ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020м. ДніпроСправа № 904/5494/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

за позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ідентифікаційний код 00186542)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ідентифікаційний номер 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237)

про стягнення 3 191,58 грн. збитків внаслідок нестачі

Представники:

Від позивача: Близнюк Р.Є., довіреність, представник

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом №18-108 від 05.10.2020 про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 3 191,58 грн. збитків внаслідок нестачі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі п.2.1, п.2.3, п.2.4, п.4.1 до договору постачання №1-1-2019/014 від 28.02.2019 та Специфікації № 829759 від 01.04.2019 постачальник по залізничній накладній №47195680 зі станції відправлення Ароматна Придніпровської залізниці на станцію Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці відвантажив на адресу АТ "Запорізький завод феросплавів" вугілля. На виконання умов договору ТОВ "Д.Трейдінг" на адресу АТ "ЗФЗ" виставило на оплату рахунок №2403-1 від 24.03.2020 (передоплатний), який було сплачено АТ "ЗФЗ" за поставку вугілля платіжним дорученням №345900 від 26.03.2020. Вантаж прибув у рухомому складі у вагоні: №56190424. Вагон №56190424, який прибув по залізничній накладній №47195680 був виданий вантажоотримувачу - АТ "Запорізький завод феросплавів" відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України зі складанням комерційного акта № 460005/394 від 11.04.2020, в якому зафіксовано ознаки несхоронного перевезення, такі як порушення маркування, виїмки та нестача. У даному комерційному акті зазначається, що порушене маркування, ліворуч над 1-7 люками, виїмка довжиною 100-120 см, шириною 100 см., глибиною 30 см кожна. Відсутній вантаж у вагоні поміститися міг. В технічному відношенні вагон справний, бездвірний, люка закриті, просипу вантажу не має. Розрахунок шкоди, спричиненого внаслідок нестачі, проведений з урахуванням норми відповідно до Правил перевезення вантажів (відомість-розрахунок №28/20 вартості нестачі вантажу). Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань позивачу спричинені збитки за нестачі "Вугілля кам`яне, Г(1) М(13-25)" в розмірі 3 191,58 грн., які складаються з вартості відповідальної нестачі (відомість-розрахунок №28/20 вартості нестачі вантажу).

Ухвалою суду від 13.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/5494/20, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.11.2020 о 12:30 год.

До суду 28.10.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву яким просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог оскільки вартість вантажу не підтверджена жодним належним та допустимим доказом. Крім того, відповідач зазначає, що в Специфікації №829759 до договору №1-1-2019/014 від 28.02.2019 в Таблиці №1 зазначене розрахункове (базове) значення вологи - 12.00 та граничне значення вологи - 14.00, в накладній №47195680 не вказано які заходи проти змерзання проводились вантажовідправником. Тому до вантажу, що перевозився по накладній №47195680 у вагоні №56190424 повинна застосовуватись норма нестачі у розмірі 2%. Після здійсненого відповідачем контррозрахунку нестача з урахуванням природної втрати складає 339 кг.

У судовому засіданні 10.11.2020 оголошувалась перерва до 14.12.2020 о 10:00 год.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

У судовому засіданні 14.12.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (далі - позивач, покупець) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Д. Трейдінг" (далі - постачальник) укладено договір постачання № 1-1-2019/014 від 28.02.2019 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію (далі - вугілля), за марочним складом, ціною та в кількості, наведеним у відповідних Специфікаціях до договору.

Об`єми та строки (періоди) постачання вугілля узгоджуються сторонами шляхом підписання відповідних Специфікацій до договору (п.1.2 договору).

Пунктом 2.4 договору встановлено, що на кожну партію вугілля протягом 7 робочих днів з дати постачання постачальник надає покупцю наступні товаросупровідні документи:

- залізничні накладні - копія засвідчена печаткою Вантажовідправника;

- посвідчення якості оригінал;

- рахунок-фактуру - оригінал один примірник;

- акт приймання-передачі вугілля з зазначенням дати відвантаження, ваги, номерів залізничних накладних, вагонів - два примірники.

Відповідно п.3.1 договору ціна, (базова договірна ціна) вугілля встановлена на базисних умовах постачання, передбачених договором, та визначається сторонами у відповідних Специфікаціях до договору.

Згідно з п.4.1 договору оплата вугілля проводиться покупцем у національній валюті України шляхом банківського переводу грошових коштів на поточний рахунок постачальника на умовах повної 100% попередньої оплати вартості вугілля, що підлягає поставці у відповідному періоді, протягом 5 банківських днів з моменту надання постачальником рахунку на передплату, але не пізніше дати початку поставки вугілля. Остаточні взаєморозрахунки сторони проводять на протязі 3 банківських днів з моменту дати підписання сторонами Актів приймання-передачі вугілля.

Фактична вартість вугілля, що відвантажується, вказується у рахунках, які надаються постачальником у відповідності до п.2.4 договору (п.4.5 договору).

До договору сторонами укладено Специфікацію №829759 від 01.04.2019, згідно якої постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити вугілля у кількості 4000,00 т., на загальну суму 17 880 000,00 грн., на умовах поставки СРТ- станція Запоріжжя-Ліве в період з 01.04.2019 по 09.05.2019.

Вантажовідправником (виробник) відповідно до Специфікації №829759 від 01.04.2019 є ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля".

