ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.12.2020 Справа № 905/855/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Конько В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь, Донецька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Меблева компанія Маріуполя «Меком», м.Маріуполь, Донецька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, м. Маріуполя, Донецька область

про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 382165,88грн

Представники учасників справи:

від позивача: представник не з`явився

від відповідача: представник не з`явився

від третьої особи: представник не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Маріупольська міська рада Донецької області, м. Маріуполь, Донецька область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Меблева компанія Маріуполя «Меком», м.Маріуполь, Донецька область, про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 382165,88грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач з метою обслуговування належних на праві власності об`єктів нерухомого майна, що розташовані за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, буд.156а (разом з іншими співвласниками нерухомого майна) використовує земельні ділянки з кадастровими номерами 141230000:04:018:0314 та :04018:0170, без виникнення права власності, користування та державної реєстрації прав на спірні земельні ділянки відповідно до вимог ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України, внаслідок чого відповідачем безпідставно збережено кошти в розмірі орендної плати за рахунок позивача.

Відповідач проти позову заперечує; зазначає, що наданий позивачем акт №6 від 05.11.2019 про визначення обсягу збитків не відповідає вимогам належності та допустимості доказів; позивачем доказів в підтвердження використання земельної ділянки площею 9823кв.м. не надано; відповідачу належиться сім десятих нежитлової будівлі; земельною ділянкою поза межами нерухомого майна не користується; відповідач сплачував за користування 864,1кв.м. (з урахуванням додаткових пояснень від 08.09.2020) земельної ділянки.

Справу розглянуто судом в порядку загального позовного провадження. Провадження у справі відкрито ухвалою господарського суду Донецької області від 12.05.2020; підготовче засідання призначене на 02.06.2020 з подальшим відкладенням на 23.06.2020, 13.07.2020 та 11.08.2020; ухвалою суду від 23.06.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області; ухвалою суду від 11.08.2020 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті; з огляду на необхідність встановлення фактичних обставин, що мають значення для розгляду справи, не розпочавши розгляд справи по суті суд ухвалою від 21.09.2020 повернувся на стадію підготовчого провадження у справі № 905/855/20; підготовче засідання призначено на 05.10.2020 з подальшим відкладанням на 22.10.2020, 05.11.2020, 20.11.2020.

За наслідком розгляду та задоволення клопотання позивача суд в порядку ст.81 Господарського процесуального кодексу України витребував у нотаріусів Маріупольського міського нотаріального округу Сахової М.А., Лушкіної О.В. правовстановлюючі документи (договори купівлі-продажу), за якими ТОВ «МКМ «Меком» набуло у власність нерухоме майно за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, пр.Будівельників, 156-а; у Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради Донецької області копію реєстраційної справи на об`єкт, розташований за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр.Будівельників, 156-а. На виконання ухвал суду від 05.11.2020 та 22.11.2020 на адресу суду надійшли договори купівлі-продажу №2536 від 15.06.2016, №984 від 16.07.2012; №985 від 16.07.2012; №986 від 16.07.2012 та реєстраційні справи №23, №23 та №23 на об`єкти, розташовані за адресами: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, 156а, приміщення 1; Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, 156а, приміщення 1,2; Донецька область, м.Маріуполь, пр. Будівельників, 156а, приміщення 1,2 відповідно.

Ухвалою суду від 20.11.2020 підготовче провадження у справі закрито, розгляд справи по суті призначено на 08.12.2020. У судове засідання 08.12.2020 учасники справи не з`явились; про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином; 08.12.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника.

Виходячи з того, що під час розгляду справи судом було створено необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про розгляд справи по суті в даному судовому засіданні за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.10.2019 №185189807 та від 17.10.2019 №185189720 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Меблева компанія Маріуполя «Меком»: 25.06.2013 зареєстровано право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 1,2 загальною площею 140,1кв.м.; підстава виникнення договір купівлі-продажу №984 від 16.07.2012; розмір частки - 3/10; 25.06.2013 зареєстровано право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр.Будівельників, буд.156а, приміщення 1, загальною площею 143,8кв.м.; підстава виникнення договір купівлі-продажу №985 від 16.07.2012; розмір частки - 1/1; 25.06.2013 зареєстровано право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, пр. Будівельників, буд.156а, приміщення 1, 2, загальною площею 419,7кв.м.; підстава виникнення договір купівлі-продажу №986 від 16.07.2012; розмір частки - 1/1; 15.06.2016 зареєстровано право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, буд.156а, приміщення 1, 2, загальною площею 536,00кв.м. (у зв`язку з проведенням перепланування); підстава виникнення договір купівлі-продажу №2536 від 15.06.2016; розмір частки - 3/10. За вказаною адресою у спірний період також розташовані об`єкти нерухомості, що належать ОСОБА_1 та ТОВ «ВІД».

