ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" грудня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3536/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.

за участю секретаря судового засідання Нечепуренко А.П.

за участю представників:

від прокуратури: Біховська М.Ю. - посвідчення,

від позивача 1: Пулькевич О.В. довіреність (самопредставництво),

від позивача 2: не з`явився,

від позивача 3: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши заяву (вх. № 2-4170/20 від 10.12.2020р.) Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про забезпечення позову по справі №916/3536/20

за позовом: Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (вул. Пироговська, № 11, м. Одеса, 65012, ) в інтересах держави в особі:

1) Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (вул. Солом`янська, № 13, м. Київ, 03680, );

2) Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (вул. Дорогожицька, № 10, м. Київ, 04112, );

3) Державного підприємства «Одеський обласний радіотелевізійний передавальний центр» (вул. Фонтанська дорога, № 3, м. Одеса, 65063, )

до відповідача: Одеської міської ради (площа Думська, № 1, м. Одеса, 65004, )

про визнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення та Державного підприємства «Одеський обласний радіотелевізійний передавальний центр» до Одеської міської ради, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради від 16.09.2020 № 6613-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,6714 га, присвоєння адреси: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 55-И, та надання її у постійне користування Управлінню капітального будівництва Одеської міської ради».

Разом з позовною заявою 10.12.2020р. до суду подано заяву Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (вх. № 2-4170/20) про забезпечення позову, в якій прокурор просить накласти арешт на земельну ділянку площею 1,6714 га, кадастровий номер - :18:017:0001, яка розташована за адресою: вул. Люстдорфська дорога, 55-И, м. Одеса, та заборонити суб`єктам реєстрації прав на нерухоме майно, а саме: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, суб`єктам державної реєстрації прав, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також, нотаріусам, які відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, на час розгляду та до набрання законної сили рішенням у господарській справі № 916/3536/20 вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки площею 1,6714 га, кадастровий номер - :18:017:0001, яка розташована за адресою: вул. Люстдорфська дорога, 55-И, м. Одеса.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, прокурор зазначає, що 31.07.2019р. Одеською міською радою прийнято рішення № 4982-VII про надання Управлінню капітального будівництва Одеської міської ради дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,1 га, за адресою: Люстдорфська дорога, 55, м. Одеса, для проектування, будівництва, експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі дошкільного навчального закладу.

У подальшому, 16.09.2020р. Одеською міською радою прийнято рішення № 6613-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,6714 га, присвоєння адреси: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 55-И, та надання її у постійне користування Управлінню капітального будівництва Одеської міської ради», на підставі якого частину земельної ділянки, яка відноситься за формою власності до земель державної власності та на праві постійного користування належить Адміністрації Держспецзв`язку та ДП «ООРТПЦ», незаконно передано у постійне користування УКБ ОМР.

Проте, як вказує прокурор, під час прийняття Одеською міською радою рішення від 16.09.2020 №6613-VII не враховано, що власником вказаної земельної ділянки рішення про відмову від права власності на спірну земельну ділянку (кадастровий номер :18:017:0001) не приймалось, а тому, на думку прокурора, Одеська міська рада не була наділена повноваженнями розпоряджатися землями державної власності та надавати їх у постійне користування УКБ ОМР, а тому питання щодо суб`єкта права постійного користування на земельну ділянку площею 1,6714 га, кадастровий номер - :18:017:0001 є спірним та такий спір має бути вирішений судом в ході розгляду справи за позовом СП ВОС ПР про визнання незаконним та скасування рішення ОМР від 16.09.2020 № 6613-VII.

Крім того, прокурор звертає увагу на те, що відповідно до п. 4.2. рішення ОМР від 16.09.2020 № 6613-VII УКБ ОМР зобов`язано зареєструвати право постійного користування на земельну ділянку площею 1,6714 га, кадастровий номер: :18:017:0001.

Отже, з урахуванням того, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно наразі відсутні відомості про реєстрацію права постійного користування чи інших прав на вказану земельну ділянку, на виконання п. 4.2. рішення ОМР від 16.09.2020 № 6613-VII УКБ ОМР може зареєструвати право постійного користування на земельну ділянку площею 1,6714 га, кадастровий номер :18:017:0001.

