РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.12.2020Справа № 910/2423/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М. за участю секретаря судового засідання Бараненко Н.І., розглянув господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Надбужжя" (80713, Львівська область, Золочівський район, с.Сасів, вул. Шкільна 10, )

до 1) Львівської обласної ради (79008, м. Львів, вул.Винниченка,18, )

2) Державного агентства лісових ресурсів України (01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9 а, )

3) Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства (79054,м. Львів, вул. Яворницького, 8-Б)

про зобов`язання вчинити дії

Представники сторін: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Надбужжя" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Львівської обласної ради та Державного агентства лісових ресурсів України, про визнання незаконним рішення Львівської обласної ради № 954 від 24.12.2019 "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя", яким відмовлено в наданні в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя" та зобов`язання Державного агентства лісових ресурсів України укласти додаткову угоду про поновлення договору про умови ведення мисливського господарства від 19.11.2010 з ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя".

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення Львівської обласної ради від 02.11.2000 та укладеного договору між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Надбужжя" (позивач), останній є користувачем мисливських угідь для ведення мисливського господарства. У зв`язку із закінченням терміну користування мисливськими угіддями, позивач звернувся до Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного агентства лісових ресурсів України, яке звернулось із поданням від 10.12.2015 за № 03-01/8496-15 до Львівської обласної ради(відповідача 1) про продовження договору; Постійною комісією з питань екології, природних ресурсів, рекреації Львівської обласної ради винесено на розгляд сесії відповідне питання, яке по суті на пленарних засіданнях ради 01.03.2016 та 29.03.2016 прийняте не було. В подальшому шляхом подачі адміністративних позовів у справах № 876/6380/18, №1.380.2019.003086 товариство зверталось за захистом своїх прав та визнавало протиправною бездіяльність Львівської обласної ради, яка полягає у невнесенні повторно для розгляду на пленарному засіданні сесії Львівської обласної ради проекту рішення «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя». 12.03.2019 на сесії Львівської обласної ради питання про надання у користування позивачу мисливських угідь прийнято не було.

Рішенням Львівської обласної ради № 954 від 24.12.2019, яке прийняте на пленарному засіданні сесії Львівської обласної ради 24.12.2019 року за результатом розгляду подання Державного агентства лісових ресурсів України за № 03-01/8496-15 від 10.12.2015 року, відмовлено в наданні у користування мисливських угідь у Львівській області позивачу. Як зазначає позивач, після обговорення проекту рішення про надання в користування мисливських угідь позивачу запропоновано в пункті 1 проекту рішення слово «Надати» замінити на слово «Відмовити».

Позивач, вказуючи про наявність усіх прав на продовження користування мисливськими угіддями, які товариство використовувало впродовж п`ятнадцяти років та продовжує використовувати для ведення мисливського господарства, дотримання встановленого порядку звернення до компетентного органу із питанням продовження строку користування мисливськими угіддями шляхом надання їх у користування на новий строк, за наявності звернення Державного агентства лісових ресурсів України та погодження усіх власників та користувачів земельних ділянок, депутатами XXIII чергової сесії Львівської обласної ради VII скликання реалізовано дискреційні повноваження при прийнятті оскаржуваного рішення про відмову в наданні в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя",тому учасник справи вважає прийняте рішення Львівської обласної ради від 24.12.2019 року незаконним, та за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку дії договору заперечень компетентного органу вказує про наявність підстав для укладення додаткової угоди до договору від 19.11.2010 задля продовження договірних відносин відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та з метою відновлення порушених прав добросовісного користувача, що має переважне право на користування відповідно до ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання».

Господарський суд міста Києва ухвалою від 25.02.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, підготовче засідання призначив на 24.03.2020, встановив відповідачам строк протягом 15-ти днів з дня вручення даної ухвали для подання відзивів на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України.

Призначене на 24.03.2020 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з необхідністю попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16.03.2020 9/рс-186/20, про що сторони були повідомлені відповідним оголошенням на сайті Судової влади України.

