ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2020 Справа № 917/1094/20

м. Полтава

За позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", вул. Пилипа Орлика, 40-а, м. Полтава, 36020

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Єжи Гедройца, 5, м. Київ, 03150

про відшкодування завданої майнової шкоди,

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (далі - позивач/КП "Полтававодоканал") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач/АТ "Українська залізниця) 34678,32 майнової шкоди.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 04.08.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідач у відзиві позов заперечує, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог.

Позивач у відповіді на відзив наполягає на задоволенні позову у повному обсязі.

Рішення приймається в порядку ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статуту підприємства, Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» є комунальним унітарним комерційним підприємством, заснованим на майні спільної (комунальної) власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області.

Метою створення підприємства в першу чергу є задоволення потреб територіальних громад Полтавської області з централізованого водопостачання та водовідведення, забезпечення якісними послугами, які відповідають стандартам якості та надаються за тарифами, затвердженими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг населенню, підприємствам, установам, організаціям та іншим споживачам, і одержання прибутку від зазначеної діяльності, при умові наявності планового прибутку у структурі тарифів для Підприємства на централізоване водопостачання та водовідведення.

Предметом основної діяльності підприємства є забір, очищення та постачання води, каналізація, водовідведення та очищення стічних вод.

Позивач зазначає, що 04.07.2019 в районі 327 км ПК-7 перегону роз`їзду Шведська могила - роз`їзд 328 км., підрядною бригадою Колійної машинної станції по ремонту залізничного полотна Смородянської залізнично-дорожньої станції «Укрзалізниці» у складі майстра ОСОБА_1 , водія-екскаватора АТЕК (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 та водія автомобіля КрАЗ (д.н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 , під час виконання земельних робіт по розчищенню водопровідної канави було пошкоджено кабель АСБЛ-10 (3x120), що перетинає залізничну лінію, який здійснював живлення резервного вводу на Водозабір № 3 з відпайкою на КНС «Менжинського».

Як стверджує позивач, вказаний кабель є власністю КП «Полтававодоканал». На підтвердження цього позивачем надано довідку, видану в.о. головного бухгалтера КП "Полтававодоканал" № 4/3098 від 01.07.2020 про те, що станом на 04.07.2019 кабель АСБл 3x120 10 кВ (номенклатурний номер 143216) перебував на балансі та був у власності КП "Полтававодоканал".

Замовником на проведення зазначених робіт є виробничий підрозділ «Полтавська дистанція колії ПЧ-11» філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Позивач зазначає, що при виїзді на місце було з`ясовано, що у безпосередніх виконавців робіт не було при собі дозвільних документів на проведення земельних робіт, а місце знаходження підземних комунікацій не уточнювалось і не узгоджувалось з КП «Полтававодоканал». При спілкуванні з заступником начальника Полтавської дистанції колії «ПЧ-11» філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Дудою О.В. стало зрозуміло, що АТ «Укрзалізниця", в особі Полтавської дистанційної колії «ПЧ-11», не згодна відшкодовувати нанесені збитки ані в грошовій, ані в натуральній формі шляхом виконання ремонтних робіт по відновленню пошкодженого кабелю.

На місце події була викликана слідчо-оперативна-група ВП № 1 Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, якою було задокументовано факт пошкодження кабелю. В подальшому позивач звернувся до відділення поліції № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області з відповідною заявою. Згідно довідки про прийняття і реєстрацію заяви вказана заява була прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001711 та розпочато досудове розслідування. Однак, постановою слідчого лейтенанта поліції Березенця A.A. кримінальне провадження по даному факту було закрито.

До позовної заяви позивачем додано копію акту від 04.07.2019, складеного працівниками позивача та відповідача, про пошкодження кабелю працівниками залізниці.

Також позивачем надано копію акту огляду від 04.07.2020, складеного слідчим СВ ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП, копію довідки слідчого СВ ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області про прийняття і реєстрацію заяви, копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001711 від 01.08.2019 та копію постанови слідчого СВ ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області від 30.08.2019 про закриття кримінального провадження № 0001711 в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

25.07.2019 позивач звернувся до відповідача з письмовою претензією в якій просив відшкодувати завдані збитки в повному обсязі (копія претензії - в матеріалах справи). У відповідь на претензію відповідач надав лист № ЦЦТех-09/490 від 19.08.2019, яким визнав факт пошкодження кабельної лінії, однак відмовився відшкодувати завдані цим збитки, мотивуючи це тим, що позивачу не надавались технічні умови та не було укладено договір сервітуту (копія листа - в матеріалах справи).

