ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 грудня 2020 року Справа № 903/642/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

представника відповідача: адвоката Ковальчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Байбуха Івана Миколайовича

до відповідача: Ратнівської селищної ради

про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном (нежилим приміщенням)

встановив: ФОП Байбух І.М. звернувся до господарського суду з позовом до Ратнівської селищної ради, в якому просить зобов`язати Ратнівську селищну раду усунути перешкоди у користуванні нежилим приміщенням - однією кімнатою в адмінбудинку Ратнівської селищної ради, що розміщена за адресою: смт.Ратне, вул.Шевченка, 1 - на першому поверсі адміністративного будинку селищної ради загальною площею 11,06 кв.м., шляхом виділення ФОП Байбуху І.М. орендованої площі у зазначеному розмірі. Також просить відшкодувати витрати по сплаті судового збору.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на створення відповідачем перешкод у користуванні майном (кімнатою), яка надана позивачу в оренду згідно укладеного між сторонами договору оренди №2 від 28.12.2011.

Ухвалою суду від 22.09.2020 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

19.10.2020р. відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (вх.№01-57/6550/20), в якому заперечив проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначив, що недбале ставлення позивача до орендованого майна призвело до його псування (пошкодження), що потягло за собою обєктивну необхідність проведення Ратнівською селищною радою капітального ремонту спірного приміщення, та є, в свою чергу, самостійною підставою для розірвання договору оренди. При цьому послався на правову позицію Верховного суду.

20.10.2020р. позивач через відділ документального забезпечення суду подав заяву (вх.№01-57/6613), в якій просив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 20.10.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на "10" листопада 2020р.

09.11.2020р. позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив (вх.№01-57/7046/20), в якій зазначив, що вважає аргументи відповідача, викладені у відзиві, необгрунтованими та не підтвердженими належними доказами. Позивач вказав, що відповідач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували те, що він недбало ставився до орендованого майна і таке ставлення, призвело до його псування (пошкодження), що потягло необхідність у капітальному ремонті орендованої кімнати. Зазначив, що відповідач жодного разу не звертався до нього з претензіями щодо недбалого ставлення до орендованого майна, ніяких актів у його присутності про те, що таке ставлення призвело до пошкодження майна не складалося. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з довідкою від 09.11.2020р. про неможливість проведення судового засідання у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Слободян О.Г., судове засідання, яке було призначено на 10.11.2020р. у справі № 903/642/20 не відбулося.

Ухвалою суду від 12.11.2020р. призначено справу до судового розгляду по суті на "17" листопада 2020р. Позивач у судове засідання не з`явився.

Ухвалою суду від 17.11.2020 відкладено розгляд справи по суті на "07" грудня 2020р.

Позивач повторно в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

В судовому засіданні 07.12.2020 представник відповідача проти позову заперечив та зазначив, що перешкоди в користуванні приміщенням позивачу не створювалися, позивач добровільно забрав свої речі з приміщення у зв`язку з ремонтом. Після закінчення ремонту позивач не звертався до відповідача з претензіями щодо доступу до приміщення або усунення перешкод в користуванні приміщенням. Просив відмовити в позові.

Частинами 1 та 3 ст.202 ГПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Оскільки явка учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась, дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності позивача.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд встановив наступне.

28 грудня 2011 року ФОП Байбухом І.М. (Оренедар) та Ратнівською селищною радою (Орендодавець) укладено Договір оренди №2 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ району (надалі Договір).

Відповідно до п.п. 1.1-1.3 Договору, Орендодавець передає, а Орендар, приймає у тимчасове платне володіння і користування 1 кімнату в адмінбудинку селищної ради площею 11,06 м2, що розміщена за адресою: смт.Ратне, вул.Шевченка, 1 адміністративного будинку на першому поверсі, що перебуває на балансі Ратнівської селищної ради. Майно буде використовуватись для комерційної діяльності. Передача майна в оренду здійснюється за актом приймання - передачі, в якому зазначається стан майна, що орендується та інші відомості за узгодженням сторін.

Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Майно, що орендується, повинно бути передане Орендодавцем та прийняте Орендарем протягом 3 робочих днів з моменту укладання (набрання чинності) цього Договору. Орендоване майно повинно бути повернене Орендодавцеві протягом 5 робочих днів з моменту закінчення строку дії цього Договору. Обов`язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні Договору (п.п. 2.4, 2.5, 2.7, 2.8 Договору).

Згідно п.п. 3.4, 3.6 Договору Орендар сплачує орендну плату до 25 числа наступного за звітним, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця. В разі закінчення строку дії цього Договору орендна плата виплачується Орендарем по день фактичної здачі приміщення Орендодавцеві.

Розділом 5 Договору встановлено, що Орендар має право: виключно за письмової згоди Орендодавця проводити невідокремлювані поліпшення чи реконструкцію орендованого майна за рахунок власних коштів. Невідокремлювані поліпшення майна, здійснені за рахунок амортизаційних відрахувань, є власністю Орендодавця. Якщо Орендодавець дав письмову згоду на проведення невідокремлюваних поліпшень чи реконструкцію орендованого майна, Орендар при достроковому розірванні Договору оренди (крім випадків передбачених у пунктах 7.5, 7.6 цього Договору, або у разі його розірвання з ініціативи Орендаря) має право на компенсацію йому Орендодавцем понесених витрат на здійснення невідокремлюваних поліпшень. Вартість невідокремлюваних поліпшень, здійснених без згоди Орендодавця, компенсації не підлягає; без письмового дозволу Орендодавця орендованого майна для своїх потреб, якщо ці поліпшення можна відокремити без нанесення шкоди об`єкту оренди. У такому випадку зазначені у цьому пункті поліпшення є власністю Орендаря; використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього Договору; за рівних умов поряд з іншими потенційними орендарями на переважне право на продовження дії (переукладення) цього Договору на новий термін у разі відсутності заборгованості з орендної плати та належного виконання інших обов`язків, взятих на себе цим Договором.

Орендар зобов`язується: використовувати орендоване майно за цільовим призначенням у відповідності до п.1.2 цього Договору, утримувати орендоване майно в порядку, підтримувати його санітарний стан; своєчасно вносити орендну плату та інші платежі відповідно до розділу 3 цього Договору; забезпечити пожежну безпеку орендованого майна; своєчасно здійснювати за власний рахунок профілактичне обслуговування, поточний ремонт майна, що орендується.

Орендар зрбов`язується у випадку закінчення, розірвання або дострокового припинення, цього Договору здати Орендодавцю орендоване майно по акту приймання-передачі у справному стані з врахуванням нормального його зносу. При невиправданому погіршенні майна з вини Орендаря, останній зобов`язаний відшкодувати нанесені збитки (п.5.4 Договору).

Згідно п.7.1 Договору, строк дії Договору оренди складає з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року, включно. Відповідно до п.7.3 Договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну цього Договору протягом одного місяця до закінчення строку дії цього Договору він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Після закінчення терміну дії договору оренди Орендар, який належним чином виконував свої обов`язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди.

Пунктами 7.4-7.6 встановлено, що термін дії Договору може бути скорочений лише за згодою сторін. Договір може бути розірваний однією зі сторін при умові письмового попередження іншої сторони за 30 календарних днів та письмовою згодою останньої.Договір може бути розірваний з ініціативи Орендодавця в судовому порядку у разі: а) несплати Орендарем орендної плати на протязі двох місяців; б) навмисного або необережного погіршення стану орендованого майна; в) використання орендованого майна для цілей, не передбачених у цьому Договорі; г) приватизації об`єкта оренди; д) в разі невиконання Орендарем взятих на себе обов`язків, передбачених пунктом 5.2. цього Договору;

Згідно п. 7.8. у разі припинення дії Договору з ініціативи Орендаря, він зобов`язаний повернути об`єкт оренди без компенсації його витрат на поліпшення орендованого майна. Повернення об`єкта проводиться по акту приймання-передачі.

Судом встановлено, що відповідач передав, а позивач прийняв обумовлене договором приміщення, що підтверджується Актом приймання-передачі частини приміщення, розміщеного за адресою смт.Ратне, вул.Шевченка, 1.

