ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року Черкаси справа № 925/976/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Юхименко О. В.,

за участю представників:

від позивача Лучинович І.В., адвокат,

від відповідача Коваль С.В., за посадою,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом Комунального підприємства «ГОСПОДАРСЬКЕ УПРАВЛІННЯ ЕКСПЛУАТАЦІЇ ПРИМІЩЕНЬ Черкаської районної ради»

до Управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації

про стягнення 341 188,01 грн,

Комунальне підприємство «ГОСПОДАРСЬКЕ УПРАВЛІННЯ ЕКСПЛУАТАЦІЇ ПРИМІЩЕНЬ Черкаської районної ради» звернулось у Господарський суд Черкаської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості згідно з договорами про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг за період 01.01.2010 до 31.12.2019 у сумі 341 188,01 грн , а також позивач просить відшкодувати судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 5117,82 грн та витрати на професійну правничу допомогу орієнтовно 12800,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.08.2020 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання суду відзиву на позовну заяву та усіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

26.08.2020 відповідач подав до суду відзив від 25.08.2020 №2059/01-12 на позовну заяву, у якому в задоволенні позову просить відмовити повністю, оскільки відповідач відповідно до вимог чинного законодавства не мав права зареєструвати в органах Державного казначейства відповідні зобов`язання в період до 2015 року та відповідно й змоги оплатити за договорами про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг. З 2016 року відповідачем здійснювались заходи із зменшення заборгованості, а саме в 2016 році погашено в межах кошторисних призначень за державним бюджетом 3824,91 грн, в 2017 році 19049,54 грн. Враховуючи той факт, що строк позовної давності щодо погашення заборгованості, яка виникла станом на 01.01.2016 сплинув відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України, позовні вимоги позивача вважає необґрунтованими. Вказує, що починаючи з 2012 року сесією Черкаської районної ради затверджувалася програма підтримки Комунального підприємства «ГОСПОДАРСЬКЕ УПРАВЛІННЯ ЕКСПЛУАТАЦІЇ ПРИМІЩЕНЬ Черкаської районної ради» для компенсації витрат на утримання приміщень, які передані в оренду Черкаській районній державній адміністрації та її самостійним структурним підрозділам в обсязі коштів, які не передбачені на цілі в їх кошторисах. Відповідач стверджує, що через програму були компенсовані усі витрати позивача на утримання приміщень, які передані в оренду Черкаській районній державній адміністрації та її структурним підрозділам в обсязі коштів, які не були передбачені на ці цілі в їх кошторисах. Оскільки не може бути подвійної оплати за надану послугу, заборгованість управління, що виникла станом на 01.01.2016, фактично мала бути погашена за рахунок коштів програми і не підлягає подальшій оплаті відповідачем.

Відзив відповідача прийнято судом до розгляду.

21.09.2020 позивач надіслав до суду відповідь від 17.09.2020 на відзив, у якій заперечив щодо наведених відповідачем обґрунтувань та вказав, що жодних обставин, які б були підставою звільнення відповідача від виконання зобов`язань за відповідними договорами не вбачається. Між позивачем та Черкаською районною радою не укладалось жодних договорів щодо заміни її як боржника у зобов`язанні, що існує між сторонами у даній справі. Таким чином, відповідачем не доведено факт вчинення правочину щодо заміни сторони у зобов`язанні, а так само і факт оплати ним заборгованості з приводу стягнення якої виник спір. Позивач існування зазначених обставин заперечує. Позивач наголошує, що одночасно з позовною заявою ним надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається періоди її виникнення та часткового погашення. Відповідачем у відзиві сума заборгованості не оспорюється, підписавши акт взаємної звірки, станом на 01.01.2017 та станом на 01.08.2017 відповідач визнав заборгованість з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг за період 2010-2017 років та з вказаної дати (01.08.2017) переривалась позовна давність щодо зазначених вимог. Строк позовної давності для вимог щодо відшкодування витрат за поточними платежами з серпня 2017 року не сплинув в силу положень закону. Окрім того, своїми діями, що свідчать про визнання боргу, на думку позивача, є факт часткової оплати відповідачем заборгованості у розмірах, що перевищує поточні платежі за відповідними договорами, що мало місце постійно упродовж всього періоду існування заборгованості. Оскільки упродовж всього періоду існування заборгованості строк позовної давності переривався вчиненням відповідачем дій, це свідчать про визнання боргу, тому станом на дату звернення до суду строк позовної давності не сплив.