11.03.2020 від відповідача 2 - Державного агентства лісових ресурсів України надійшов відзив на позовну заяву, в якому учасник справи зазначив, що відповідно до переліку покладених на нього, як центрального органу виконавчої влади, який реалізовує держану політику у сфері лісового та мисливського господарства згідно п.4 Положення завдань, Державне агентство лісових ресурсів України організовує роботу з укладення з користувачами мисливських угідь договорів про умови ведення мисливського господарства та здійснення контролю за їх використанням; вносить пропозиції щодо надання в користування мисливських угідь та припинення права користування ними органам, що приймають зазначені рішення, водночас договір №62 від 19.11.2010 укладено із Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, що є територіальним органом Держлісагенства, тобто відповідач 2 не є стороною цього правочину, спірні правовідносини підлягають регулюванню лише Законом України «Про мисливське господарство та полювання» та не є за правовою природою орендним користуванням землею, оскільки передбачають оформлення відповідного документа на користування, тому за доводами відповідача 2 поновлення договору на новий строк, враховуючи укладення правочину на підставі рішення обласної ради із терміном до 02.12.2015, суперечить закону, вимога щодо зобов`язання відповідача укласти додаткову угоду про поновлення договору із позивачем заявлено безпідставно та необґрунтовано.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.04.2020, призначив підготовче засідання на 21.05.2010.

Підготовчі засідання судом неодноразово відкладались відповідно на 07.07.2020, на 28.07.2020, 08.09.2020.

25.08.2020 від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі № 910/2423/20 в якості співвідповідача Львівське обласне управління лісового та мисливського господарства(79054,м. Львів, вул. Яворницького, 8-Б), в зв`язку з тим, що позовні вимоги стосуються укладеного договору про умови ведення мисливського господарства від 19.11.2010, укладеного позивачем з Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та заява про зміну предмета позову, в якій позивачем заявлено вимоги: визнати незаконним рішення Львівської обласної ради № 954 від 24.12.2019 "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя", яким відмовлено в наданні в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя", визнати поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договір про умови ведення мисливського господарства укладений 19 листопада 2010 року між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя" та визнати укладеною додаткову угоду до договору про умови ведення мисливського господарства укладеного 19 листопада 2010 року між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя" про поновлення (продовження) договору.

08.09.2020 представником позивача електронною поштою подана заява про проведення підготовчого засідання за відсутності повноважного представника.

Господарський суд міста Києва ухвалою суду від 08.09.2020 прийняв заяву позивача про зміну предмета позову до розгляду відповідно до ст. 46 ГПК України, постановив подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням цієї заяви, та залучив до участі у справі в якості співвідповідача Львівське обласне управління лісового та мисливського господарства.

28.09.2020 представником позивача подана заява про проведення підготовчого засідання за його відсутності, закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.

У засідання суду 29.09.2020 представники сторін не з`явились, відповідачі 1,3 письмових відзивів на позов не надали, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, згідно повідомлень про вручення поштових відправлень ухвалу суду від 08.09.2020 відповідач 1 отримав - 14.09.2020, відповідач 3- 15.09.2020.

Враховуючи відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 27.10.2020.

06.10.2020 відповідач 3 подав до суду засобами поштового зв`язку ( 30.09.2020) відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого зазначив, що в розумінні статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», користувачам мисливських угідь, які продовжують строк користування цими угіддями, надано переважне право на їх користування, проте процедура продовження такого користування та необхідність прийняття сесією обласної ради відповідного рішення не передбачено. За доводами учасника справи, належним способом реалізації права на продовження користування мисливськими угіддями є поновлення договору на той самий строк та на тих самих умовах.

19.10.2020 відповідач 1 подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду, посилаючись на те, що за відсутності рішення Львівської обласної ради відповідачі 2, 3 не вправі укладати будь-які договори з позивачем, у провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа № 380/3338/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Надбужжя" до Львівської обласної ради про оскарження законності рішення № 954 від 24.12.2019, тобто з тим самим предметом та підставами, що і спір у даній справі, що за його доводами, свідчить про наявність підстав для залишення позову у господарській справі без розгляду відповідно до п.3 ч. 2 статті 226 ГПК України.

