ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"03" грудня 2020 р. Справа№ 873/136/20

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Сулім В.В.

при секретарі судового засідання : Кубей В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача 1: не прибув;

від відповідача 2: не прибув,

розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Норт-Ест Агро»

про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.11.2020 року

у справі № 23/20 (у складі судді: Мамченко Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Норт-Ест Агро»

до відповідачів: 1- Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Світоч»

2- ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Норт-Ест Агро» (далі - позивач) звернувся до Третейського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Світоч» та (далі - відповідач 1) та ОСОБА_1 (далі - відповідач 2) про стягнення солідарно заборгованості.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.11.2020 року позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Світоч» та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Норт-Ест Агро» 2 627 404,50 грн заборгованості за поставлений товар, 50 915,25 грн пені, 127145,37 грн 30 % річних та 25500, 00 грн третейського збору.

09.11.2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Норт-Ест Агро» звернулось до апеляційного господарського суду із заявою про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.11.2020року у справі №23/20.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2020 року вказану заяву передано на розгляд судді Сулім В.В.

Північний апеляційний господарський суд прийняв до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Норт-Ест Агро» про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.11.2020 року у справі №23/20. Розгляд заяви призначив на 03.12.2020 року своєю ухвалою від 16.11.2020 року.

26.11.2020 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків до суду на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 року надійшла третейська справа №23/20 та належним чином засвідчені документи.

03.12.2020 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача 1 до суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання, яке, зокрема, було мотивоване перебуванням на амбулаторному лікуванні через захворювання на COVID-19 представника відповідача, світовою пандемією, викликаною корона вірусом COVID-19 та метою недопущення поширення зазначеної гострої распіраторної інфекції.

Суд розглянув дане клопотання та відзначає наступне.

Так, представником відповідача 1 до вищевказаної заяви не було додано належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів перебування останнього на амбулаторному лікуванні через захворювання на COVID-19 та відповідно неможливості бути присутнім в судовому засіданні.

Крім того, суд відзначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 року по 31.07.2020 року (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин, який було продовжено.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 року №343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 року перевезення пасажирів метрополітенами.

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

В той же час за положеннями ст. 129 Конституції України та ст. 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 року у справі №924/369/19.

Крім того, суд зазначає, що само по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів.

Згідно ч. 4 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України.

На виконання Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 152, ч. 5 ст. 153 Закону України "Про судоустрій і статус судів" Державна судова адміністрація України наказом від 08.04.2020 року №169 затвердила Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду. Проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду може бути здійснено за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

Таким чином, відповідач 1, бажаючи взяти участь у судовому засіданні, проте не маючи такої можливості у зв`язку з карантинними заходами, відповідно до приписів ст. 197 Господарського процесуального кодексу України мав право взяти участь у судовому засіданні поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Проте відповідного клопотання заявлено не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача 1 про відкладення розгляду справи.

При цьому, судом врахований принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також враховано положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Частина 1 ст. 354 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду розглядається суддею одноособово протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження до суду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Представники сторін у судове засідання 03.12.2020 року не з`явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, надсиланням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 року.

Крім того, враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про необхідність здійснення розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду у справі № 23/20 за відсутності представників сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 352 Господарського процесуального кодексу України питання видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня ухвалення рішення третейським судом.

Згідно ч. 2 ст. 354 Господарського процесуального кодексу України при розгляді заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду за клопотанням однієї із сторін господарський суд витребовує справу з постійно діючого третейського суду, в якому вона зберігається. Справа має бути направлена до господарського суду протягом п`яти днів від дня надходження вимоги. У такому разі строк розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду продовжується до тридцяти днів з дня її надходження до суду.

Як вбачається з матеріалів справи -

- третейське застереження недійсним не визнавалося;

- рішення третейського суду є дійсним, законним та не було скасовано;

- у провадженні Північного апеляційного господарського суду або інших судових органах відсутні заяви про скасування чи оскарження рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 23/20 від 06.11.2020 року.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Норт-Ест Агро`не подавало іншого позову до відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, та в провадженні судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та не має рішення цих органів з такого спору.

Через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків надійшли:

- матеріали третейської справи № 23/20;

- свідоцтво про реєстрацію третейського суду;

- положення про Постійно діючий третейський суд при Асоціації українських банків;

- регламент Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заява про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 06.11.2020 року №23/20 підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 50 Закону України "Про третейські суди" встановлює, що сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов`язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні.

Статтею 57 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконавчий документ, виданий на підставі рішення третейського суду, може бути пред`явлений до примусового виконання в строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження".