За клопотанням відповідача, протокольною ухвалою від 29.09.2020 суд відклав підготовче засідання у справі.

За клопотанням відповідача, протокольною ухвалою від 15.10.2020 суд відклав підготовче засідання у справі.

Протокольною ухвалою від 02.11.2020 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

25.01.2010 між Комунальним підприємством «Господарське управлінням експлуатації приміщень Черкаської районної ради» (балансоутримувачем позивач у справі) та Управлінням праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації (споживачем відповідач у справі) укладено договір про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг №4 (далі договір, Т.1 а.с. 20-22), за умовами якого балансоутримувач зобов`язався забезпечити обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Енгельса, 157, а також утримання прибудинкової території, а споживач зобов`язався брати участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі. Споживач користується приміщенням, загальною площею 501,48 кв. м, яке складається корисна площа 331,70 кв.м, площа місць загального користування 135,98 кв.м, підвальні приміщення 33,80 кв.м, відповідно до плану розміщення.

Згідно з пунктом 2.2.3 договору споживач зобов`язався не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі або організації, що обслуговує будівлю, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень Будівлі, технічне обслуговування будівлі, відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно відновної вартості приміщення, а також комунальні послуги.

У Розділі 3 договору встановлений порядок надання послуг та їх оплати:

опаленню підлягають робочі кімнати, місця загального користування, Послуги опалення здійснюються відповідно до показань засобів обліку теплоенергії, пропорційно опалювальній площі опалювальних приміщень (пункт 3.1 договору);

послуги водопостачання надаються з централізованої системи водопостачання. Оплата послуг водопостачання здійснюється відповідно до показань засобів обліку води пропорційно кількості працівників споживача. Кількість працюючих 40 чол. (пункт 3.2 договору);

послуги з надання електричної енергії оплачується споживачем відповідно показникам лічильника, пропорційно займаній площі (пункт 3.3 договору).

Відповідно до пункту 6.1 договору цей договір діє з 25.01.2010 до 31.01.2011 включно

Оплата за договором здійснена відповідачем не в повному обсязі. Загальний розмір заборгованості за цим договором станом на 16.02.2011 склав 37882,29 грн.

08.02.2011 між позивачем та відповідачем укладено договір про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг №4 (Т.1 а.с. 23-25, за змістом як і №4 від 25.01.2010). Згідно з пунктом 6.1 цього договору він діє з 08.02.2011 до 31.03.2011 включно. Строк виконання обов`язків з оплати наданих послуг (не пізніше 15 числа наступного місяця) визначений у пункті 2.2.3 вказаного договору. Оплата за договором здійснена відповідачем не в повному обсязі, загальний розмір заборгованості за цим договором становить 2281,79 грн.

28.04.2011 між позивачем та відповідачем укладено договір про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг №4 (Т.1 а.с. 26-28). Згідно з пунктом 6.1. цього договору від діє з 01.04.2011 до 31.12.2011 включно. Оплата за договором здійснена відповідачем не в повному обсязі, загальний розмір заборгованості за цим договором станом на 31.12.2011 - 14896,99 грн.

01.01.2012 між позивачем та відповідачем укладено договір про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг №4к (Т.1 а.с. 29-31). Згідно з пунктом 6.1 цього договору він діє з 01.01.2012 до 31.12.2012 включно. Згідно з додатковою угодою від 01.01.2013 до договору №4к від 01.01.2012 строк дії договору продовжено до 28.02.2013 (Т.1 а.с. 32). Оплата за договором здійснена відповідачем не в повному обсязі, загальний розмір заборгованості за цим договором становить 69487,15 грн.

