ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року м. Херсон Справа № 923/944/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши справу

за позовом: фізичної особи-підприємця Ярового Романа Андрійовича, м. Львів

до: фізичної особи-підприємця Чебукіна Андрія Владиславовича, м. Херсон

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - фізична особа-підприємець Миськів Сергій Богданович, м. Київ

про стягнення 40757,80 грн заборгованості за договором № 01/2020 про надання послуг з розробки програмного забезпечення від 03.02.2020

представники не викликались

встановив:

Фізична особа-підприємець Яровий Роман Андрійович (позивач) звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця Чебукіна Андрія Владиславовича (відповідач) за участю третьої особи - ФОП Миськів С.Б., про стягнення 40757,80 грн заборгованості за договором № 01/2020 про надання послуг з розробки програмного забезпечення від 03.02.2020.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2020, справу розподілено судді Литвиновій В.В.

Ухвалою від 23.09.2020 позов залишено без руху та встановлено позивачу строк не більше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви.

Відповідно до поштового повідомлення позивач отримав ухвалу 30.09.2020.

06.10.2020, у встановлений строк, позивач надіслав поштою докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 20.10.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвала про відкриття провадження у справі, направлена на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch)- повернулась до суду з відміткою пошти "відсутність вдома".

20.11.2020 до суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Лодиги М.Т. про ознайомлення з матеріалами справи.

23.11.2020 від третьої особи надійшли пояснення, в яких вона просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому відповідач посилається на те, що не отримував позову та ухвали про відкриття провадження, представник ознайомився з матеріалами справи лише 20.11.2020. У відзиві відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. З огляду на викладене, та враховуючи, що строк для розгляду справи станом на момент подання відзиву не сплинув, суд прийняв до розгляду відзив на позов.

10.12.2020 позивач подав відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позов в повному обсязі.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

03.02.2020 між фізичною особою-підприємцем Яровим Романом Андрійовичем (позивач, виконавець) та фізичною особою-підприємцем Чебукіним Андрієм Владиславовичем (відповідач, замовник) укладено договір № 01/2020 про надання послуг з розробки програмного забезпечення (а.с. 6-9), за умовами якого позивач зобов"язався надати відповідачу послуги з розробки та тестування програмного забезпечення та передати відповідачу програмне забезпечення (програмну продукцію) на умовах та в порядку, визначених цим договором, надавати консультації відповідно до умов цього договору, а відповідач за розробку та передачу програмного забезпечення, зобов"язується сплатити позивачу винагороду.

В заяві про усунення недоліків від 06.10.2020 позивач зазначив, що позивач і відповідач здійснюють господарську діяльність без печатки.

Згідно з ст. 58-1 ГК України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язання закріплені і в статті 526 ЦК України.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за їх відсутності - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Належне виконання зобов`язання означає виконання його належними суб`єктами, у належному місці, в належний строк (термін), щодо належного предмета і належним способом.

Якщо при виконанні зобов`язання порушується хоча б одна із зазначених вимог, таке виконання вважається неналежним.

Відповідно до статті 629 ЦК України укладений між сторонами договір №01/2020 від 03.02.2020 набирає силу закону. Він є обов`язковим для виконання обома сторонами і сторони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань за договором.

Відповідно до п. 1.2, 1.3 договору, під терміном "послуги" в цьому договорі розуміються послуг з розроблення, постачання та тестування програмного забезпечення, з оброблення даних та надання консультацій з питань інформатизації, інші послуги у сфері інформатизації, зазначені в цьому договорі, у окремих проектах замовника. Конкретні види та перелік послуг, що надаються за цим договором, завдання та строки виконання певних етапів визначаються замовником та повідомляються виконавцеві в письмовій чи усній формі, в тому числі засобами електронного зв"язку.

Згідно з п. 2.1 договору, загальна ціна цього договору визначається як сума вартості всіх наданих послуг, відповідно до підписаних сторонами актів наданих послуг за цим договором протягом строку його дії.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що послуги виконавця оплачуються замовником щомісячно на підставі рахунку, виставленого виконавцем замовнику та акту наданих послуг.