З урахуванням викладеного, прокурор вважає, що не застосування заходів забезпечення позову на період розгляду справи за позовом СП ВОС ПР про визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради від 16.09.2020 №6613-VII може спричинити реєстрацію права постійного користування на земельну ділянку за УКБ ОМР, що може у подальшому істотно ускладнити ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів держави в особі Адміністрації Держспецзв`язку у випадку задоволення позовних вимог прокуратури.

За таких обставин, прокурор стверджує, що до закінчення розгляду справи по суті та набрання рішенням законної сили у справі за позовом СП ВОС ПР виникла необхідність у вжитті заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1,6714 га, за кадастровим номером - :18:017:0001 та заборони суб`єктам реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 10.12.2020р. заяву Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (вх. № 2-4170/20 від 10.12.2020р.) про забезпечення позову у справі № 916/3536/20 призначено до розгляду в судовому засіданні на 14.12.2020р. о 12:00 год.

За наявними у суду засобами зв`язку учасників справи №916/3536/20 та заінтересованих, вказаних заявником у заяві про забезпечення позову, осіб було повідомлено про розгляд заяви за вх.№2-4170/20 від 10.12.2020р. про забезпечення позову у судовому засіданні 14.12.2020р. о 12:00 год телефонограмами та шляхом направлення ухвали суду на електроні адреси учасників.

У судовому засіданні 14.12.2020 року прокурор та представник позивача-1 Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України стисло надали пояснення по суті заяви про забезпечення позову та просили її задовольнити з підстав, викладених у заяві.

У судовому засіданні 14.12.2020р. судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову за вх. №2-4170/20 від 10.12.2020р., заслухавши представників сторін, господарський суд зазначає наступне:

Підставами для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі є посиланням на наявність у держави в особі позивача у справі №916/3536/20 прав титульного володільця на земельну ділянку, факт приналежності якої до державної форми власності та її закріплення за ДП «ООРТПЦ» підтверджений, зокрема Верховним Судом за наслідками розгляду господарської справи №916/1090/19 та № 916/2851/17.

Предметом спору у даній справі є визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради від 16.09.2020 № 6613-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,6714 га, присвоєння адреси: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 55-И, та надання її у постійне користування Управлінню капітального будівництва Одеської міської ради».

Судом встановлено, що, 31.07.2019рю Одеська міська рада прийняла рішення за №4982-VII, яким надала дозвіл Управлінню капітального будівництва Одеської міської ради на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2,1000 га, за адресою м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, №55, для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти, вид використання для проектування, будівництва та обслуговування нежилої будівлі закладу освіти та нежилої будівлі дошкільного навчального закладу.

Рішенням Одеської міської ради від 16.09.2020р. №6613-VII затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Управлінню капітального будівництва Одеської міської ради (кадастровий номер :18:017:0001), площею 1,6714 га (категорія земель за основним цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови), за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 55; присвоєно вказаній земельній ділянці адресу: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, №55-И; надано УКБ ОМР земельну ділянку у постійне користування для проектування, будівництва та обслуговування нежилої будівлі закладу освіти та нежилої будівлі дошкільного навчального закладу.

Крім того, пунктом 4.2. рішення ОМР від 16.09.2020 № 6613-VII УКБ ОМР зобов`язано зареєструвати право постійного користування на земельну ділянку площею 1,6714 га, кадастровий номер :18:017:0001 відповідно до чинного законодавства України.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки кадастровий номер :18:017:0001 відсутні відомості про реєстрацію права постійного користування чи інших прав на вказану земельну ділянку.

Проаналізувавши наявні докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення заяви Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. В пункті 3 було зазначено, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову).