01.03.2013 між позивачем та відповідачем укладено додаток про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг до договору оренди №4а від 01.01.2013 (Т.1 а.с. 44-46). Строк дії договору оренди визначений у пункті 10.1 договору оренди №4а - до 30.11.2015, а у редакції додаткової угоди від 11.12.2015 продовжено з 01.12.2015 до 31.12.2015. Згідно з пунктом 6.1. договору він діє з 01.03.2013 до 31.12.2013 включно. Оплата за договором про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг здійснена відповідачем не в повному обсязі, загальний розмір заборгованості за цим договором становить - 85073,63грн.

31.01.2014 між позивачем та відповідачем договір про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг укладено як додаток до договору оренди №4а від 01.01.2013 (Т.1 а.с. 47-49). Згідно з пунктом 6.1. договору про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг діє з 01.01.2014 до 31.12.2014 включно. Оплата за договором про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг здійснена відповідачем не в повному обсязі, загальний розмір заборгованості за цим договором становить - 96997,33 грн.

30.01.2015 між позивачем та відповідачем укладено додаток про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг до договору оренди №4а від 01.01.2013 (Т.1 а.с. 50-52). Згідно з пунктом 6.1. договору , він діє з 01.01.2015 до 30.11.2015 включно. Згідно з додатковою угодою від 11.12.2015 строк дії договору продовжено з 01.12.2015 до 31.12.2015 (Т.1 а.с. 53). Оплата за договором про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг здійснена відповідачем не в повному обсязі, загальний розмір заборгованості за цим договором станом на 31.12.2015 - 46027,31 грн.

27.01.2016 між позивачем та відповідачем договір про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг укладено як додаток до договору оренди №4а від 27.01.2016 (Т.1 а.с. 54-57). Строк дії договору оренди визначений у пункті 10.1 цього договору з 01.01.2016 до 30.11.2018, у подальшому - продовжений з 01.12.2018 до 31.12.2018, згідно з додатковою угодою від 05.12.2018. Згідно з пунктом 6.1. договору про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг з 01.01.2016 до 31.12.2016 включно. Оплата за відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та комунальних послуг здійснена відповідачем в повному обсязі, заборгованість за договором відсутня. Станом на 19.12.2016 переплата становила 3824,91 грн, що була врахована в якості погашення зобов`язань відповідача за попередні періоди.

07.02.2017 між позивачем та відповідачем укладено додаток про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг до договору оренди №4а від 27.01.2016 (Т.1 а.с. 68-69). Згідно з пунктом 6.1 договору строк його дії визначений з 01.01.2017 до 31.12.2017. Оплата за відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та комунальних послуг здійснена відповідачем в повному обсязі, заборгованість за договором відсутня. Станом на 22.12.2017 переплата становила 19049,54 грн, що була врахована в якості погашення зобов`язань відповідача за попередні періоди.

01.01.2018 між позивачем та відповідачем укладено додаток про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг до договору оренди №4а від 27.01.2016 (Т.1 а.с. 70-71). Згідно з пунктом 6.1. договору, він діє з 01.01.2018 до 31.12.2018 включно. Згідно з пунктом 3.6 вказаного договору визначено, що відповідач зобов`язується відшкодовувати плату за надані послуги не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним. Оплата за цим договором про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг здійснена відповідачем не в повному обсязі, загальний розмір заборгованості за цим договором складає - 10766,48 грн.

28.01.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір №4 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг (Т.1 а.с. 72-73). Згідно з пунктом 6.1. цього договору він діє з 02.01.2019 до 31.12.2019. Згідно з пунктом 3.7 вказаного договору, визначено, що відповідач зобов`язується з 25 числа поточного місяця відшкодовувати плату за надані послуги на рахунок Балансоутримувача. Оплата за договором здійснена відповідачем не в повному обсязі, загальний розмір заборгованості за цим договором складає - 649,49 грн.

Протягом дії договорів позивачем часткового погашалася заборгованість 25.05.2011, 15.06.2011, 12.07.2011, 28.04.2012, 28.12.2012, 25.12.2013, 05.11.2014, 06.11.2014, 26.12.2014, 29.12.2014, 29.12.2015, 21.07.2016, 26.08.2016, 27.04.2017, 04.08.2017, 12.10.2017, 22.12.2017, 13.03.2018, 04.04.2018, 27.04.2018, 17.05.2018, 21.12.2018, 26.12.2018, 07.03.2019, 17.04.2019, 17.05.2019, 27.06.2019, 30.07.2019, 28.08.2019, 24.09.2019, 06.11.2019.