Вартість послуг (п. 2.3 договору), наданих виконавцем за місяць, визначається відповідно до кількості годин, витрачених виконавцем за відповідний календарний місяць. Виконавець зобов"язується надавати часові звіти в письмовій формі замовнику з розподілом завдань, над якими була проведена робота і часу, витраченого на них. Кінцевий розмір вартості послуг за відповідний місяць визначається сторонами в акті наданих послуг відповідно до п. 3.5 договору.

Ціна однієї години послуг виконавця становить суму у гривнях , що визначається як грошовий еквівалент 22 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ у день розрахунку (п. 2.4 договору).

Згідно з п. 3.5 договору, факт прийняття замовником наданих послуг підтверджується актом наданих послуг, який складається виконавцем у двох екземплярах та підписується сторонами кожного місяця.

З моменту підписання сторонами акту наданих послуг, всі права на програмну продукцію, в т.ч. права інтелектуальної власності, визначені цим договором, вважаються переданими замовнику (п. 3.6 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом 12 календарних місяців (п. 7.1 договору).

В подальшому 05.02.2020 позивач уклав з фізичною особою-підприємцем Миськів Сергій Богданович (субпідрядник, третя особа у справі) договір субпідряду № 01/01/2020 про надання послуг з розробки програмного забезпечення (а.с. 10-19), за умовами якого субпідрядник зобов"язався надати позивачу послуги з розробки та тестування програмного забезпечення, визначені у договорі № 01/2020 про надання послуг з розробки

програмного забезпечення від 03.02.2020 та передати позивачу програмне забезпечення (програмну продукцію), надавати консультації, а позивач за розробку та передачу програмного забезпечення зобов"язується сплатити субпідряднику винагороду.

Позивачем та відповідачем підписано 18.03.2020 акт здавання-приймання наданих послуг № 03/2020 (а.с. 22) - "обгроворення побажань замовника, аналіз ринку, перевірка технічного завдання згідно проекту "Fabulous" на суму 47310,45 грн, кількість годи - 79,5.

Відповідно до банківської виписки (а.с. 20) відповідач сплатив позивачу 18.03.2020 47310,45 грн згідно акту виконаних робіт № 03/2020 по договору № 01/2020.

Позивач посилається на те, що за проведену роботу у березні 2020 року електронними листами в мережі "Скайп" з відповідачем була узгоджена сума до виплати 85472,14 грн, на підтвердження чого ним надано скрін-шоти переписки.

Позивач посилається на те, що 08.04.2020 він надіслав відповідачу для підписання акт приймання-виконання послуг "обговорення побажань замовника, аналіз ринку, перевірка технічного завдання згідно проекту "Fabulous" на суму 85472,14 грн (а.с. 23) з кількістю годин 143,36393.

Позивач не надав суду доказів надсилання відповідачу акту на суму 85472,14 грн саме 08.04.2020.

За посиланнями позивача, відповідач відмовився підписати акт від 08.04.2020 на суму

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

,14 грн, а надіслав за своїм підписом акт здавання-приймання наданих послуг "обговорення побажань замовника, аналіз ринку, перевірка технічного завдання згідно проекту "Fabulous" № 04/2020 від 08.04.2020 на суму 44714,34 грн з кількістю годин 75 (а.с. 24).

Пунктом 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. N 55, передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Однак, додана позивачем до позовної заяви копія акту № 04/2020 від

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

.2020 на суму

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

,34 грн з кількістю годин 75 (а.с. 24) не засвідчена належним чином, тому не може бути допустимим доказом у справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 904/8549/17.

В заяві про усунення недоліків позову, позивач повідомив суд, що не може засвідчити дану копію акту № 04/2020 від

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

.2020 на суму

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

,34 грн, оскільки відповідач не направляв цього акту позивачу в паперовому вигляді, а цей примірник був надісланий позивачу через мережу Інтернет в додатку "Скайп" файловим повідомленням в форматі PDF і не відомо чи існує оригінал такого акту взагалі.

