ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020м. ДніпроСправа № 904/1504/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства "Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд", м. Долинська Долинського району Кіровоградської області

до Комунального підприємства "Новолатівське", с. Новолатівка Широківського району Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 36 264 грн. 19 коп. за договором про надання послуг з водопостачання від 10.05.2017 № 07/42

Представники:

від позивача: Міщенко Л.Г., довіреність № 02-18/597 від 03.08.2020, представник;

від відповідача: Буртин М.Ю., витяг ЄДРПОУ, керівник; Борисенко С.М., довіреність № 65 від 21.09.2020, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Комунального підприємства "Новолатівське" заборгованість у розмірі 36 264 грн. 19 коп., з яких: 32 155 грн. 99 коп. - основний борг, 2 919 грн. 71 коп. - інфляційні втрати, 1 188 грн. 49 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору про надання послуг з водопостачання від 10.05.2017 № 07/42.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг з постачання технічної води за період з травня по вересень 2018.

Ухвалою господарського суду від 23.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

05.06.2020 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заву, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що рахунки на оплату за технічну воду, на які посилається позивач у позові, виставлені останнім згідно іншого договору від 14.08.2017 № 07/58, не мають ніякого відношення до спірного договору від 10.05.2017 № 07/42 та оплачені відповідачем, відповідно до доданих до відзиву платіжних доручень. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

15.06.2020 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій він зазначив, що вніс зміни до договору № 07/42 від 10.05.2017 в частині ціни за послуги з постачання технічної води та викладено їх у новій редакції договору № 07/58 від 14.08.2017. Проект договору № 07/58 від 14.08.2017 направлено відповідачу для погодження та наступного підписання. Але підписний примірник вказаного договору відповідачем повернуто так і не було. Вказує, що договір № 07/42 та договір № 07/58 є аналогічними договорами, які стосуються одних і тих самих правовідносин між одними і тими самими сторонами про надання послуги з постачання технічної води. Відмінність договорів у тому, що відповідно до договору № 07/58 змінилась ціна на послугу з постачання технічної води. Відтак, бухгалтером енергосилового цеху ДП "Дирекція КГЗКОР" надсилались відповідачеві рахунки на оплату по зміненій ціні із зазначенням реквізитів нового договору № 07/58. При цьому, відповідач у відзиві підтверджує факт того, що сплачував надані послуги, але на підставі договору № 07/58. Тобто, відповідач підписав проект договору № 07/58, визнав нову ціну тарифу на послуги і сплачував рахунки відповідно до нового договору. Отже, відповідачем визнано факт наявності двосторонніх договірних відносин з постачання технічної води як за договором № 07/42, так і за договором № 07/58. Позивач зазначає, що, оскільки відповідач не повернув йому примірник договору № 07/58 та якого у позивача немає, надати суду копію цього договору останній не може. Спірна заборгованість на даний час є несплаченою. Просив позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду від 21.08.2020 здійснено перехід до розгляду справи № 904/1504/20 за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 29.09.2020.

У підготовчому засіданні 29.09.2020 представник відповідача надав заперечення на відповідь на відзив, в яких заперечує факт наявності двосторонніх договірних відносин за договором № 07/58. Відповідач стверджує, що у нього також немає договору № 07/58. Відповідач сплачував послуги з постачання технічної води за одним зобов"язанням, а наявність нумерації двох договорів могла бути технічною помилкою при заповненні рахунків уповноваженою особою. Будь-які дії чи згадування щодо договору № 07/58 не велось, тобто між сторонами до 01.10.2018 діяв договір № 07/42. Акт про відключення від водопостачання від 01.10.2018 був складений без представника відповідача, в якому теж посилання на договір № 07/42. Тобто, позивач намагається безпідставно стягнути з відповідача подвійну суму коштів за договором № 07/42 від 10.05.2017, а також за договором № 07/58, який нібито укладено 14.08.2017. Просив у позові відмовити.