Позивач неодноразово направлялися претензії та вимоги про сплату відповідачем заборгованості за надані комунальні послуги та відшкодування витрат на утримання майна. Так, 17.05.2010 у листі №123 (Т.1, а.с.93) позивач вимагав сплатити заборгованість, яка виникла у відповідача станом на 17.05.2010 у сумі 19132,99 грн, 19.03.2012 вимога №42 (Т.1, а.с.94) про сплату заборгованості станом на 12.03.2012 на суму 56296,97 грн, 11.02.2013 вимога №44 (Т.1, а.с.95) про сплату заборгованості станом на 11.02.2013 на суму 116229,44 грн, 18.03.2014 претензія №114 (Т1, а.с.96) про сплату заборгованості станом 17.03.2014 у сумі 242211,93 грн, 21.09.2015 претензія №160 (Т.1, а.с.97) про сплату заборгованості станом 01.09.2015 на суму 369770,03 грн, 16.05.2016 претензія №109 про сплату заборгованості станом 16.05.2016 на суму 420916,03 грн, 17.02.2020 вимога №26 (Т.1, а.с.100) про сплату заборгованості станом на 17.02.2020, за минулі періоди у сумі 373148,80 грн та 21574,85 грн за січень 2020 року.

Також судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був підписаний акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого сторонами визначено, що станом на 01.01.2017 (Т.1, а.с.92), згідно з показниками обліку про надані послуги рахується заборгованість Управлінням праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації перед Господарським управлінням експлуатації приміщень Черкаської райради у сумі 348821,58 грн. Вказаний акт підписаний уповноваженими представниками та скріплений печатками позивача та відповідача.

Також, станом на 01.08.2017 сторонами підписаний акт звірки взаємних розрахунків (Т.1, а.с.91), згідно з яким заборгованість відповідача становить 398118,03 грн. Вказаний акт підписаний уповноваженими представниками та скріплений печатками позивача та відповідача.

Листом №615/01-12 від 02.03.2017, який адресований заступнику голови Черкаської РДА, голові Черкаської районної ради, начальнику фінансового управління, відповідач повідомляв, що станом на 01.01.2017 у нього існує заборгованість перед позивачем у розмірі 348 821,58 грн та просив виділити кошти для її погашення.

27.03.2017 відповідачем було повторно направлено лист №813/01-12 аналогічного змісту.

Несплата відповідачем заборгованості за надані послуги стала причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу з відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення плати за надані послуги з утримання нерухомого майна та комунальні послуг. Відносини, які виникли між сторонами є правовідносинами з надання послуг, які врегульовано положеннями глави 63 Цивільного кодексу України, главою 22 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що позивач є балансоутримувачем приміщень, які знаходяться за адресою: вул. В`ячеслава Чорновола, буд.157 у місті Черкаси, частина з яких використовується відповідачем на підставі договору оренди. Окрім договорів оренди між сторонами щороку упродовж спірного періоду укладались договори про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг. Отже, обов`язок з оплати послуг пов`язаний саме з фактом користування відповідачем відповідними послугами.

Сторони не заперечують ту обставину, що упродовж період з 01.01.2010 до 31.12.2019 відповідач фактично користувався переданими в оренду приміщеннями та отримував послуги з утримання нерухомого майна, а також комунальні послуги.

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Отже, відповідач як орендар нежитлових приміщень отримував від позивача послуги, перелік та вартість яких визначена умовами договору та наданими на їх підтвердження первинними документами.

