ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" грудня 2020 р.Справа № 922/3694/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Овен" про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Овен", смт.Магдалинівка Дніпропетровської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульс-М`ясо", м.Харків
про стягнення 1 063 981,12грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Овен" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульс-М`ясо" (надалі - відповідач) про стягнення 1063981,12грн., з яких: 714830,36грн. основного боргу, 107718,91грн. пені, 241431,58грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати товару, отриманого за договором поставки №586-МПЗ від 13.11.2019.

Ухвалою від 23.11.2020 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.12.2020 о 10:00.

10 грудня 2020 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить суд накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Пульс-М`ясо", що знаходяться в банківських установах на рахунках, що будуть виявлені Державною виконавчого службою в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, в межах ціни позову - 1063981,12грн. Дана заява обгрунтована тим, що відповідач систематично не виконував умови договору поставки №586-МПЗ від 13.11.2019. Гарантійним листом від 04.08.2020р. за вих.№1 відповідач підтвердив існування в нього заборгованості перед TOB "Агро-Овен" та запропонував певний графік її погашення, проте запропонованих умов TOB "Пульс-М`ясо" не дотрималось, що вказує на необхідність негайного вжиття заходів забезпечення позову. Позивач зазначає, що зі змісту гарантійного листа слідує, що у відповідача були обігові кошти, які можуть бути використані для погашення заборгованості перед позивачем, однак факт невиконання зобов`язань за договором навіть після запропонованого відповідачем у гарантійному листі графіку погашення, свідчить про ухилення останнього від виконання зобов`язання. Обставини наявності у відповідача обігових коштів та майна (фінансово-майнових активів), що в подальшому можуть зникнути чи зменшитись, у той час як заявлена до стягнення сума коштів є досить значною, свідчить про обґрунтованість доводів позивача щодо ймовірного утруднення виконання рішення суду у даній справі, відтак забезпечення за рахунок застосованих заходів призведе до збалансованості інтересів сторін щодо захисту порушених прав TOB "Агро-Овен". Крім того, позивач зазначив, що наразі у відповідача відсутнє нерухоме майно, транспортні засоби, на які можна було би звернути стягнення у випадку виведення коштів з банківських рахунків. Починаючи з 2020 року, TOB "Пульс-М`ясо" не дотримується фінансової дисципліни, що призводить до порушення зобов`язань перед контрагентами, та вже мало наслідком стягнення заборгованості з відповідача іншими підприємствами в судовому порядку у справах №922/2088/20, №922/2223/20 та №922/3233/19. Більш того, стягнути грошові кошти з відповідача підприємства по вищевказаним судовим справам змогли тільки за наслідком виконавчого провадження, що також свідчить про нерозумне ставлення відповідача до власних обов`язків та фінансового стану.

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяви позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Статтею 136 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зокрема, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд зазначає, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №910/7141/13.

Втім, позивач не обґрунтував належним чином неможливість виконання рішення у даній справі, у випадку задоволення судом позову, у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Зокрема, позивач не довів, що у відповідача відсутні грошові кошти в розмірі, достатньому для виконання рішення, а також не надав доказів вчинення відповідачем дій щодо виведення грошових коштів з банківських рахунків з метою невиконання рішення у даній справі.

Посилання позивача на те, що з ТОВ "Пульс-М`ясо" в судовому порядку були стягнуті суми грошових коштів у справах №922/2088/20, №922/2223/20, №922/3233/19 не може вважатися підтвердженням неспроможності відповідача виконати судове рішення у даній справі.

Більш того, наданий позивачем витяг з Автоматизованої системи виконавчих проваджень від 19.11.2020 свідчить про те, що виконавчі провадження №61058299 та №63226003 щодо відповідача, як боржника, на даний час завершені.

Відомості щодо наявності інших відкритих виконавчих проваджень щодо ТОВ "Пульс-М`ясо", як боржника, відсутні.

Суд наголошує, що відповідно до приписів Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, перерахування відповідачем в добровільному порядку або ж примусове стягнення сум грошових коштів на користь стягувачів у межах виконавчого провадження відповідає встановленій законодавством процедурі виконання судових рішень та не свідчить про ухилення ТОВ "Пульс-М`ясо" від свого обов`язку щодо їх виконання.

Та обставина, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.11.2020 за відповідачем не зареєстроване право власності або інші речові права на нерухоме майно також не підтверджує відсутності у відповідача грошових коштів у достатньому для виконання рішення обсязі.

В той же час, накладення судом арешту на грошові кошти в розмірі 1063981,12грн. може створити суттєві перешкоди у здійснення відповідачем своєї господарської діяльності та призвести до погіршенні фінансового стану відповідача, яке матиме наслідком неможливість виконування ним своїх грошових зобов`язань перед контрагентами.

Таким чином, накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, не відповідає принципам розумності, обґрунтованості та забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Додатково суд звертає увагу і на ту обставину, що у позовній заяві позивач вказує, що відповідачем здійснювалися оплати отриманого товару протягом усього 2020 року. Зокрема, відповідачем за період січень-листопад 2020 року було отримано товар на суму 10 785 315,73грн., а сплачено за цей же період грошові кошти в загальному розмірі 10 070 485,10грн. Отже, відповідачем було погашену переважну частину заборгованості. При цьому, останній платіж за відомостями позивача було здійснено відповідачем 10.11.2020 в розмірі 100000,00грн.

Таким чином, відповідач фактично до моменту подання позивачем позову (17.11.2020) систематично здійснював заходи щодо погашення його заборгованості, що спростовує твердженнями позивача про ймовірне ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань.

За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача про необхідність негайного вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, ґрунтуються на припущеннях, які належними доказами не підтверджені.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Овен" про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Ухвалу підписано 14.12.2020.

Суддя М.В. Калантай