Договір оренди та акт приймання-передачі підписаний сторонами без зауважень та заперечень. Стан майна, що передається, був зазначений як задовільний, зауваження сторін відсутні.

Враховуючи термін дії Договору, визначений п.7.1, термін дії автоматично продовжений до 31 грудня 2020 року, оскільки зі сторони відповідача ніяких письмових звернень (вимог) про розірвання не було.

07 жовтня 2019 року, до закінчення терміну дії договору сільська рада надіслала на адресу позивача Вимогу про розірвання договору оренди за № 383/01-44. Сільська рада повідомила, що виникла необхідність капітального ремонту орендованої кімнати та суміжної кімнати, оскільки по стіні суміжних кімнат пішли тріщини, що загрожує життю та здоров`ю людей. А тому через такі обставини подальші договірні відносини між сторонами вважає неможливими та вимагає розірвати договір, шляхом підписання акту прийому-передачі протягом 30 днів з моменту отримання даного листа.

Позивач зазначає, що оскільки кінцевий термін дії Договору не закінчився та відповідач в подальшому не звертався щодо конкретної дати звільнення майна, він продовжував користуватися орендованим приміщенням відповідно до умов Договору, сплачуючи при цьому орендну плату, що підтверджується платіжними дорученнями № 101 від 06.11.2019, № 111 від 16.12.2019, № 134 від 30.01.2020 та № 158 від 16.03.2020 з призначенням платежу "оренда приміщення".

Вказане не заперечується відповідачем.

Крім того, відповідач виставив позивачу рахунок за січень 2020 року за комунальні послуги, який позивачем був оплачений.

Оскільки ніяких зауважень зі сторони відповідача з приводу вказаних платежів не виникало, як зазначає позивач, він продовжував користуватися приміщенням.

В кінці лютого 2020 року у зв`язку із ремонтом суміжної кімнати позивач добровільно звільнив орендовану кімнату, забравши свої речі. При цьому, акту прийому-передачі майна, як цього вимагають п.2.4 та п.7.8 Договору, сторонами не було підписано.

Позивач вказує, що після завершення ремонту у приміщеннях, у дверях кімнати був замінений замок, що унеможливило його доступ до орендованої кімнати та перешкодило нею користуватися.

25 березня 2020 року позивач письмово звернувся до відповідача з вимогою про усунення перешкод у користуванні майном.

У відповіді № 128/01-13 від 21.04.2020 на вказану вимогу, відповідач зазначив, що звільнення орендованої кімнати підприємцем, вважає його згодою на розірвання договору оренди. За роки використання даного приміщення орендарем не здійснювався жодний поточний ремонт, як це передбачено пп. «г» п. 5.2 Договору. Не проведення профілактичного обслуговування та поточного ремонту призвело до того, що орендоване приміщення було в аварійному стані і орендодавець змушений був капітально ремонтувати об`єкт, який перебував в оренді. Для подальшого використання приміщень проводиться капітальний ремонт, який ще не завершений, для чого будуть використані значні фінансові затрати, які фактично перевищують суму орендної плати за всі роки використання орендованого майна.

Крім того, Ратнівська селищна рада вказала про те, що ще раз надсилає акти приймання-передачі приміщення для підписання, а сплачену орендну плату після звільнення приміщення селищна рада поверне на рахунок орендаря.

Позивач стверджує, що ним перед використанням кімнати було пофарбовано підлогу, поклеєні шпалери, а пізніше замінено вікно.

У зв`язку з тим, що, як зазначає позивач, відповідач перешкоджає користуватися йому орендованим приміщенням, останній звернувся з позовом до суду.

Згідно з ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Аналогічна норма закріплена також у ч. 1 ст. 759 ЦК України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

Наймач зобов`язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (чч. 1, 2 ст.773 ЦК України).

Відповідно до п.4 ст.783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо, зокрема, наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Нормами ч. 2 ст. 291 ГК України встановлено, що договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання - орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Частинами 1-2 ст. 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У відповідності до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Відповідно до 1 ч. ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ст.765 ЦК України, наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму, а в силу ч. 1 ст.766 ЦК України, якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором: вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою.