25.10.2019, на звернення позивача, Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради надало викопіювання з топографо-геодезичної зйомки М1:500, створені у 1982 році (копія викопіювання - в матеріалах справи). Як зазначає позивач, на даному викопіюванні зазначений вказаний у цьому позові кабель.

Відповідно до п. 59.1. ст. 59 Правил благоустрою м. Полтави, затверджених рішенням одинадцятої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради 16.06.2017 замовник та виконавець робіт до початку і в ході виконання робіт зобов`язані, зокрема: ознайомитися з правилами проведення земляних робіт, отримати дозвіл на порушення об`єктів благоустрою; погодити проектну документацію з організаціями і комунальними підприємствами, що експлуатують інженерні мережі; викликати на місце проведення робіт представників організацій, що експлуатують інженерні мережі, при початку робіт.

Згідно п. 59.7 ст. 59 зазначених Правил, при виявленні інженерних мереж в місцях проведення земляних робіт, необхідно: забезпечити їх збереження і цілісність (підвішувати, закріплювати в короби або лотки); терміново встановити організацію, що експлуатує інженерні мережі, сповістити та викликати їх представників на місце проведення робіт. Якщо під час проведення земляних робіт пошкоджено інші інженерні комунікації необхідно терміново повідомити організацію, що експлуатує дані інженерні мережі і вживати заходів щодо їх відновлення. Відновлення пошкоджених комунікацій проводить організація, що виконувала роботи, за власний рахунок, якщо дані інженерні мережі були вказані в проектній документації.

Враховуючи викладені норми, позивач вважає, що відмова відповідача виконати законні вимоги позивача щодо відшкодування шкоди, завданої діями працівників відповідача, є необґрунтованою.

Як зазначає позивач, наразі ним в повному обсязі проведено ремонтні роботи по відновленню пошкодженого кабелю. Загальна вартість таких робіт (включаючи вартість матеріалів) склала 34 678,32 грн.

На підтвердження вартості ремонтних робіт позивачем надано копії підсумкової відомості ресурсів станом на 08.07.2019, договірної ціни станом на 08.07.2019 на суму 34678,32 грн. та локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 станом на 08.07.2019 на суму 34678,32 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд стягнути з відповідача 34678,32 грн. відшкодування майнової шкоди (збитків), завданої пошкодженням працівниками відповідача електричного кабеля.

Відповідач у відзиві позов заперечує з наступних підстав.

Так, відповідач підтверджує, що 04.07.2019 на ділянці Ромодан - Полтава, а саме на перегоні Шведська Могила - Б.П. 328 км, відповідачем виконувались роботи з упорядкування водовідводів «хворого» насипу 327 км ПК 0-327 км ПК 8, що входить до паспорту форми ПУ-9.

Дані роботи проводились на земельній ділянці, яка надана Південній залізниці у постійне користування під залізничну колію (копія Державного Акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 221993 - в матеріалах справи).

Відповідач вказує, що технічна документація по встановленню меж земельної ділянки Статутного територіально - галузевого підприємства «Південна залізниця» напрямок Полтава-Ромодан (км. 315 - км. 327) в межах Київського району м. Полтави Полтавської області (копія витягу додається), яка оформлювалася для видачі державного акту на право постійного користування, містить ситуаційну схему відведення земельної ділянки під колію Південної залізниці, в якій умовними позначеннями визначено тільки охоронну зону водоводу. Даний факт підтверджується також Висновком Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру за № 28-14/2269 від 04.08.2004 про наявні обмеження та сервітути на використання земельної ділянки (копія висновку - в матеріалах справи).

В зв`язку з відсутністю будь-якої інформації про наявність будь-яких комунікацій у вказаному районі робіт (327 км ПК-7), працівниками виробничого підрозділу «Смородинська колійна машинна станція по ремонту земляного полотна» філії «Центр з будівництва та ремонту інженерних споруд» АТ «Українська залізниця» було пошкоджено кабель невідомого призначення та походження. При цьому, на місцевості і в місцях перетину залізниці даний кабель взагалі не було належним чином позначено.