Згідно з банківською випискою (а.с. 21) відповідач сплатив позивачу 09.04.2020 44714,34 грн згідно акту виконаних робіт № 04/2020 по договору № 01/2020.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач недоплатив йому 40757,80 грн, у зв"язку з чим він направив на адресу відповідача претензію від 12.05.2020 та два примірника акту здачі-приймання наданих послуг від 08.04.2020 № 04/2020 на суму 85472,14 грн для підписання, що підтверджується копією опису вкладення та фіскальним чеком від 12.05.2020 (а.с. 57).

Однак, дане поштове відправлення повернулось до позивача без вручення з відміткою пошти "за закінченням строку зберігання", на підтвердження чого ним надано конверт, в якому направлялась претензія та акти (а.с.58).

Відповідач у відзиві посилається на те, що позивачем не доведено факту отримання відповідачем готового програмного продукту, за який має бути проведена оплата за договором, а відповідно і наявності заборгованості відповідача за договором № 01/2020, оскільки роздруківки електронної переписки у "Скайпі" не можуть бути доказами у справі, оскільки не відповідають вимогам Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", не містить електронного цифрового підпису, що унеможливлює ідентифікацію відправника повідомлення, зміст такого документа не захищений від внесення правок та викривлення. Тобто відповідач вважає, що позивач не виконав усіх зобов"язань за договором, а саме не надав відповідачу кінцевого результату - програмного забезпечення (програмної продукції), оскільки в наданих позивачем актах від 18.03.2020 та від 08.04.2020 зазначено послуги - "обговорення побажань замовника, аналіз ринку, перевірка технічного завдання згідно проекту "Fabulous".

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Надані позивачем роздруківки спілкування сторін у "Скайпі", не засвідчені електронними підписами, згідно ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не є належними та допустимими доказами узгодження сторонами обсягу та вартості робіт та послуг, що виконуються/надаються за договором № 01/2020 від 03.02.2020.

Висновки щодо застосування норм, визначених частиною першою статті 5, частинами першою, другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.12.2019 у справі №922/788/19, за якою роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Водночас у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 904/2882/18 зазначено, що роздруківка електронної переписки не може вважатись електронними документами (копіями електронних документів) в розумінні частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Надана позивачем роздруківки спілкування сторін у "Скайпі" не може бути використана як доказ у справі, оскільки не відповідає вимогам Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, що унеможливлює ідентифікацію відправника повідомлення, зміст такого документу не захищений від внесення правок та викривлення.

Поряд з цим, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14.02.2019 року у справі № 9901/43/19 зазначено, що саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом подання електронного документа. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним.

З урахуванням вищевикладеного, надана позивачем переписка в "Скайпі" не є належними та допустимими доказами згідно ст.ст. 76,77 Господарського процесуального кодексу України надання позивачем відповідачу послуг за договором 01/2020 від 03.02.2020 143,36393 годин на суму 85472,14 грн.

Як зазначено вище, спір виник саме щодо стану виконання зобов`язань за актом здавання-приймання наданих послуг від 08.04.2020 на суму 85472,14 грн 143,36393 годин за договором № 01/2020 від 03.02.2020, що є підставою позову. Вирішуючи питання щодо правової природи укладеного між сторонами договору та юридичної кваліфікації зобов`язань за ним, слід відзначити наступне.

Загальні положення щодо договорів про надання послуг закріпленні у главі 63 Цивільного кодексу України (ст. 901-907). Відповідно до статті 177 Цивільного кодексу України послуги розглядаються як окремий вид об`єктів цивільних прав, які відрізняються від інших об`єктів (речей, майнових прав, результатів робіт тощо).

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Визначення договору підряду містить ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частина 2 ст. 837 Цивільного кодексу України доповнює характеристику договору підряду, вказуючи на те, що договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Отже, чітко визначеною метою договору підряду є виконання певної роботи. Це дозволяє провести розмежування між договорами підрядного типу та іншими типами цивільно-правових договорів, зокрема, договорами про надання послуг.

Аналіз наведених положень закону та доводів, які визначають суть підряду та послуги, свідчить про те, що договір підряду відрізняється від договору про надання послуг своїм предметом.