Судове засідання 27.10.2020 по суті спору не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Ярмак О.М. на лікарняному.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 30.11.2020 зв`язку із виходом судді Ярмак О.М. з лікарняного, призначив розгляд справи по суті спору на 10.12.2020.

10.12.2020 від представника позивача до суду надійшла заява про судовий розгляд за його відсутності.

У судове засідання 10.12.2020 представники сторін не з`явились, про дату та час розгляду повідомлялись належним чином.

Враховуючи факт належного повідомлення сторін про розгляд справи по суті спору, за відсутності підстав для його відкладення, суд дійшов висновку про можливість розгляду спарви за наявними матеріалами.

Розглянувши клопотання відповідача 1 про залишення позову без розгляду, суд зазначає, що з наданих документів вбачається, що у адміністративній справі № 380/3338/20 Львівським окружним адміністративним судом прийнято рішення від 08.09.2020, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Надбужжя" задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Львівської обласної ради № 954 від 24.12.2019 "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області ТзОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя", яким відмовлено в наданні в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя", зобов`язано Львівську обласну раду повторно розглянути на пленарному засіданні сесії Львівської обласної ради проект рішення «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя» зазначених в поданні Державного агентства лісових ресурсів України за № 33-01/8496-15 від 10.12.2015 р. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Водночас, надавши оцінку фактичним обставинам, предмету та підставам позову у даній господарській справі та мотивам винесення рішення, предмету та підставам звернення позивача із позовом у адміністративній справі № 380/3338/20, суд зазначає наступне.

Свої вимоги у даній справі про визнання незаконним рішення Львівської обласної ради № 954 від 24.12.2019 "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя", яким відмовлено в наданні в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя", позивач обгрунтував порушенням відповідачем 1 - Львівською обласною радою прийняттям вказаного рішення прав та законних інтересів ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя", як добросовісного користувача мисливськими угіддями по договору про умови ведення мисливського господарства від 19.11.2010, який має переважне право на їх подальше використання та фактично продовжує їх використання після спливу 15-річного строку, отримав згоду власників та землекористувачів земельних ділянок, будь-яких заперечень компетентного органу про подальше користування, та припинення користування мисливськими угіддями висловлено не було, тому вважає, що на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» має право на поновлення договору на той самий строк.

При цьому, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі № 380/3338/20 суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Львівської обласної ради № 954 від 24.12.2019 року «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ «Мисливське господарство» «Надбужжя», яким відмовлено в наданні в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя» є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки проголосований проект цього рішення ради не відповідав вимогам статей 26, 27 Регламенту Львівської обласної ради, тобто прийняте із порушенням процедури його прийняття, Львівською обласною радою не дотримано приписи ч. 2 ст. 2 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що за вказаних обставин, відсутні підстави стверджувати про наявність у провадженні іншого суду справи із спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у зв`язку із чим клопотання відповідача 1 про залишення без розгляду суд протокольною ухвалою відхилив через недоведеність підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02.11.2000 Львівської обласною радою на XVII сесії ІІІ-го скликання прийнято рішення № 368 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 11.02.1997 «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області», згідно з яким надано у користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» мисливські угіддя, загальною площею 15604 га, з яких польові: 5157 га, лісові 10066 га, водно-болотні 381 га, терміном на 15 років, у визначених межах згідно з додатком № 8 до цього рішення: точний опис контурів угідь: від с. Сасів по дорозі Золочів-Броди через с. Хомець, с.Підгірці, до 6 кварталу Сасівського лісництва, по границі 6, 7, 8 кварталів до р.Луг, по р.Луг упродовж с.Жарків, с.Голубиця, с.Пеняки, с.Чапелі до моста в с.Звижень, далі по дорозі через с.Батьків до кордону з Тернопільською областю, по границі областей до с.Кругів, далі по дорозі через с.Колтів до с.Сасів.; доручено державному лісогосподарському об`єднанню «Львівліс» до 01.12.2000 укласти договір про умови ведення мисливського господарства з ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя».