Як встановлено судом, термін дії договору оренди неодноразово було продовжено. 07.10.2019 відповідач надіслав позивачу вимогу про дострокове розірвання договору у зв`язку з проведенням капітального ремонту орендованого приміщення та суміжної кімнати. Водночас, акту прийому-передачі, як це передбачено умовами договору, між сторонами підписано не було, згоди орендаря не надано.

Позивач продовжував користуватися орендованим приміщенням та сплачував за нього орендну плату. Відповідач виставляв позивачу рахунки за комунальні послуги. Ніяких повторних вимог про звільнення приміщення та припинення договору оренди відповідачем не заявлялося. Отже, договір оренди вкотре було продовжено, а саме до 31.12.2020.

Умовами договору оренди не встановлено конкретний строк здійснення позивачем поточного ремонту приміщення, які саме ремонтні роботи зобов`язаний здійснити позивач.

Згідно акту прийому-передачі, укладеного між сторонами, стан майна, що передається є задовільниим. Натомість відповідачем не надано доказів про те, що під час оренди приміщення позивачем воно знаходилось в незадовільному стані.

Доказів істотного порушення позивачем умов договору оренди відповідачем суду не надано. Відповідачем не надано доказів про те, що орендоване приміщення було в аварійному стані: не надано актів обстеження приміщення, актів про незадовільний стан кімнати.

Із наданих відповідачем доказів про здійснення капітального ремонту приміщення Ратнівської сільської ради не вбачається, що орендоване позивачем приміщення було в аварійному стані та потребувало ремонту. Не надано доказів псування (пошкодження) орендованого майна позивачем, що потягло необхідність проведення капітального ремонту інших приміщень сільської ради.

Висновки Верховного Суду у справах, на які посилається відповідач на обгрунтування своїх заперечень, не є аналогічними, оскільки така правова позиція грунтується на поданих доказах істотного порушення орендарем умов договору. В даному випадку доказів такого відповідачем суду не надано.

Отже, укладений між сторонами договір оренди №2 від 28.12.2011 не є розірваним, термін дії договору не закінчився, а тому договір є чинним. Позивач, як орендар, має право безперешкодно користуватися орендованим приміщенням.

Позивач зазначає, що оскільки кінцевий термін дії Договору не закінчився, а відповідач в подальшому не звертався щодо конкретної дати звільнення майна, він продовжував користуватися орендованим приміщенням відповідно до умов Договору та сплачував орендну плату до березня 2020 року. Також, позивач сплачував за комунальні послуги за січень 2020р. Доказів такої сплати в подальшому, позивачем не надано.

Водночас, у відповіді № 128/01-13 від 21.04.2020 відповідач зазначив, що капітальний ремонт ще не завершений, а сплачену орендну плату після звільнення приміщення селищна рада поверне на рахунок орендаря.

Як вбачається з доданих відповідачем актів приймання виконаних робіт, підписаних між сільською радою та підрядником на підставі договору підряду від 25.02.2020, роботи по ремонту приміщення сільської ради проводилися та були завершені у травні 2020 року.

Після завершення ремонтних робіт позивач не звертався до відповідача з вимогами про усунення перешкод чи будь-якими іншими заявами про надання доступу до орендованого приміщення. Таких доказів, як і доказів щодо стверення перешкод у користуванні орендованим приміщенням після ремонту позивачем суду не надано. Крім того, позивачем не надано доказів сплати орендної плати під час проведення та після завершення ремонту, що свідчить про те, що позивач добровільно та з власної волі не користувався приміщенням. Це також вбачається з надісланої на адресу відповідача вимоги про усунення перешкод, де позивач вказав, що ним звільнено приміщення в кінці лютого у зв`язку з ремонтом.

Посилання позивача на заміну замка у вхідних дверях орендованої ним кімнати не заслуговує на увагу суду, оскільки доказів зазначеного також суду не надано. Позивач не звертався в правоохоронні органи з вимогою про доступ до приміщення.

Отже, позивачем не доведено факту створення відповідачем перешкод в користування орендованим приміщенням.

Згідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, вимоги позивача є безпідставними та не підлягають до задоволення. А тому в позові слід відмовити.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 13, 86, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

В позові відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення відповідно до ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 16.12.2020

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

Суддя О. Г. Слободян