ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"14" грудня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3498/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» (просп. Соборності, 15, м. Київ, 02160) за вх. ГСОО №3614/20 від 07.12.2020 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гурман-К» (вул. Жуковського, 36, м. Одеса, 65045) заборгованості за договором поставки товару від 02.04.2014 №17/14 в сумі 218187,26 грн,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2020 до Господарського суду Одеської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гурман-К» заборгованості за договором поставки товару від 02.04.2014 №17/14 в сумі 218187,26 грн, яка складається з: основного боргу в розмірі 162116,31 грн, пені в розмірі 16723,94 грн, штрафу в розмірі 32423,26 грн, інфляційних нарахувань 3671,41 грн та 3% річних в сумі 3252,34 грн.

Так, статтею 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно з ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Частиною 7 статті 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2020 рік установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, зокрема, з 1 січня 2020 року - 2102 гривні.

Отже, з врахуванням вищевказаних вимог законодавства, судовий наказ, як особлива форма судового рішення, може бути виданий судом виключно за вимогою стягувача, сума якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява. Приймаючи до уваги, що з 1 січня 2020 законом встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2102,00 грн, на цей час сума вимоги про стягнення коштів за судовим наказом не може перевищувати 210200,00 грн, натомість, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» звернулось до господарського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гурман-К» заборгованості за договором поставки товару від 02.04.2014 №17/14 в сумі 218187,26 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Отже, приймаючи до уваги, що заявлена Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» вимога не відповідає статті 148 ГПК України, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити. Водночас, вирішуючи питання щодо невідповідності вимог заяви статті 148 ГПК України, суд враховує, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, при цьому розгляд заяви здійснюється з врахуванням загальної суми вимоги, заявленої стягувачем.

Між цим суд роз`яснює заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст.148, 152, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» за вх. ГСОО №3614/20 від 07.12.2020 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гурман-К» заборгованості за договором поставки товару від 02.04.2014 №17/14 в сумі 218187,26 грн відмовити.

Ухвала набирає законної сили 14.12.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя Д.О. Бездоля