На виконання вказаного рішення був укладений відповідний договір.

Як вказує позивач у позовній заяві, востаннє такий договір був укладений 19.11.2010 між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» за № 62 про умови ведення мисливського господарства, відповідно до якого визначено чисельність фауни в угіддях, наданих у користування, станом на 01.11.2010 та права і обов`язки обох сторін.

У зв`язку із закінченням терміну, на який було надано у користування мисливські угіддя, 29.09.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» звернулося до Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства з листом, в якому просило надати в користування мисливські угіддя, загальною площею 16037 га, у т.ч. надавши в пакеті доданих документів погодження від власників та користувачів земельних ділянок на користування мисливськими угіддями ТзОВ «Мисливське господарство «Надбужжя».

10.12.2015 року Державним агентством лісових ресурсів України скеровано звернення № 03-01/8496-15 (вх.№ 02-6623 від 14.12.2015) до Львівської обласної ради про надання у користування мисливських угідь на території Бродівського та Золочівського районів Львівської області товариству з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя».

26.01.2016 Постійна комісія з питань екології, природних ресурсів та рекреації Львівської обласної ради листом № К06-38 повідомила Державне агентство лісових ресурсів України про розгляд подання № 03-01/8496-15 від 10.12.2015 та погодження надання у користування мисливських угідь товариству, винесення на розгляд сесії Львівської обласної ради відповідного проекту рішення.

Як зазначає позивач, питання щодо надання в користування ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя» мисливських угідь виносилось на сесію Львівської обласної ради двічі: 01.03.2016 та 29.03.2016, проте не вирішувалось, у т.ч. враховуючи також неодноразові звернення позивача до Львівської обласної ради з проханням повторно внести для розгляду на сесії дане питання.

Матеріалами справи встановлено, що оцінку діям Львівської обласної ради щодо неприйняття рішення по питанню надання у користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя» та відповідно розгляду подання Державного агентства лісових ресурсів України № 03-01/8496-15 від 10.12.2015 надано адміністративним судом.

Зокрема, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року у справі № 876/6380/18, якою рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 скасовано, прийнято нове рішення, адміністративний позов ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя» задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Львівської обласної ради, яка полягає у невнесенні повторно для розгляду на пленарному засіданні сесії Львівської обласної ради проекту рішення «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя» та зобов`язано повторно розглянути на пленарному засіданні сесії Львівської обласної ради проект рішення «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя».

13.02.2018 Львівською обласною радою зареєстровано проект рішення «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя» на 15 років у визначених межах згідно додатку до цього рішення.

Відповідно до протоколу № 45 ІХІ чергової сесії Львівської обласної ради VII скликання від 12.03.2019, питання про надання у користування мисливських угідь позивачу за поданим проектом рішення не розглядалось.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 у справі №1.380.2019.003086, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019, які набрали законної сили, адміністративний позов ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя» до Львівської обласної ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії було задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Львівської обласної ради, яка полягає у неприйнятті на пленарному засіданні сесії Львівської обласної ради рішення по питанню надання в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя» та зобов`язано Львівську обласну раду розглянути по суті на пленарному засіданні сесії Львівської обласної ради подання Державного агентства лісових ресурсів України за N 03-01/8496-15 від 10.12.2015 року, адресоване Львівській обласній раді та прийняти відповідне рішення щодо надання (чи не надання) в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя».

24.12.2019 Львівською обласною радою на ХХІІІ черговій сесії VII скликання прийнято рішення № 954 про відмову ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя» в наданні в користування мисливськими угіддями на території Львівської області.

Позивач вважає рішення Львівської обласної ради від 24.12.2019 незаконним та таким, що порушує його права та законні інтереси, як добросовісного користувача мисливськими угіддями по договору про умови ведення мисливського господарства від 19.11.2010, який має переважне право на їх подальше використання та фактично продовжує їх використання після спливу 15-річного строку дії договору, отримав згоду власників та землекористувачів земельних ділянок, будь-яких заперечень компетентного органу про подальше користування, та припинення користування мисливськими угіддями в період дії договору та протягом місяця після його закінчення, висловлено не було.

Посилаючись на положення на ч. 6, 8 ст 33 Закону України «Про оренду землі» та ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство», позивач - ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя» звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Львівської обласної ради, Державного агентства лісових ресурсів України, Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства, в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову, в якому заявило вимоги:

- визнати незаконним рішення Львівської обласної ради № 954 від 24.12.2019 "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя", яким відмовлено в наданні в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя",

- визнати поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договір про умови ведення мисливського господарства укладений 19 листопада 2010 року між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя";

- визнати укладеною додаткову угоду до договору про умови ведення мисливського господарства укладеного 19 листопада 2010 року між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя" про поновлення (продовження) договору у редакції позивача.

Проаналізувавши доводи учасників справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, обставини спірних правовідносин та норми чинного законодавства, що підлягають застосування до спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Закон України "Про мисливське господарство та полювання" визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності юридичних і фізичних осіб у галузі мисливського господарства та полювання, забезпечення рівних прав усім користувачам мисливських угідь у взаємовідносинах з органами державної влади щодо ведення мисливського господарства, організації охорони, регулювання чисельності, використання та відтворення тваринного світу.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення та укладення договору, мисливські угіддя - це ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства. Мисливство - це вид спеціального використання тваринного світу шляхом добування мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах у межах мисливських угідь. Мисливське господарство як галузь - це сфера суспільного виробництва, основними завданнями якого є охорона, регулювання чисельності диких тварин, використання та відтворення мисливських тварин, надання послуг мисливцям щодо здійснення полювання, розвиток мисливського собаківництва. Користувачі мисливських угідь - це спеціалізовані мисливські господарства, інші підприємства, установи та організації, в яких створені спеціалізовані підрозділи для ведення мисливського господарства з наданням в їх користування мисливських угідь.

Отже, ведення мисливського господарства передбачає здійснення діяльності з охорони, регулювання чисельності диких тварин, використання та відтворення мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах у межах території мисливських угідь, надання послуг мисливцям щодо здійснення полювання, розвиток мисливського собаківництва на території мисливських угідь.

Статтею 21 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" передбачено, що ведення мисливського господарства здійснюється користувачами мисливських угідь.

Не допускається користування мисливськими тваринами та ведення мисливського господарства без оформлення відповідних документів у встановленому цим Законом порядку.

Умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, і користувачами мисливських угідь.

Форма договору встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового та мисливського господарства, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 1 статті 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також власниками або користувачами земельних ділянок.

Водночас, положення вказаної норми закону визначають порядок надання у користування мисливських угідь, проте спірні правовідносини не стосуються питання надання в користування мисливських угідь за рішенням обласної ради.

Фактично позов у даній справі має на меті подальше врегулювання договірних правовідносин сторін за вже укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Надбужжя" та Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства договором про умови ведення мисливського господарства від 19.11.2010, тобто стосуються питання наявності підстав для продовження строку договірних відносин.

Згідно з частиною четвертою статті 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" переважне право на користування мисливськими угіддями мають: власники та постійні користувачі земельних ділянок; користувачі мисливських угідь, які продовжують строк користування цими угіддями.

Однак, нормами закону не визначено процедуру та порядок реалізації користувачем мисливських угідь свого переважного права на користування цими мисливськими угіддями, які продовжують строк користування ними.

З аналізу статтей 90, 92, 95 Земельного кодексу України випливає, що мисливські угіддя і земельна ділянка є різними об`єктами користування, проте, водночас, мисливське угіддя як ділянка суші має свою чітко окреслену територію на земельній ділянці, у зв`язку з чим права та інтереси землекористувачів, власників земельних ділянок та користувачів мисливських угідь перетинаються та тісно пов`язані.

Таким чином, мисливські угіддя фактично є частиною земної (або водної) поверхні, з певним місцем розташування, а також з визначеними щодо нього правами, порядком їх надання і користування, отже мисливські угіддя не можуть існувати окремо від земельної ділянки та/або водного простору, в межах яких провадиться діяльність із ведення мисливського господарства.