Розмір заборгованості за надані послуги з утримання нерухомого майна та комунальні послуги визначено в узагальненому розрахунку позивача за спірний період, в якому зазначено загальна вартість наданих послуг за кожен календарний місяць упродовж з 01.01.2010 до 31.12.2019, сума, що сплачена відповідачем та розмір заборгованості як різниця між нарахованою вартістю на сплаченою відповідачем сумою.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості підтверджується дослідженими у судовому засіданні: рахунками за надані послуги з утримання нерухомого майна та комунальні послуги, постачальником за якими є позивач, платником відповідач, у яких визначено розмір площі приміщень, які орендує відповідач, перелік послуг, які надавались останньому у спірному періоді, їх вартість; реєстрами рахунків, з яких слідує отримання відповідачем відповідних рахунків у спірному періоді; розрахунками вартості комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, постачання природного газу, вивозу твердих побутових відходів, постачання електроенергії, приведений на 1 кв.м займаної площі; випискою з банківського рахунку позивача щодо розміру сплачених відповідачем коштів за спірний період.

Натомість спір між сторонами полягає у тому, що, на думку відповідача, надані йому послуги підлягали оплаті лише в межах асигнувань з державного бюджету, оскільки грошові зобов`язання, які перевищують бюджетні асигнування не являються бюджетними та не підлягають реєстрації в органах Державного казначейства.

Згідно з частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 даного Кодексу і статтею 193 Господарського Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Право позивача на отримання коштів за надання послуг, підлягає реалізації і захисту. Частиною другою статті 218 Господарського Кодексу України та статтею 617 Цивільного кодексу України не передбачено такої підстави для відмови від виконання зобов`язання, як відсутність у боржника необхідних коштів. Суд вважає, що відсутність фінансування не є підставою невиконання зобов`язання здійснення розрахунків з надавачем послуг. Отже, суд не приймає до уваги посилання відповідача у своїх запереченнях на невиконання зобов`язання по оплаті наданих послуг, у зв`язку з відсутністю у відповідача коштів з державного бюджету на їх фінансування

За приписами статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Між сторонами у даній справі виникло господарське зобов`язання, яке позивачем зі свого боку виконано. Ціна послуг сторонами погоджена, а отже належним виконанням господарського зобов`язання з боку відповідача є оплата наданих послуг у відповідності до погоджених сторонами умов, а не виходячи з фактичного майнового стану відповідача. А тому відсутність у відповідача необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання.

При виборі і застосуванні норм права суд враховує висновки, які викладені у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 справа №908/1076/17, від 30.03.2020 справа №910/3011/19, 31.03.2020 справа №910/8698/19, зі змісту яких слідує, що чинне законодавство України розрізняє поняття «бюджетне зобов`язання» (пункт 7 статті 2 Бюджетного кодексу України) та «господарське зобов`язання» (частина 1 статті 173 Господарського кодексу України).

На підтвердження наявності заборгованості відповідача, свідчить також листи, які адресований заступнику голови Черкаської РДА, голові Черкаської районної ради, начальнику фінансового управління, у яких відповідач повідомляв, що у нього існує заборгованість перед позивачем у розмірі 348 821,58 грн та просив виділити кошти для її погашення.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на затвердження Програми підтримки Господарського управління експлуатації приміщень Черкаської районної ради та перелік рішень Черкаської районної ради, оскільки відповідачем не надано як самих рішень Черкаської районної ради, на які посилається відповідач, так і будь яких інших доказів на підтвердження того, що зобов`язання між сторонами було припинене повним фактичним виконанням, відбулась заміна боржника у зобов`язанні, чи виникли будь-які інші обставини, що виключають обов`язок відповідача сплатити вартість спожитих ним послуг. При цьому, сторонами укладених договорів є Комунальне підприємство Господарське управлінням експлуатації приміщень Черкаської районної ради та Управління праці та соціального захисту населення Черкаської РДА, а укладені договори не можуть створювати обов`язків для третьої особи

Суд розглядає справи не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України). При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Щодо застосування наслідків пропуску позовної давності до заборгованості, що виникла станом на 01.01.2016, про які відповідач зазначив у відзиві, то суд зазначає, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (статті 256, 257, 261 Цивільного кодексу України).

Наслідки спливу позовної давності, передбачені у статті 267 Цивільного кодексу України, згідно з частинами 3, 4 якої визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 статті 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина 3 статті 264 Цивільного кодексу України).

Діюче законодавство не містить вичерпного переліку дій, які свідчать про визнання боргу, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (частина перша статті 11 Цивільного кодексу України). Тобто, до дій, що свідчать про визнання боргу необхідно відносити дії, які спрямовані на визнання на виконання зобов`язання з урахуванням конкретних обставин справи.