При цьому особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести суду необхідність вжиття у справі заходів забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, а також необхідним, в даному випадку, є обґрунтування заявником обставин, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а ще й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України наведені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом зазначених процесуальних норм забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Верховний Суд у постанові від 22.07.2019р. у справі №914/120/19 зазначив, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже у даному випадку не підлягає дослідженню питання доведеності обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову; дослідженню підлягає питання, чи призведе невжиття заходів забезпечення позову до істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради від 16.09.2020 № 6613-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,6714 га, присвоєння адреси: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 55-И, та надання її у постійне користування Управлінню капітального будівництва Одеської міської ради».

Вказане рішення свідчить про волевиявлення Одеської міської ради щодо реєстрації за Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради права постійного користування на земельну ділянку площею 1,6714, га, кадастровий номер :18:017:0001, тобто створення іншого об`єкта цивільних прав.

Господарський суд дійшов висновку, що на час розгляду та до набрання законної сили рішенням у господарській справі №916/3536/20, з метою запобігання імовірному порушенню прав та охоронюваних законом інтересів у випадку невжиттям судом таких заходів у спорі щодо належності земельної ділянки, вжиття заходу у вигляді заборони Одеській міській раді, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, суб`єктам державної реєстрації прав, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також, нотаріусам, які відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки площею 1,6714 га, кадастровий номер - :18:017:0001, яка розташована за адресою: вул. Люстдорфська дорога, 55-И, м. Одеса, є адекватним та відповідає змісту можливого порушеного права, на відновлення якого поданий позов, та, за умови його задоволення не створить складнощів при виконанні рішення та не дозволить відповідачу та/або іншим особам вчинити дії для унеможливлення його відновлення.

Крім того суд вважає, що невжиття заходів шляхом накладення арешту на земельну ділянку може не лише негативно вплинути на ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, а й істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про скасування рішення Одеської міської ради від 16.09.2020 № 6613-VII, адже рішення суду в цій частині передбачатиме його фактичне виконання, яке може не відбутись у разі, якщо станом на той відповідач неправомірно розпорядиться належною державі земельною ділянкою, яка відноситься до земель оборони та має використовуватись державою з метою забезпечення належного виконання завдань із забезпечення військового радіозв`язку в умовах збройної агресії

Потенційна можливість відповідача здійснити реєстрацію права постіного користування на земельну ділянку за УКБ ОМР може призвести до ускладнення поновлення порушених прав та інтересів держави в особі Адміністрації Держспецзв`язку.

Отже, наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову щодо накладення арешту на земельну ділянку підтверджена достатніми доказами, тому вжиття таких заходів є обгрунтованим та необхідним.

Водночас вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Наведений висновок суду повністю узгоджується з викладеною у постановах Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі №911/527/19 та від 10.10.2019 р. у справі №904/1478/19 правовою позицією, суть якої полягає в тому, що для накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу (відповідачам), слід встановити наявність зв`язку між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, оскільки накладення арешту має стосуватися майна, що належить до предмета спору.

Заходи забезпечення позову, які вважає за необхідне вжити суд, не зупиняють діяльності відповідачів та не порушують прав третіх осіб, а є спрямованими на їх захист, запобігають ймовірним порушенням прав позивача і не суперечать ст.137 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, суд задовольняє заяву (вх. № 2-4170/20 від 10.12.2020р.) Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про забезпечення позову у справі № 916/3536/20.

Керуючись статтями 2, 13, 86, 136, 137, 140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (вул. Пироговська, № 11, м. Одеса, 65012) про забезпечення позову (вх. № 2-4070/20 від 10.12.2020р.) задовольнити.

2. Накласти арешт на земельну ділянку площею 1,6714 га, кадастровий номер - :18:017:0001, яка розташована за адресою: вул. Люстдорфська дорога, 55-И, м. Одеса.

3. Заборонити суб`єктам реєстрації прав на нерухоме майно, а саме: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, суб`єктам державної реєстрації прав, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також, нотаріусам, які відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, на час розгляду та до набрання законної сили рішенням у господарській справі № 916/3536/20 вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки площею 1,6714 га, кадастровий номер - :18:017:0001, яка розташована за адресою: вул. Люстдорфська дорога, 55-И, м. Одеса.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала Господарського суду набирає законної сили з моменту її проголошення та підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 17.12.2020р.

Суддя Цісельський Олег Володимирович