Порядок і підстави надання у користування мисливських угідь мають визначатися з урахуванням положень законодавства України, що регулює земельні відносини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 910/21762/17.

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", на яку посилається позивач, передбачено підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто, орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди, а орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про повернення земельної ділянки.

Водночас, наявність правових підстав для укладення додаткової угоди, в тому числі обставин, за яких договір вважається поновленим в силу вимог частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", має довести позивач. За наявності таких обставин у сторін договору оренди виникає не лише право на укладення додаткової угоди, але і обов`язок згідно з частиною 8 статті 33 цього Закону. Тобто, право на укладення додаткової угоди, яке підлягає судовому захисту, виникає за доведеності (наявності) обставин, за яких договір оренди вважається поновленим на новий (той самий) строк.

Таким чином, в разі наявності обставин, за яких договір оренди вважається поновленим відповідно до частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оформленням такого факту, як поновлення договору оренди землі, є, відповідно до вимог частини 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі", укладення в обов`язковому порядку у місячний строк додаткової угоди до цього договору.

У спірних правовідносинах, враховуючи укладення між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя» договору на умови ведення мисливського господарства № 62 від 19.11.2010 зі строком користування мисливськими угіддями відповідно до рішення Львівської обласної ради від 02.11.2000 на термін 15 років, строк користування мисливськими угіддями та відповідно строк дії договору закінчився 19.11.2015.

За змістом статей 6, 61 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" подання документів з питань надання у користування мисливських угідь належить до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового та мисливського господарства, а також до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства у галузі мисливського господарства і полювання.

Відповідно до підпункту 21 пункту 3 Положення про Державне агентство лісових ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 №521, Держлісагенство України відповідно до покладених на нього завдань вносить пропозиції щодо надання в користування мисливських угідь та припинення права користування ними органам, що приймають зазначені рішення.

Відповідно до пункту 1, підпункту 4.1 пункту 4 Положення про обласні управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 21.03.2012 № 134, обласні управління лісового та мисливського господарства підпорядковуються Держлісагентству України та є його територіальними органами та відповідно до покладених на них завдань забезпечують, зокрема подання Держлісагентству України документів з питань надання у користування мисливських угідь.

Звернувшись до Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства листом № 236 від 29.09.2015 із проханням надати у користування мисливські угіддя, загальною площею 16037 га та надаючи пакет документів з метою продовження дозволу, як користувач цих угідь, позивач фактично висловив намір на продовження договірних відносин.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до змісту статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» ключовим для можливості передання мисливських угідь для ведення мисливського господарства є погодження усіх власників та користувачів земельних ділянок, на яких знаходяться мисливські угіддя, які планується отримати у користування для ведення мисливського господарства, і такі згоди для подальшого користування позивач отримав, примірники погодження додані до позову та надавались відповідачам.

Поданням № 03-01/8496-15 від 10.12.2015 Державного агентства лісових ресурсів України, адресованим Львівській обласній раді, компетентний орган не висловив будь-яких заперечень протягом одного місяця після закінчення дії договору на ведення мисливського господарства, натомість надав своє погодження.

19.04.2019 позивач звертався до Державного агентства лісових ресурсів України листом № 71 з проханням про відкликання подання № 03-01/8496-15 від 10.12.2015 та укладення додаткової угоди.

На вказане звернення відповідачем 2 також не було надано заперечень щодо продовження користування мисливськими угіддями, відповідь адресата мотивована необхідністю прийняття рішення обласної ради, що є підставою для укладення договору про умови ведення мисливського господарства.

Як вже зазначалось судом, враховуючи відсутність конкретної норми закону на поновлення договору про умови ведення мисливського господарства, яким ці угіддя надані та які продовжують ними користуватись, між позивачем та відповідачами з 2015-2019 року склались відносини у процедурі узгодження форми договірних відносин, і за результатом звернення позивача до адміністративних судів за захистом права на розгляд на сесії Львівської обласної ради питання про надання у користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ «Мисливське господарство» «Надбужжя», оскаржуваним рішенням Львівської обласної ради № 954 від 24.12.2019 «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ «Мисливське господарство» «Надбужжя», відмовлено в наданні в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя».