Згідно з інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 23.04.2020 земельна ділянка площею 0,4637га з кадастровим номером 141230000:04:018:0314, для функціонування офісу та майстерні та земельна ділянка площею 0,5186га з кадастровим номером :04018:0170, для експлуатації та обслуговування офісу та дільниці для збирання меблів, місцем розташування яких є Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, буд.156а, перебувають в комунальній власності Маріупольської міської ради.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,4637га з кадастровим номером 141230000:04:018:0314, Донецька область, м. Маріуполь, пр.Будівельників, буд.156а, перебувала в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «ВІД», договір оренди земельної ділянки від 30.06.2009; земельна ділянка площею 0,5186га з кадастровим номером :04018:0170, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Будівельників, буд.156а, перебувала в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «ВІД», договір оренди земельної ділянки від 01.09.2004.

Рішенням Маріупольської міської ради Донецької області №6/6-464 від 29.03.2011 Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «ВіД» припинено право оренди земельної ділянки площею 0,4637га з кадастровим номером 141230000:04:018:0314. Земельна ділянка площею 0,5186га з кадастровим номером :04018:0170 перебувала в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «ВІД» до 21.07.2014 згідно умов договору оренди земельної ділянки від 01.09.2004.

Маріупольська міська рада Донецької області вказує, що відповідач без правовстановлюючих документів в період з 01.01.2017 по 31.10.2019 використовує земельні ділянки з кадастровими номерами 141230000:04:018:0314 та :04018:0170 за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, пр. Будівельників, буд.156а, для обслуговування належної останньому нежитлової будівлі, внаслідок чого Товариство з обмеженою відповідальністю «Меблева компанія Маріуполя «Меком» зберігає кошти, не сплачуючи орендної плати за користування земельними ділянками за відсутності укладеного договору, внаслідок чого збільшує вартість власного майна, а Маріупольська міська рада втрачає належне їй майно (кошти у вигляді належної до сплати орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження коштів у розмірі орендної плати за рахунок Маріупольської міської ради. Як наслідок, Маріупольська міська рада вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Меблева компанія Маріуполя «Меком», як фактичний землекористувач на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України зобов`язаний повернути збережені кошти позивачу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Меблева компанія Маріуполя «Меком» набувши право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках комунальної власності за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр.Будівельників, буд.156а, належним чином та у встановленому порядку не оформило речового права на земельні ділянки для розміщення та обслуговування обєктів нерухомості.

На поточний час договір оренди вказаних земельних ділянок між Маріупольською міською радою Донецької області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Меблева компанія Маріуполя «Меком» не укладений, право оренди за останнім не зареєстровано.

Листом №18722/10/05-99-54-04 від 30.10.2019 Головне управління ДФС у Донецькій області повідомило Маріупольську міську раду про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Меблева компанія Маріуполя «Меком» самостійно надавались податкові декларації по платі за землю (земельний податок) за ставкою 1%, в яких за період листопад -грудень 2018 нарахована сума орендної плати за земельну ділянку площею 0,2782га, розташовану за адресою Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, буд.156а, складає 4617,47грн. Нормативна грошова оцінка на 23,81грн/га. На 17.10.2019 СГД сплачена сума земельного податку 143801,82грн. Станом на 17.10.2019 борг за вищевказану земельну ділянку відсутній.

Сплату відповідачем земельного податку на рівні 1% від нормативної грошової оцінки, позивач вважає помилковим, однак при розрахунку ціни позову сплачена відповідачем сума земельного податку, а саме 143801,82грн врахована.

