаївської області, власником якого від імені територіальних громад є Миколаївська обласна рада та, яке знаходиться на балансі КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв».

Рішення виконавчого комітету Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 19.08.2008 №50 та оформлене на його підставі свідоцтво про право власності видані з порушенням Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5.

Згідно з рішенням Миколаївської обласної ради від 26.06.2012 № 25 "Про відмову у наданні згоди па реалізацію майна, що є спільною власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст Миколаївської області" обласною радою відмовлено у наданні згоди на реалізацію всього майна, закріпленого на праві господарського відання за комунальним підприємством "Міжнародний аеропорт Миколаїв". На підставі ст. 144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування є обов`язковими до виконання на відповідній території. Станом на цей час зазначене рішення є чинним.

Миколаївській обласній раді стало відомо про реалізацію на електронних торгах (ДП "Сетам") об`єкту "Комплекс, база відпочинку "Авіатор" загальною площею 471,00 кв. м., за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Рибаківка, Квартал шостий, будинок, 12.

Зазначені торги мають відбутися 16.12.2020 з 9 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.

Миколаївська обласна рада, як власник арештованого майна, з метою забезпечення захисту прав та інтересів територіальних громад, звернулася до Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з проханням:

надати у повному обсязі документи виконавчого провадження, на підставі яких здійснюється реалізація об`єкту "Комплекс, база відпочинку "Авіатор";

відкласти або зупинити проведення виконавчих дій щодо реалізації об`єкту "Комплекс, база відпочинку "Авіатор", однак, станом на дату подання цієї заяви до суду відповіді Миколаївська обласна рада не отримала.

Із посиланням на викладене, з метою запобігання відчуженню спірного об`єкту: "Комплекс, база відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що може призвести до протиправного переходу права власності на майно спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Миколаївської області до третіх осіб, що в свою чергу утруднить ефективний захист та поновлення порушених прав територіальних громад Миколаївської області, відповідно до ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, позивач просить вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини 8 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

- накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

За правилами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 139 ГПК України, повинна обґрунтувати причини звернення із відповідною заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є доведення підстав та подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів сторонніх осіб.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення особою дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення особи від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд наголошує, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20.08.2018 у справі № 917/1390/17.

Предметом позову в даному випадку є визнання протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 19.08.2008 №50 та скасування Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04.09.2008, яким засвідчено право власності на об`єкт: «Комплекс база відпочинку «Авіатор» за Комунальним підприємством «Міжнародний аеропорт Миколаїв».

Відповідно до приписів п. 6 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту.

Отже, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не співвідноситься з предметом позовних вимог, а, отже, відсутні підстави для застосування судом вказаного позивачем заходу забезпечення позову.

Крім того, суд враховує такі обставини.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова Пленуму) вказано, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час прийняття ухвали від 7 листопада 2017 року, далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника.

Статтею 61 Закону № 1404-VIII констатовано, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431, затверджено Порядок реалізації арештованого майна (далі Порядок) та уповноважено ДП «СЕТАМ» на здійснення заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

У пункті 2 вказаної постанови Пленуму зазначено, що суди, вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, повинні виходити з того, що наведений у частині першій статті 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених частиною четвертою зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Згідно із зазначеним Порядком реалізація майна здійснюється шляхом проведення організатором електронних торгів. Електронні торги розпочинаються у визначений в інформаційному повідомленні про електронні торги день.

Керуючись ст.ст.136-140, 234, 235 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволені заяви Миколаївської обласної ради №1062-09/05-20 від 14.12.2020 про зупинення реалізації на електронних торгах ДП "Сетам" об`єкту "Комплекс, база відпочинку "Авіатор" загальною площею 471,00 кв. м., за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Рибаківка, Квартал шостий, будинок, 12, за реєстраційним номером лоту 453026 відмовити.

2.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3.Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України із врахуванням його перехідних положень.

Суддя В.О.Ржепецький