Однак, позивач вже скористався правом на поновлення договору, оскільки в строки, визначені договором звернувся до компетентного органу з листом про продовження дії договору на тих самих умовах та на той самий строк з долученням до листа проекту відповідної додаткової угоди; ні Львівська обласна рада, ні Державне агентство лісових ресурсів України, не заперечили проти продовження дії договору на умовах, запропонованих позивачем, рішення про припинення права позивача користування цими мисливськими угіддями, надання вказаних мисливських угідь іншим користувачам прийнято не було.

З пояснень позивача, які відповідачами не заперечуються, позивач продовжує використовувати надані йому за умовами укладеного договору про умови ведення мисливського господарства № 62 від 19.11.2010, у т.ч. станом на час розгляду цієї справи по суті спору.

Верховним Судом у постанові від 18.11.2020 у справі № 914/1218/19 встановлено, що для застосування положень частини 6 статті 33 названого вище Закону не вимагається наявності рішення орендодавця, як органу місцевого самоврядування в розумінні статті 71 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Договір оренди землі, за наявності певних обставин, вважається поновленим відповідно до частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", а укладення додаткової угоди до договору, відповідно до вимог частини 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі", є оформленням юридичного факту поновлення договору на новий (той самий) строк. Такий юридичний факт у даному випадку виникає не з рішення міської ради, а з акта законодавства, а саме з частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Позовна вимога про поновлення договору задоволенню не підлягає, оскільки сама по собі вимога про визнання поновленим договору оренди землі не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді (частина 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до статті 31 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», права користувачів мисливських угідь охороняються законом. Припинення права використання державного мисливського фонду або права користування мисливськими угіддями може мати місце лише у випадках, передбачених статтею 23 цього Закону. У разі дострокового припинення права користування мисливськими угіддями, що сталося не з ініціативи або вини їх користувача, йому відшкодовуються витрати на проведені протягом останніх трьох років комплексні заходи, спрямовані на охорону і відтворення, у тому числі штучне, мисливських тварин, поліпшення середовища перебування тварин, а також повна вартість робіт з останнього упорядкування цих угідь. Зазначені витрати відшкодовуються за рахунок нового користувача цих угідь або органу, який прийняв таке рішення, а в разі якщо рішення про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями ухвалювалося судом, - органом, який звернувся до адміністративного суду з позовом щодо застосування такого заходу реагування. Порушені права користувачів мисливських угідь підлягають поновленню.

Поновлення порушених прав користувачів мисливських угідь провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами, місцевими державними адміністраціями відповідно до їх повноважень або в судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем належними засобами доказування доведено порушення відповідачами прав та законних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Надбужжя" на продовження договірних відносин, як добросовісного користувача мисливськими угіддями, отриманими у користування за договором про умови ведення мисливського господарства від 19.11.2010, тому з метою відновлення порушених прав належним способом захисту є задоволення позовної вимоги про визнання укладеною додаткової угоди про продовження договору про умови ведення мисливського господарства № 62 від 19.11.2010, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Надбужжя" та Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства в редакції позивача.

Позовна вимоги позивача про визнання поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договір про умови ведення мисливського господарства, укладений 19 листопада 2010 року між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя" задоволенню не підлягає, оскільки сама по собі ця вимога не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, та враховуючи фактичні обставини правовідносин сторін.

Щодо вимоги про визнання незаконним рішення Львівської обласної ради № 954 від 24.12.2019 "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя", яким відмовлено в наданні в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя", суд зазначає наступне.

З`ясувавши, що оспорюване рішення Львівської обласної ради стосується прав та обов`язків позивача, суд зауважує, що вказане рішення не перешкоджає позивачу реалізувати це право, за його наявності по суті, оскільки його прийняття не було обов`язковим в процедурі продовження договірних відносин, які фактично за відсутності заперечень, наявності дозволу компетентного органу, погодження власників та користувачів земельних ділянок на користування мисливськими угіддями, продовжені в силу норми закону.