Також представником відповідача подані письмові пояснення про неможливість надання витребуваних судом документів, оскільки такі документи не передавались попереднім директором КП "Новолатівське" ОСОБА_1. та заяву про виклик вказаної особи до суду в якості свідка.

Судом без виходу до нарадчої кімнати оголошено про відхилення заяви відповідача про виклик свідка.

Ухвалою господарського суду від 29.09.2020 відкладено підготовче засідання на 20.10.2020 для надання сторонами витребуваних судом документів.

У підготовчому засіданні 20.10.2020 позивач надав пояснення на заперечення на відповідь на відзив, в яких просив позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду від 20.10.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів за ініціативою суду, підготовче засідання відкладено на 19.11.2020 для надання сторонами витребуваних судом документів.

У підготовчому засіданні 19.11.2020 представник відповідача надав пояснення на заперечення на відповідь на відзив, в яких просив у позові відмовити.

Ухвалою господарського суду від 19.11.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 10.12.2020.

У судовому засіданні 10.12.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити; представники відповідача просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору від 10.05.2017 № 07/42; факт надання послуг за договором від 10.05.2017 № 07/42; строк оплати; наявність прострочення оплати; наявність підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Так, судом встановлено, що 10.05.2017 між Державним підприємством "Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд" (виконавець) та Комунальним підприємством "Новолатівське" (споживач) укладено договір про надання послуг з водопостачання № 07/42 (далі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору виконавець зобов"язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання технічної води, а споживач зобов"язується своєчасно сплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Пунктом 1.2. договору передбачена характеристика засобу обліку води.

За умовами п. 1.3. договору облік відпущеної води виконується вимірювальними приладами, що встановлені споживачем в точці підключення водогону.

Відповідно до п. 1.4. договору підставою для нарахування є акт, складений представниками виконавця та споживача. У випадку, коли представник споживача відмовляється від підпису в акті, про це робиться запис та ставиться підпис представника виконавця.

Споживач до 20 числа кожного місяця письмово повідомляє виконавця про показання лічильників та обсяг спожитої води (п. 1.5. договору).

За умовами п. 2.3. договору виконавець може змінювати тариф на послугу з постачання технічної води, про зміну діючого тарифу споживач повідомляється листом, який є невід"ємною частиною договору. До листа додається калькуляція. Новий тариф діє з дня, коли надіслано лист про зміну тарифу.

Згідно з п. 3.1. договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що виконавець зобов"язаний виставити споживачу рахунки на оплату до 5 числа, наступного за звітним місяця.

За умовами п. 3.3. договору споживач зобов"язаний сплатити рахунок до 20 числа, наступного за звітним місяця.

Відповідно до п. 3.4. договору у випадку, якщо оплата не проводиться до встановленого терміну, подача води виконавцем припиняється з одночасним попередженням.

Згідно з п. 4.2. договору споживач зобов"язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що цей договір укладається на 1 рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Позивач стверджує, що надав відповідачу послуги з постачання технічної води за договором за період з травня по вересень 2018 на загальну суму 38 878 грн. 80 коп., про що свідчать рахунки на оплату: № 106-350 від 30.05.2018 на суму 7 335 грн. 42 коп., № 106-437 від 30.06.2018 на суму 7 636 грн. 14 коп., № 106-568 від 31.07.2018 на суму 8 785 грн. 32 коп., № 106-654 від 28.08.2018 на суму 9 161 грн. 22 коп., № 106-728 від 28.09.2018 на суму 5 960 грн. 70 коп., а також звіти про витрати річкової води по КГЗКОРу з травня по вересень 2018.

Однак відповідач лише частково здійснив оплату наданих послуг у розмірі 6 722 грн. 81 коп., у зв"язку з чим позивач припинив подальше надання послуг, про що 01.10.2018 складено відповідний акт.

Позивач зазначає, що заборгованість відповідача за надані послуги постачання технічної води за період з травня по вересень 2018 складають 32 155 грн. 99 коп.