У разі, коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов`язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким у господарському судочинстві згідно зі ст. 327 Господарського процесуального кодексу України та п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" є наказ.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України "Про третейські суди" заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Така заява підлягає розгляду компетентним судом протягом 15 днів з дня її надходження до суду. Про час та місце розгляду заяви повідомляються сторони, проте неявка сторін чи однієї із сторін не є перешкодою для судового розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня ухвалення рішення третейським судом.

Згідно з ч. 3 ст. 354 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу.

Стаття 355 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Отже, виходячи з приписів чинного законодавства при розгляді заяви видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених ст. 56 Закону України "Про третейські суди" та ст. 355 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів іншого, з матеріалів справи слідує, що:

- на день розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 06.11.2020 року №23/20 судом не скасовано (п. 1 ст. 355 Господарського процесуального кодексу України);

- справа, у якій прийнято рішення третейського суду, підвідомча третейському суду відповідно до закону (п. 2 ст. 355 Господарського процесуального кодексу України);

- при зверненні до суду з заявою про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення у вищевказаній справі №23/20 Товариством з обмеженою відповідальністю «Норт-Ест Агро» не пропущений встановлений строк для звернення за видачею виконавчого документа (п. 3 ст. 355 Господарського процесуального кодексу України);

- рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди (п. 4 ст. 355 Господарського процесуального кодексу України);

- третейська угода не визнана недійсною (п. 5 ст. 355 Господарського процесуального кодексу України);

- склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам закону (п. 6 ст. 355 Господарського процесуального кодексу України);

- рішення третейського суду не містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом (п. 7 ст. 355 Господарського процесуального кодексу України);

- справа №23/20 третейськім судом була надіслана до Північного апеляційного господарського суду (п. 8 ст. 355 Господарського процесуального кодексу України);

- третейський суд не вирішував питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі (п. 9 ст. 355 Господарського процесуального кодексу України).

За обставин, що склалися, враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СК Світоч» та ОСОБА_1 рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 06.11.2020 року №23/20 добровільно не виконали, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Норт-Ест Агро» про видачу виконавчого документу на примусове виконання рішення третейського суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Сплачена заявником при зверненні до суду з цією заявою сума судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідачів, оскільки станом на дату звернення заявника до суду з цією заявою рішення третейського суду відповідачами виконано не було, а отже, саме винні дії відповідачів змусили стягувача звертатися до суду з заявою про видачу наказу і нести відповідні судові витрати.

Керуючись ст.ст. 129, 352 - 356 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Норт-Ест Агро» про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.11.2020 року у справі № 23/20 задовольнити.

2. Видати наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 06.11.2020 року у справі № 23/20.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК СВІТОЧ» (, адреса: 12411, Житомирська область, Житомирський район, с. Дубовець, вул. Залізнична, буд. І-Б) та ОСОБА_1 (ідентифікаційній номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Барським РВ УМВС України 22.06.2001 року, зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО» (, адреса: 09800, Київська область, м. Тетіїв, вул. Соборна, буд. 3) згідно договору купівлі-продажу №2/20/113 від 07.04.2020 року заборгованість за поставлений товар у розмірі 2 627 404,50 грн (два мільйони шістсот двадцять сім тисяч чотириста чотири гривні 50 копійок), пеню у сумі 50 915,25 грн (п`ятдесят тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень 25 копійок), 30% річних у сумі 127 145,37 грн (сто двадцять сім тисяч сто сорок п`ять гривень 37 копійок) та витрати по оплаті третейського збору у сумі 25500,00 грн (двадцять п`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

3. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК СВІТОЧ» (, адреса: 12411, Житомирська область, Житомирський район, с. Дубовець, вул. Залізнична, буд. І-Б) та ОСОБА_1 (ідентифікаційній номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Барським РВ УМВС України 22.06.2001 року, зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО» (, адреса: 09800, Київська область, м. Тетіїв, вул. Соборна, буд. 3) витрати по сплаті судового збору за подання заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення в сумі 1051,00 грн (одна тисяча п`ятдесят одна гривня 00 копійок).

4. Третейську справу № 23/20 повернути до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

Ухвала, у випадку не оскарження, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження або у випадку оскарження - після розгляду справи судом апеляційної інстанції (ч.ч. 5, 6 ст. 356 Господарського процесуального кодексу України). Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку на підставі ч. 3 ст. 356 та ч. 2 ст. 25 Господарського процесуального кодексу України до Верховного Суду у строк, передбачений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Сулім