За таких обставин, до дій, що свідчать про визнання боргу у дані справі, суд відносить дії відповідача, які були спрямовані на отримання додаткових бюджетних коштів для погашення заборгованості шляхом направлення листів до Черкаської районної ради та районної державної адміністрації; часткового погашення заборгованості у сумах, що значно перевищують поточні платежі у ті періоди, коли останній мав таку фінансову можливість; погодження між сторонами розміру заборгованості шляхом підписання актів взаємної звірки 01.08.2017 та 01.01.2017.

Такий підхід до визначення дій, що свідчать про визнання боргу, відповідає висновкам, які викладені Верховним Судом у постановах від 10.10.2019, справа №357/9126/17-ц, від 05.03.2019 справа №910/1389/18.

Спір між сторонами у даній справі стосується не факту надання послуг чи їх вартості, а доводів відповідача про неможливість оплатити спожиті послуги, у зв`язку з відсутністю фінансування з бюджету.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь заборгованості (суму основного боргу) згідно з договорами про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна за період 01.01.2010 31.12.2019 у розмірі 341188,01 грн. Позовна заява здана до відділення поштового зв`язку 31.07.2020, а тому строк позовної давності до вимог, що виникли станом на 31.07.2017 не сплив в силу положень закону (стаття 257 Цивільного кодексу України).

При цьому, на переконання суду, у даному випадку не має місце визнання заборгованості виключно за поточними платежами. Оскільки сплачена сума була значно більшою, ніж розміри відповідних поточних платежів, а окремі призначення платежів містили інформацію щодо погашення заборгованості за комунальні послуги, погашення кредиторської заборгованості. Отже, за таких обставин суд дійшов висновку, що строк позовної давності за заявленими вимогами не сплив

Оскільки на момент прийняття рішення жодних допустимих та належних доказів належного та повного розрахунку за надані комунальні послуги, у розумінні вимог статей 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, відповідач суду не подав, тому вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 341188,01 грн підлягає до задоволення.

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відповідно до пункту 1 частини третьої зазначеної статті належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина першої статті 124 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 16, 58 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Представником у суді може бути адвокат.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро.

У свою чергу пункт 4 частини 1 статті 1 вказаного закону визначає, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частина друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Поряд з цим, згідно з вимогами частини восьмої статті 129 цього кодексу розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво у суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що у позовній заяві позивач вказав попередній орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, яка складає 12 800,00 грн. 01.12.2020 позивач подав до суду клопотання, у якому просить стягнути з відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 15200,00 грн.

На підтвердження наданих адвокатом Лучинович Інною Віталіївною послуг з правничої допомоги надано договір про надання правової допомоги від 27.02.2020 №14/2020, який укладений між Комунальним підприємством «ГОСПОДАРСЬКЕ УПРАВЛІННЯ ЕКСПЛУАТАЦІЇ ПРИМІЩЕНЬ Черкаської районної ради» та Адвокатським об`єднанням «ВІБ ЕНД КОМПАНІ», додатковою угодою від 29.07.2020 №2 до договору, актом приймання-передачі наданих послуг від 30.11.2020 №44. Про оплату правничих послуг свідчать платіжні доручення №4051 від 11.11.2020 про отримання від позивача суми 12000,00 грн та №4049 від 11.11.2020 про отримання від позивача суми 3200,00 грн.

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відшкодування таких витрат.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 5117,82 грн та 15200,00 грн витрат за надану професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації (вул. В`ячеслава Чорновола, 157, м. Черкаси, 18003, ідентифікаційний код 03195926) на користь Комунального підприємства «ГОСПОДАРСЬКЕ УПРАВЛІННЯ ЕКСПЛУАТАЦІЇ ПРИМІЩЕНЬ Черкаської районної ради» (вул. Першотравнева, буд. 63, с. Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область, 19604, ідентифікаційний код 22810567) 341 188,01 грн заборгованості, 5117,82 грн судового збору та 15200,00 грн витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення підписане 14.12.2020.

Суддя О.І.Кучеренко