Зокрема, послугам притаманні ознаки, які відрізняють їх від результату робіт, а сама послуга хоч, як і підряд, і тісно пов`язана з особою виконавця та процесом вчинення ним певних дій (здійснення певної діяльності), але не збігається із самими діями, здійсненням діяльності виконавця, а існує як окреме явище - певне нематеріальне благо, споживається в процесі вчинення певної діяльності або здійснення певної діяльності, не набуваючи матеріального вигляду.

В свою чергу, результат виконання підрядником роботи - це матеріалізований об`єкт, що знаходить своє втілення в індивідуально-визначених речах, бо робота виконується за завданням замовника, який має право у будь-який момент перевірити хід і якість роботи підрядника, не втручаючись в його діяльність. Даний матеріалізований результат знаходить своє відображення і в створенні нової речі, і в поліпшенні якості або інших споживчих властивостях вже існуючої речі.

Якщо за договором про надання послуги дії виконавця не мають вирішального значення, оскільки це спосіб надання послуги, то для договору підряду процес виконання роботи є важливим, порушення якого надає замовнику певні права (ст. 849 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як зазначалось вище, за умовами договору № 01/2020 від 03.02.2020 (п. 1.1) позивач зобов"язався надати відповідачу послуги з розробки та тестування програмного забезпечення та передати відповідачу програмне забезпечення (програмну продукцію) на умовах та в порядку, визначених цим договором, надавати консультації відповідно до умов цього договору, а відповідач за розробку та передачу програмного забезпечення, зобов"язується сплатити позивачу винагороду.

З огляду на викладене, розробка та тестування програмного забезпечення та передання відповідачу програмного забезпечення (програмну продукцію) є матеріалізованим результатом, використання якого може мати місце тільки після виконання позивачем певного комплексу робіт і в процесі даної процедури не споживається те нематеріальне благо, заради якого сторони вступили в договірні відносини. Аналогічна позиція викладена в постанові Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 у справі № 910/22753/15.

Отже договір № 01/2020 від 03.02.2020 містить елементи договору послуг (надання консультацій) та договору підряду (розробку та тестування програмного забезпечення та передання відповідачу програмного забезпечення (програмну продукцію).

Позивач посилається у позові на ч. 4 ст. 882 ЦК України, якою передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Стаття 882 ЦК України регулює питання передавання прийняття робіт за договором будівельного підряду.

В даному випадку, в акті здавання-приймання наданих послуг № 04/2020 від 08.04.2020 на суму 85472,14 грн (а.с. 23), на який посилається позивач як на підставу позову, зазначено послуги - "обговорення побажань замовника, аналіз ринку, перевірка технічного завдання згідно проекту "Fabulous".

Відповідно до п. 2.2 договору № 01/2020 від 03.02.2020, послуги виконавця оплачуються щомісячно замовником на підставі рахунку та акту наданих послуг.

Позивач не надав суду доказів виставлення відповідачу рахунку на суму 85472,14грн, та не надав підписаного сторонами акту на цю суму.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 цього Закону визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Крім того, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити як назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в України").

Згідно з абз. 1 п. 2.5. Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.95 № 88, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Однак, акт здавання-приймання наданих послуг № 04/2020 від 08.04.2020 на суму 85472,14 грн не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не підписаний відповідачем.

Відповідно до ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Згідно з ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Договором № 01/2020 від 03.02.2020 не передбачено випадків, коли виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу.

З огляду на викладене, позивач повинен особисто виконувати договір №

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

/2020 від

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

.2020 в частині надання послуг відповідачу. Однак, як зазначалось вище, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження надання відповідачу послуг за договором №

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

/2020 від

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

.2020.

Враховуючи викладене, заявлений позивачем позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі 2102 грн сплаченого судового збору покладаються на позивача. Позивач в позовній заяві зазначав, що очікує понести у зв"язку з розглядом справи витрати орієнтовним розміром 4000грн.

Однак, позивач не надав доказів понесення таких витрат відповідно до вимог ст. 129 ГПК, як і не подав до суду заяви, що такі докази будуть подані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 17.12.2020

Суддя В.В.Литвинова