Також відповідач зазначає, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що вказаний у позовній заяві кабель ACKЛ-10 (3x120), що перетинає залізничну лінію і здійснює живлення резервного вводу на Водозабір № 3 є власністю КП ПОР «Полтававодоканал».

Довідка за № 4/3098 від 01.07.2020 Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал», долучена позивачем до позову, щодо перебування на його балансі кабелю ACKЛ-10 (3x120), на думку відповідача, не є підтвердженням того, що саме цей кабель було пошкоджено на ділянці Ромодан - Полтава на перегоні Шведська Могила - Б.П. 328 км, де відповідачем виконувались роботи з упорядкування водовідводів «хворого» насипу 327 км ПК 0 - 327 км ПК 8.

Також відповідач зазначає, що до суду не було надано копій повної технічної документації на вказаний кабель, наявність якої вимагає п. 2 Глави VII Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.07.2006 № 258, а саме:

- виконавче креслення траси із зазначенням місць установлення з`єднувальних муфт у масштабі 1:200 і 1:500 залежно від розвитку комунікацій в даному районі траси;

- відкоригований проект KЛ (кабельної лінії);

- креслення профілю KЛ у місцях перетину з дорогами та іншими комунікаціями для KЛ напругою 35 кВ і для особливо складних трас KЛ напругою 6 (10) кВ;

- акти стану кабелів на барабанах і, за необхідності, протоколи їх розбирання й огляду зразків;

- сертифікати, що засвідчують відповідність кабелів і проводів вимогам НД;

- кабельний журнал;

- інвентарний опис усіх елементів KЛ;

- акти будівельних і прихованих робіт із зазначенням перетинів і зближень кабелів з усіма підземними комунікаціями;

- акти виконання робіт з монтажу кабельних муфт;

- акти прийняття траншей, блоків, труб, каналів під монтаж;

- акти виконання робіт з монтажу пристроїв для захисту КЛ від електрохімічної корозії, а також результати корозійних випробувань згідно з проектом;

- протокол вимірювання опору ізоляції та випробування підвищеною напругою КЛ після її прокладання;

- акти огляду кабелів, прокладених у траншеях і каналах перед закриттям;

- протокол нагрівання кабелів на барабанах перед прокладанням, якщо температура повітря нижче від нуля градусів;

- акти перевірки і випробування автоматичних стаціонарних установок систем пожежогасіння та пожежної сигналізації. При здачі в експлуатацію КЛ напругою до 1 кВ повинні бути оформлені і передані замовнику: кабельний журнал, відкоригований проект ліній, акти, протоколи випробувань та вимірювань.

Кожна КЛ (кабельна лінія) повинна мати документацію, зазначену в пункті 2.2 цієї глави, яка оформлена окремою справою (паспорт), відповідний диспетчерський номер та назву.

Крім цього, відповідач зазначає, що посилання позивача на порушення відповідачем ст. 59 Правил благоустрою м. Полтави, затвердженого рішенням одинадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 16.06.2017 (далі - Правила), згідно якої замовник та виконавець робіт до початку проведення земляних робіт зобов`язаний отримати дозвіл на порушення об`єктів благоустрою є безпідставними та суперечить пункту 2.2 статті 2 даних Правил, згідно якого земельна ділянка, яка надана Південній залізниці у постійне користування і на якій розташована залізнична колія (Державний Акт на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ №221993), не належить до об`єктів благоустрою міста Полтави.

До того ж, протокол про порушення вимог до проведення земляних робіт на території міста працівниками інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом на підставі п. 61.3. Правил не складався.

Викладене, на переконання відповідача, свідчить про незаконність та безпідставність позовних вимог КП «Полтававодоканал» до АТ «Укрзалізниця».

Крім цього, відповідач зазначає, що викопіювання з топографо-геодезичної зйомки М1:500, створеної у 1982 році, яке, нібито, містить позначення кабелю, що був пошкоджений відповідачем, не є належним доказом, оскільки воно не містить графічних позначень даного кабелю з відповідним поясненням графічного позначення та не підтверджує знаходження даного кабелю на земельній ділянці під залізничною колією 327 км., яка на праві постійного користування належить відповідачу.