Із посиланням на положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу за договором та просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1 188 грн. 49 коп., за загальний період з 21.06.2018 по 31.08.2019, та інфляційні втрати у розмірі 2 919 грн. 71 коп., за загальний період з вересня 2018 по травень 2019. Нарахування здійснено за кожним рахунком окремо.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору про надання послуг з водопостачання від 10.05.2017 № 07/42, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За приписами ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, рахунки на оплату за технічну воду № 106-350 від 30.05.2018 на суму 7 335 грн. 42 коп., № 106-437 від 30.06.2018 на суму 7 636 грн. 14 коп., № 106-654 від 28.08.2018 на суму 9 161 грн. 22 коп., № 106-728 від 28.09.2018 на суму 5 960 грн. 70 коп., на які посилається позивач у позові, виставлені останнім згідно з договором від 14.08.2017 № 07/58 і не мають ніякого відношення до спірного договору від 10.05.2017 № 07/42, який є підставою для стягнення заборгованості у справі.

Водночас, за спірним договором від 10.05.2017 № 07/42 виставлено лише рахунок № 106-568 від 31.07.2018 на суму 8 785 грн. 32 коп.

Факт надання послуг за липень 2018 на підставі договору від 10.05.2017 № 07/42 підтверджується звітом про витрати річкової води по КГЗКОРу за липень 2018, з якого вбачається факт показів лічильника витрат річкової води, яка була спожита відповідачем у липні 2018, кількість спожитих кубометрів води і сума наданої послуги за спожиту воду.

Враховуючи умови п. 3.3. договору та положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідач повинен був здійснити оплату рахунку № 106-568 від 31.07.2018 у строк до 20.08.2018 включно, чого, як вбачається з матеріалів справи, не зробив.

Враховуючи викладене, заборгованість у розмірі 8 785 грн. 32 коп. підлягає стягненню з відповідача. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 188 грн. 49 коп., за загальний період з 21.06.2018 по 31.08.2019, та інфляційних втрат у розмірі 2 919 грн. 71 коп., за загальний період з вересня 2018 по травень 2019, суд зазначає таке.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком суду, 3% річних, нараховані на суму боргу 8 785 грн. 32 коп., за період з 21.08.2018 по 31.08.2019, складають 271 грн. 50 коп. та підлягають стягненню, а інфляційні втрати, нараховані на суму боргу 8 785 грн. 32 коп., за період з вересня 2018 по травень 2019, складають 869 грн. 74 коп. та підлягають стягненню. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору від 10.05.2017 № 07/42 та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення 8 785 грн. 32 коп. - основного боргу, 271 грн. 50 коп. - 3% річних, 869 грн. 74 коп. - інфляційних втрат є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства "Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд" до Комунального підприємства "Новолатівське" про стягнення заборгованості в сумі 36 264 грн. 19 коп. за договором про надання послуг з водопостачання від 10.05.2017 № 07/42 задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Новолатівське" (53711, Дніпропетровська область, Широківський район, с. Новолатівка, вул. Шкільна, 7А, ) на користь Державного підприємства "Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд" (28500, Кіровоградська область, Долинський район, м. Долинська, Проммайданчик, ) 8 785 грн. 32 коп. (вісім тисяч сімсот вісімдесят п"ять грн. 32 коп.) основного боргу, 271 грн. 50 коп. (двісті сімдесят одна грн. 50 коп.) 3% річних, 869 грн. 74 коп. (вісімсот шістдесят дев"ять грн. 74 коп.) інфляційних втрат та 575 грн. 38 коп. (п"ятсот сімдесят п"ять грн. 38 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову Державного підприємства "Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд" до Комунального підприємства "Новолатівське" про стягнення 23 370 грн. 67 коп. основного боргу, 916 грн. 99 коп. 3% річних, 2 049 грн. 97 коп. інфляційних втрат відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 21.12.2020

Суддя І.А. Рудь