Розрахунок розміру безпідставно збережених Товариством з обмеженою відповідальністю «Меблева компанія Маріуполя «Меком» коштів у розмірі орендної плати здійснювався позивачем з урахуванням листа Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №1889/105-19 від 17.10.2019, в додатку до якого визначено нормативну грошову оцінку земельних ділянок розташованих за адресою Донецька область, м.Маріуполь, пр. Будівельників, буд.156а (кадастрові номери 141230000:04:018:0314 та :04018:0170); розрахунок здійснено, виходячи з загального розміру збитків, завданих кожним зі співвласником, який розрахований залежно від величини їх процентної частки у нерухомому майні, де частка відповідача складає 40,14%, виходячи з площі 865,1кв.м. нежитлового приміщення, де загальна площа складає 2155кв.м.

Згідно з наданими Маріупольською міською радою Донецької області розрахунками, розмір збережених Товариством з обмеженою відповідальністю «Меблева компанія Маріуполя «Меком» коштів від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню останнім за період користування земельною ділянкою з 01.01.2017 по 31.10.2019 становить 382165,88грн (525867,70грн - 143801,82грн).

Розглядаючи спір по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Водночас за змістом ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

Відповідно до положень ст.80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Статтею 83 Земельного кодексу України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

За змістом ст.ст.122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч.1 ст.21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч.1 ст.21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Плата за землю є обов`язковим платежом у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.14.1.72 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України.

Матеріали справи не містять доказів укладання сторонами договору оренди земельної ділянки, на якій розміщені об`єкти нерухомого майна відповідача за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, буд.156а, що сторонами визнається.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Меблева компанія Маріуполя «Меком» самостійно сплачена плата за землю у спірний період у сумі 143801,82грн. Позивач вважає належним розміром плати за землю 525967,70грн.

Розрахунки проведені позивачем, виходячи з таких розрахункових показників: загальної площі земельних ділянок 141230000:04:018:0314, :04018:0170 - 0,9823га; загальна площа нежитлових приміщень за адресою Донецька область, м.Маріуполь, пр.Будівельників, буд.156а (належать різним власникам) - 2155кв.м.; частка ТОВ «Меком» - 40,14%.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми плати за землю, судом встановлено, що розрахунок позивача є методологічно невірним, з огляду на таке.

Твердження позивача, що належні відповідачу об`єкти нерухомості розташовані на двох земельних ділянках: площею 0,4637га з кадастровим номером 141230000:04:018:0314, а також площею 0,5186га з кадастровим номером :04018:0170, матеріалами справи не підтверджуються. Правовстановлюючі документи на належні відповідачу об`єкти нерухомості (договори купівлі-продажу) містять посилання на земельну ділянку з кадастровим номером 141230000:04:018:0314. Матеріали справи не доводять використання відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером:04018:0170.

Твердження позивача, що загальна площа нежитлових приміщень за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, буд.156а (належать різним власникам) на рівні 2155кв.м., не підтверджена матеріалами справи, отже судом цей розрахунковий параметр не приймається.

Отже посилання позивача на встановлення розміру частка об`єкта нерухомості, що належить відповідачу як співвласнику, у розмірі 40,14% суд також до уваги не приймає з мотивів недоведеності.

Суд зауважує, що самодостатніми підставами для висновку щодо неналежності розрахунку заявлених вимог та неможливість усунення цього за наявною в матеріалах справи доказовою базою є відсутність достовірних підтверджень щодо наявності таких розрахункових параметрів:

При цьому перевірка розрахунку заявленої до стягнення суми, що є обов`язком суду при вирішенні будь-якого спору майнового характеру, не полягає у самостійному визначення судом розрахункових параметрів (в даному випадку: загальної площі об`єктів нерухомості, що належать декільком власникам/співвласникам, питомої частки у цій нерухомості, що належить безпосередньо відповідачу, площі земельної ділянки для розміщення та обслуговування тощо). Більш того самостійне визначення судом розрахункових параметрів, встановлення та підтвердження яких є необхідним при визначенні ціни позову фактично призведе до порушення таких принципів судочинства як диспозитивність та рівність сторін.

Питання призначення судової інженерно-технічної (земельно-технічної; будівельно-технічної) експертизи у справі судом під час розгляду справи порушувалось, однак позивачем підтримано не було; готовності оплатити експертизу жодна зі сторін не висловила.

Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, надавши відповідну оцінку тим доказам, що впливають на розгляд справи по суті, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з причини недоведення заявленого до стягнення розміру плати за землю (орендної плати).

За приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 08.12.2020 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.12.2020.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Аксьонова