Вказане свідчить про порушення позивачем п. 12 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою КМУ від 04.03.1997 № 209, яким передбачено, що енергопідприємства для забезпечення збереження електричних мереж передають оформлені у встановленому порядку матеріали про фактичне розташування електричних мереж відповідним органам району, області для нанесення їх на схеми землеустрою.

Відповідач стверджує, що при проведенні земляних робіт з упорядкування водовідводів «хворого» насипу 327 км ГЖ 0 - 327 км ПК 8 на вищевказаний земельній ділянці він керувався виготовленою у 2005 році Проектно-вишукувальним інститутом залізничного транспорту України «Укрзалізничпроект» технічною документацією, а саме «Інструментальна перевірка плану поздовжнього профілю колії дільниці Миргород - Полтава-Південна», відповідно до якої на даній ділянці залізниці взагалі відсутні будь-які кабельні лінії електропостачання (копія витягу докладного поздовжнього профілю 327-328 км залізничної колії напрямку Дарниця-Ромодан-Полтава дільниці Миргород-Полтава Південна Південної залізниці додано до відзиву).

Відповідно до п. 5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою КМУ від 04.03.1997 № 209, охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж підземних кабельних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки, обмеженої вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх кабелів на відстань 1 метра.

На підтвердження відсутності покажчиків охоронної зони електричної мережі відповідачем надано фотографії з місця проведення робіт (фото додається).

Також відповідач зазначає, що п. 2 Глави VII Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.07.2006 № 258, передбачено, що споживач, який експлуатує електричні мережі, повинен не рідше одного разу на рік оповіщати організації і населення району, де проходять кабельні траси, про порядок виконання земляних робіт поблизу цих трас.

Відповідач стверджує, що дану вимогу Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених постановою КМУ від 04.03.1997 № 207, підприємство-власник зазначеного електричного кабелю не виконувало, позаяк за десятки років жодного оповіщення про наявність взагалі та про порядок виконання земляних робіт поблизу цієї кабельної траси у межах охоронюваної зони залізниці до підрозділів АТ «Укрзалізниці» не надходило, а позивачем до суду не надано доказів про щорічне сповіщення відповідача про те, де саме проходять кабельні траси, а також про порядок виконання земляних робіт поблизу цих трас.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що позивачем не надано доказів, що підтверджують протиправну поведінку саме відповідача та вину останнього.

На думку відповідача, саме відсутність технічної документації та даних щодо місця знаходження електричного кабелю в охоронюваний зоні залізниці, грубого порушення позивачем п. 12 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою КМУ № 209 від 04.03.1997 про передачу оформлених у встановленому порядку матеріалів про фактичне розташування електричних мереж відповідним органам району, області за для нанесення їх на схеми землеустрою призвело до пошкодження вищезазначеного кабелю.

При ухваленні рішення суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно частин 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).

Згідно з нормами ст. 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

З метою забезпечення збереження електричних мереж, створення належних умов їх експлуатації та запобігання нещасним випадкам від впливу електричного струму в Україні запроваджено Правила охорони електричних мереж, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 року № 209 (далі-правила).

Згідно п. 2 Правил: «Для створення нормальних умов експлуатації електричних мереж, забезпечення їх збереження та дотримання вимог техніки безпеки здійснюються такі заходи: відводяться земельні ділянки; встановлюються охоронні зони; визначаються мінімально допустимі відстані; прокладаються просіки у лісових, садових, паркових та інших багаторічних насадженнях».

Згідно абз. 4 п. 5 Правил: «Охоронні зони електричних мереж встановлюються: уздовж підземних кабельних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки, обмеженої вертикальними площинами, що віддалені по обидві лінії від крайніх кабелів на відстань 1 метра».

Відповідно до п. 8.23 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", затверджених Державним комітетом України у справах містобудування та архітектури № 44 від 17.04.1992 року, для повітряних і кабельних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв (далі - електричні мережі) всіх напруг встановлюються охоронні і санітарно-захисні зони, розміри яких залежать від типу і напруги енергооб`єкта.