Скасування оспорюваного рішення у порядку господарського судочинства саме по собі не відновить порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки поверне до першочергового стану відсутності рішення.

Крім того, як з`ясовано судом, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі № 380/3338/20 за адміністративним позовом ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя» до Львівської обласної ради визнано протиправним та скасовано рішення Львівської обласної ради № 954 від 24.12.2019 року «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ «Мисливське господарство» «Надбужжя», яким відмовлено у наданні в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя» з підстав порушення процедури його прийняття Львівською обласною радою.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду (ч. 7 ст 75 ГПК України).

Зважаючи на це, суд не надає преюдиціального значення висновкам адміністративного суду при винесенні рішення від 08.09.2020 у справі № 380/3338/20 щодо аналізу положень статей 22 та 31 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» та мотивів задоволення позовної вимоги про зобов`язання Львівської обласної ради повторно розглянути на пленарному засіданні сесії Львівської обласної ради проект рішення «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя» зазначених в поданні Державного агентства лісових ресурсів України за № 33-01/8496-15 від 10.12.2015.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 86, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Надбужжя" задоволено частково.

2. Визнати укладеною додаткову угоду до договору про умови ведення мисливського господарства укладеного 19 листопада 2010 року між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТОВ "Мисливське господарство" "Надбужжя" про поновлення (продовження) договору у редакції позивача:

«Додаткова угода про поновлення (продовження) договору

про умови ведення мисливського господарства

Львівське обласне управління лісового та мисливського господарства, м. Львів, вул. Яворницького, 8 Б, в особі начальника Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства, що діє на підставі Положення про Львівське обласне управління лісового та мисливського господарства, з одного боку, та Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя», Львівська обл., Золочівський р-н., с. Сасів, вул. Шкільна, 10, в особі директора товариства, який діє на підставі Статуту, з другого боку, уклали Додаткову угоду про наступне:

1.Поновити на 15 (п`ятнадцять) років на тих самих умовах Договір про умови ведення мисливського господарства, укладений 19 листопада 2010 року між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТзОВ «Мисливське господарство «Надбужжя», строк дії якого закінчився.

2. Всі інші умови вищезгаданого договору, не обумовлені даною угодою, залишаються незмінними.

3. Ця додаткова угода про поновлення (продовження) Договору про умови ведення мисливського господарства набирає чинності з моменту його укладення. Вважати датою укладення додаткової угоди день вступу в законну силу рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/2423/20.

4. Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору про умови ведення мисливського господарства, укладеного 19 листопада 2010 року між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТОВ «Мисливське господарство «Надбужжя», складена у трьох примірниках, з яких перший отримало Товариство з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя», другий зберігається в Львівському обласному управлінні лісового та мисливського господарства, третій надсилається до Державного агентства лісових ресурсів України.

Підписи сторін»

Львівське обласне управління лісового Товариство з обмеженою відповідальністю

та мисливського господарства Мисливське господарство «Надбужжя»».

3. В решті заявлених вимог відмовити повністю.

4. Стягнути з Львівської обласної ради (79008, м. Львів, вул.Винниченка,18, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Надбужжя" (80713, Львівська область, Золочівський район, с.Сасів, вул. Шкільна 10, ) 700 (сімсот) грн. 67 коп витрат по сплаті судового збору.

5. Стягнути з Державного агентства лісових ресурсів України (01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9 а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Надбужжя" (80713, Львівська область, Золочівський район, с.Сасів, вул. Шкільна 10, ) 700 (сімсот) грн. 67 коп витрат по сплаті судового збору.

6. Стягнути з Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства (79054,м. Львів, вул. Яворницького, 8-Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Надбужжя" (80713, Львівська область, Золочівський район, с.Сасів, вул. Шкільна 10, ) 700 (сімсот) грн. 67 коп витрат по сплаті судового збору.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 16.12.2020.

Суддя О.М.Ярмак