ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2020м. ДніпроСправа № 904/5111/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В., розглянув спір

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго", м. Новомосковськ Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості за неналежне виконання грошового зобов`язання в сумі 3 579 800,09 грн.

Представники:

від позивача Пясецький Д.В.

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 2 431 076,67 грн., що складають суму заборгованості за договором постачання природного газу № 4648/1617-ТЕ-3 від 05.09.2016, 694 991,65 грн. - пені, 157 114,45 грн. - річних, 296 617,32 грн. - інфляції грошових коштів.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині оплати теплової енергії, поставленої йому в жовтні 2016 року - квітень 2017 року за договором постачання природного газу № 4648/1617-ТЕ-3 від 05.09.2016.

У межах визначеного законом строку сторонам була надана можливість скористались своїми правами на подання заяв по суті справи з документальним обґрунтуванням.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Проте, 16.11.2020 відповідачем було подано заяву та клопотання, в яких останній визнає борг в повному обсязі в сумі 2 431 076,67 грн. та просить суд у випадку задоволення позову, зменшити суму пені на 50% до 347 495,83 грн., обґрунтовуючи це тим, що відповідач є комунальним підприємством, яке створене для задоволення потреб споживачів у теплопостачанні та відповідач не є фактичним споживачем природного газу, а заборгованість за спожиту теплову енергію виникла у зв`язку з несплатою саме споживачами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів на підтвердження надсилання на адресу позивача вказаних заяви та клопотання.

Ухвалою від 22.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.10.2020, з наступним відкладенням до 18.11.2020.

Представники сторін в підготовче засідання 18.11.2020 не з`явились.

05.11.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника підприємства останнього.

16.11.2020 на адресу суду від відповідача надійшла заява про здійснення розгляду справи без участі представника Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго".

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 ГПК України, у зв`язку з чим господарським судом завершено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 09.12.2020, про що постановлено ухвалу суду.

09.12.2020 у судове засідання представник відповідача не з`явився, матеріали справи містять заяву, в якій осатаній просить суд здійснювати розгляд справи без його участі.

З огляду на викладене, а також враховуючи запроваджені на території України заходи щодо убезпечення населення від поширення гострих респіраторних захворювань та в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 09.12.2020 представник позивача заперечував проти задоволення клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені на 50 % зазначивши, що на їх адресу дане клопотання з додатками не надходило, а матеріали справи не містять доказів надсилання вказаного клопотання з додатками на адресу позивача.

Таким чином, останній не мав можливості надати свої заперечення на вказане клопотання.

09.12.2020 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повного та своєчасного розрахунку за отриманий природний газ на підставі договору постачання природного газу № 4648/1617-ТЕ-3 від 05.09.2016.

Доказами, якими позивач підтверджує позовні вимоги є: операції по договору № 4648/1617-ТЕ-3 за період з 01.01.2015 по 31.03.2020 (а.с. 18-27 том-1); договір постачання природного газу № 4648/1617-ТЕ-3 від 05.09.2016 (а.с. 28-36 том - 1); додаткові угоди № 1 від 23.01.2017, № 2 від 31.03.2017 (а.с. 37-40 том - 1); спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу № 68 від 13.01.201, № 792 від 09.02.2017, № 1506 від 13.03.2017, № 2575 від 16.05.2017 (а.с. 41-56 том -); акти приймання-передачі природного газу (а.с. 57-63 том -1); банківські виписки (а.с. 64-250 том - 1, 1-100 том - 2).

05.09.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-Постачальник) та Комунальним підприємством "Новомосковськтеплоенерго" (далі - Споживач) укладено договір 4648/1617-ТЕ-3постачання природного газу.

Відповідно до пункту 1.1 Договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (пункт 1.2. Договору).

Відповідно до пункту 2.1. Договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 11873,1974 тис.куб.метрів, у тому числі за місяцями, згідно з графіком, передбаченим цим пунктом.

В подальшому, додатковою угодою № 2 від 31.03.2017 до договору сторонами вносилися зміни до пункту 2.1. договору, а саме: постачальник передає споживачу з 01.04.2017 по 31.09.2017 (включно) природний газ обсягом до 43,897 тис.куб.метрів, у тому числі за місяцями, згідно з графіком, передбаченим цим пунктом.

У розділі 12 Договору сторони погодили, що Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині реалізації газу з 01.10.2016 до 31.03.20187(включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно з пунктом 3.4. Договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

На виконання умов договору позивачем у період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 54 313 147,35 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких залучено до матеріалів справи (а.с. 57-63 том -1).

Вищевказані акти підписані повноважними представниками сторін без зауважень та скріплені печатками підприємств сторін.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано вимоги договору в частині виконання його зобов`язань за договором.

Відповідно до умов пункту 5.4. договору загальна сума вартості природного газу за договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Згідно з пунктом 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії процесу.

Відповідач зобов`язання з оплати за переданий газ виконав неналежним чином, здійснивши розрахунки з частково в сумі 51 882 070,60 грн. та з порушенням строків, передбачених умовами пункту 6.1 договору, що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями банківських виписок.

Доказів виконання зобов`язання з оплати за переданий газ в сумі 2 431 076,67 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення заборгованості на зазначену вище суму слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума річних за загальний період прострочення з 26.11.2016 по 31.07.2020 склала 157 114,45 грн., сума інфляції грошових коштів за період з 28.02.2017 по 31.07.2020 склала 296 617,32 грн.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 8.2. Договору сторони погодили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних (16,4% річних - відповідно до Додаткової угоди № 2 від 31.03.2017), але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми прострочення платежу за кожний день прострочення.

Згідно наданого позивачем розрахунку, сума пені за загальний період прострочення з 26.11.2016 по 31.07.2020 склала 694 991,65 грн.

Зазначені вище суми розраховані відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Клопотання відповідача щодо зменшення пені на 50% задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В підтвердження обставин, які на думку відповідача є підставою для зменшення пені, останнім до матеріалів справи надані такі докази:

- копії звіту про фінансові результати (про сукупний дохід) за 2018, 2019, та за 9 місяців 2020;

- довідки про стан позовної роботи за період з 01.01.2017 по 30.09.2020;

- копії постанов про арешт коштів боржника від 07.08.2017, 10.09.2018, 23.10.2020.

Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що останнім на адресу відповідача надсилалося дане клопотання з вказаними доказами.

Згідно з частиною 9 статті 80 Господарського кодексу України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З огляду на викладене, судом не приймаються вказані докази, які були наданні відповідачем на підтвердження обставин викладених у клопотання про зменшення розміру пені на 50 %.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд враховує, що за загальним правилом, передбаченим статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 509, 526, 625, 610, 611 Цивільного кодексу України, статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго" (51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Микити Головка, 17; ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ) 2 431 076,67 грн. (два мільйона чотириста тридцять одна тисяча сімдесят шість гривень 67 коп.) - основного боргу, 486 494,15 грн. (чотириста вісімдесят шість тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні 15 коп.) - пені, 157 114,45 грн. (сто п`ятдесят сім тисяч сто чотирнадцять гривень 45 коп.) - річних, 296 617,32 грн. (двісті дев`яносто шість тисяч шістсот сімнадцять гривень 32 коп.) - інфляції грошових коштів, 53 697,00 грн. (п`ятдесят три тисячі шістсот дев`яносто сім гривень 00 коп.) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги у порядку статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.12.2020.

Суддя І.Ф. Мельниченко