Враховуючи норми законодавства, всі обмеження у використанні земель поділяються на такі, що потребують державної реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом, і є чинними з моменту державної реєстрації та такі, що безпосередньо встановлюються законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, і є чинними з моменту набрання чинності законом.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України, далі - ЗК України)).

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 112 ЗК України охоронні зони створюються: уздовж ліній зв`язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти.

Пунктом 9 Правил встановлено, що у межах охоронних зон повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв без письмової згоди енергопідприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється виконання земляних робіт на глибині понад 0,3 метра.

Пунктом 12 Правил передбачено, що енергопідприємства для забезпечення збереження електричних мереж передають оформлені у встановленому порядку матеріали про фактичне розташування електричних мереж відповідним органам району, області для нанесення їх на схеми землеустрою; видають дозвіл на виконання робіт в охоронних зонах у разі подання заявки не пізніше ніж за 10 діб до початку робіт з дотриманням умов проведення робіт у межах охоронних зон електричних мереж (додаток № 1 до «Правил охорони електричних мереж»).

Однак, як встановлено судом КП «Полтававодоканал» як балансоутримувачем кабелю електроспоживання, всупереч вимог зазначених Правил, нормальних умов експлуатації електричних мереж забезпечено не було, охоронна зона створена не була, жодними інформаційними знаками земельна ділянка позначена не була, а отже під час виконання земельних робіт, в силу вищевказаних обставин відповідач не знав і не міг знати, що на належній йому на праві постійного користування земельній ділянці, пролягає кабель.

Як стверджує відповідач за всі роки володіння земельною ділянкою жодних відомостей про існування цієї електролінії не було, кабель знаходився в землі, жодних ознак, які б дали змогу ідентифікувати даний предмет як кабель не було. Жодних реперних стовпчиків та попереджувальних охоронних табличок із визначенням охоронних зон уздовж підземних кабельних ліній електропередачі не було.

Частиною 5 ст. 111 ЗК України встановлено, що відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у схемах землеустрою і техніко-економічних обґрунтуваннях використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектах землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, проектах землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру.

КП "Полтававодоканал", відповідно до п.12 Правил було зобов`язане передати оформлені у встановленому порядку матеріали про фактичне розташування електричних мереж відповідним органам району, області для нанесення їх на схеми землеустрою.

В матеріалах справи відсутні докази про виконання позивачем вищевказаних вимог.

В наданих доказах відсутні відомості про встановлення таких обмежень.

Окрім того, суд звертає увагу, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами те, що працівниками відповідача пошкоджено електрокабель, який належить саме позивачу. Так, на підтвердження приналежності йому пошкодженого кабелю позивачем надано довідку (для пред`явлення за місцем вимоги), видану в.о. головного бухгалтера КП "Полтававодоканал" № 4/3098 від 01.07.2020 про те, що станом на 04.07.2019 кабель АСБл 3x120 10 кВ (номенклатурний номер 143216) перебував на балансі та був у власності КП "Полтававодоканал".

При цьому, з вказаної довідки не можливо ідентифікувати, що саме вказаний у ній кабель пролягає на ділянці Ромодан - Полтава на перегоні Шведська Могила - Б.П. 328 км, де відповідачем виконувались роботи з упорядкування водовідводів «хворого» насипу 327 км ПК 0 - 327 км ПК 8. В жодному доказі позивача (Актах від 04.07.19) не зазначено, що був пошкоджений кабель за номером 143216.

Отже, судом встановлено, що всупереч вимог Правил охоронна зона біля місця пролягання пошкодженого кабелю створена не була, земельна ділянка не була позначена жодними інформаційними знаками. Вказане підтверджується наданими відповідачем фото та не спростовується позивачем.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не надано доказів, що підтверджують протиправну поведінку відповідача та вину останнього, не надано доказів на підтвердження понесення відповідачем збитків. Тобто, склад цивільного правопорушення у даному випадку відсутній.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та не підтвердженими належними і достатніми доказами. В зв`язку з цим, позов задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення використана правова позиція викладена в постанові ВС від 30.01.20 № 607/9626/18.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на позивача та не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С. Семчук