Постачальником 24.03.2020 на адресу покупця виставлено рахунок №2403-1 на оплату від 24.03.2020 (передоплатний), який було сплачено позивачем за поставку вугілля у відповідному періоді, що підтверджується платіжним дорученням №345900 від 26.03.2020 на суму 3 720 000,00 грн.

На виконання умов договору та Специфікації № 829759 від 01.04.2019 постачальник по залізничній накладній №47195680 зі станції відправлення Ароматна Придніпровської залізниці на станцію Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці відвантажив на адресу позивача вугілля.

Вантаж прибув у рухомому складі у вагоні: №56190424 який був повністю оплачений, відповідно до п.4.1 договору.

Приймання-передача поставленого вугілля по залізничній накладній №47195680 для позивача зафіксовано також в Акті приймання-передачі вугільної продукції №0404-7 від 04.04.2020.

Вагон №56190424, який прибув по залізничній накладній №47195680 був виданий вантажоотримувачу - Акціонерному товариству "Запорізький завод феросплавів" відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України зі складанням комерційного акта №460005/394 від 11.04.2020, в якому зафіксовано ознаки несхоронного перевезення, такі як порушення маркування, виїмки та нестача. У даному комерційному акті зазначається, що порушене маркування, ліворуч над 1-7 люками, виїмка довжиною 100-120см, шириною 100см, глибиною 30см кожна. Відсутній вантаж у вагоні поміститися міг. В технічному відношенні вагон справний, бездвірний, люка закриті, просипу вантажу не має.

Згідно з відомістю-розрахунком №28/20 вартість недостачі вантажу "Вугілля камінний марки г-газовий Г (Г1) М 13-25 мм" складає 3 191,58 грн. Відтак, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 3 191,58 грн. вартості недостачі вантажу.

Станом на час розгляду справи, доказів сплати відповідачем заявленої до стягнення суми у розмірі 3 191,58 грн. в матеріали справи не надано.

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору перевезення вантажу залізничним транспортом; факт надання послуг; наявність перевізних документів - залізничних накладних; наявність або відсутність факту недостачі, правомірність здійснення розрахунку заявленої до стягнення суми недостачі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 307 Господарського кодексу України, що кореспондується зі статтею 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Частиною 2 статті 308 Господарського кодексу України передбачено, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Пунктом 110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з пунктом 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі, невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до пункту 115 Статуту, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

- за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

- за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; - за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Суд вказує на те, що підстави звільнення залізниці від відповідальності за недостачу вантажу, передбачені статтею 111 Статуту, відсутні.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Загальна сума відшкодування збитку за не збережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж. Оскільки спірний вагон з горішком коксовим був прийнятий залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідно до положень статті 110 Статуту залізниці України відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу, покладається на залізницю.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, - при перевезенні вантажів у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, - для мінерального палива.

При цьому, судом визнається правомірним посилання позивача, що природна втрата маси вантажу має застосовуватись у розмірі 1% від маси нетто, зазначеної у перевізних документах з огляду на таке.

Згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) "Вугілля кам`яне, антрацит; брикети, котуни та аналогічні види твердого палива, одержані з кам`яного вугілля" (код товару 2701) відноситься до групи товарів 27 "Палива мінеральні; нафта та продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні".

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, при видачі вантажів, які відносяться до мінерального паливо, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить - 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

З огляду на те, що у залізничній накладній № 47195680 зазначено, що за нею перевозилося вугілля кам`яне марки г-газовий, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення відповідальної недостачі вугілля кам`яного з урахуванням норми недостачі, яка становить 1% маси.

При цьому судом відхиляються посилання відповідача на те, що позивачем при розрахунку збитків від втрати вантажу не було враховано, що вантаж у вагоні №56190424 мав вологість, а заходи проти змерзання не були застосовані, тобто був зданий до перевезення у вологому стані, таким чином при видачі вантажів маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2% від маси нетто, зазначеної у перевізних документах.

Більше того, щодо вологості вугілля у 12% (та зокрема застосованої до нього норми недостачі у 2%) слід відзначити, що такий висновок відповідача є невірним, та таким, що не відповідає технічним умовам ДСТУ 7146:2010. Відповідно до Таблиці № 1 "Якісні, технологічні та фізико-механічні показники вугілля" технічних умовах ДСТУ 7146:2010 "Вугілля кам`яне та антрацит для побутових потреб", вказано, що загальна волога на робочий стан палива ДГ 13-100 повинна бути не більше ніж - 14%. Проте відповідач посилається на те, що цей показник ще нижчий - 12%. Тобто, суд приходить до висновку, що вугілля кам`яне здане до перевезення в нормальному сухому стані при природній вологості 12%, що відповідає технічним умовам ДСТУ 7146:2010. Тому, для визначення норм природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто потрібно застосовувати - 1% маси, зазначеної в перевізних документах, відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Отже, поданий до суду розрахунок позивача є обґрунтованим та відповідальна недостача вугілля кам`яного у вагоні №56190424 під час перевезення становить 3 191,58 грн.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала; при цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи викладене, перевіривши наданий позивачем розрахунок вартості нестачі вантажу, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у розмірі 2 102,00 грн.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 3 191,58 грн. збитків внаслідок нестачі задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 108, ) на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, код ) збитки у розмірі 3 191,58 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 18.12.2020.

Суддя Е.М. Бондарєв