УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

17.12.2020Справа № 916/3405/20

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Фізичної особи-підприємця Компанієць Вікторії Вячеславівни

до Приватного підприємства "Єва Плюс"

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за Договором № 1 суборенди нежилого приміщення від 18.05.2018 в розмірі 11 506,67 грн

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Компанієць Вікторія Вячеславівна (далі - заявник) звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства "Єва Плюс" (далі - боржник) заборгованості за Договором № 1 суборенди нежилого приміщення від 18.05.2018 в розмірі 11 506,67 грн, з яких заборгованість з орендної плати в розмірі 11 159,10 грн та пеня в розмірі 347,57 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.11.2020 заяву Фізичної особи-підприємця Компанієць Вікторії Вячеславівни до Приватного підприємства "Єва Плюс" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 11 159,10 грн та пені в розмірі 347,57 грн передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2020 вказану заяву передано для розгляду судді Нечаю О.В.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Компанієць Вікторії Вячеславівни та додані до неї документи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Суд зазначає, що за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України). Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, встановлення обставин спливу позовної давності щодо заявленої вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права, щодо спливу позовної давності, в тому числі щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником (зокрема, з метою визначення періоду, який знаходиться в межах позовної давності). Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (стаття 15 Господарського процесуального кодексу України). Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині або у випадку заявлення вимог поза межами позовної давності, навіть щодо частини періоду нарахування в межах певного виду вимог, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.

Заява про видачу судового наказу мотивована неналежним виконанням боржником взятих на себе зобов`язань за Договором № 1 суборенди нежилого приміщення від 18.05.2018 (далі - Договір).

Відповідно до п. 3.1 Договору за надане в суборенду приміщення суборендар щомісяця сплачує орендарю орендну плату, що становить за перший після підписання договору суборенди місяць 1 859,85 грн та є базовою ставкою орендної плати за місяць згідно з Актом наданих послуг до договору суборенди, що складається і підписується сторонами договору щомісяця та є підставою для розрахунків.

У матеріалах заяви про видачу судового наказу відсутні належним чином засвідчені копії Актів наданих послуг до договору суборенди за заявлений період (05.06.2020 - 05.11.2020), які, відповідно до п. 3.1 Договору, є підставою для розрахунків між сторонами.

Отже, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги щодо стягнення з боржника орендної плати в розмірі 11 159,10 грн.

Вимога про стягнення з боржника пені в розмірі 347,57 грн також не підлягає задоволенню як похідна від основної вимоги.

З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з боржника заборгованості з орендної плати в розмірі 11 159,10 грн та пені в розмірі 347,57 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Оскільки Фізична особа-підприємець Компанієць Вікторія Вячеславівна звільнена від сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Фізичній особі-підприємцю Компанієць Вікторії Вячеславівні у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства "Єва Плюс" заборгованості за Договором № 1 суборенди нежилого приміщення від 18.05.2018 в розмірі 11 506,67 грн.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай