ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3046/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техком АВ" (місцезнаходження: 14001, місто Чернігів, вулиця Ціолковського, будинок 41; )
до Фізичної особи-підприємця Соловйової Ірини Леонідівни (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 81 985,41 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техком АВ" (позивач) звернулося до Господарcького суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Соловйової Ірини Леонідівни (відповідача) 77 530,88 грн. передоплати за Договором купівлі-продажу № 04/02/19 від 04.02.2019, 1 635,88 грн. інфляційних збитків та 2 818,65 грн. - 3% річних.

Ухвалою Господарcького суду Харківської області від 24.09.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Техком АВ" залишено без руху; встановлено позивачу строк - 8 днів з дня вручення даної ухвали та, відповідно, визначено спосіб усунення недоліків позовної заяви. Згідно витягу з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, копію вказаної ухвали (номер відправлення /трекінг 914) отримано позивачем 30 вересня 2020 року у місті Чернігів. Таким чином ТОВ "Техком АВ" мало усунути виявлені судом недоліки позовної заяви не пізніше 08 жовтня 2020 року (включно).

Ухвалою Господарcького суду Харківської області від 19.10.2020 Суд ухвалив: прийняти позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Техком АВ" до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у справі № 9223046/20; справу № 922/3046/20 розглядати без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України; звернути увагу сторін на те, що розгляд справи по суті почнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, без проведення судового засідання; відповідачу, згідно з частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, встановити п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву. Відзив повинен відповідати вимогам статті 165 Господарського процесуального кодексу України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана відповідачем позивачу одночасно із надісланням відзиву до суду; позивачу, згідно з частиною другою статті 251 Господарського процесуального кодексу України встановити строк на подання до суду відповіді на відзив - п`ять днів з дня отримання відзиву. Відповідач, в свою чергу, має право подати заперечення на відповідь позивача протягом п`яти днів з дня отримання відповідних документів; звернути увагу сторін на те, що за приписами частини сьомої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має право подати в строк для подання відзиву, а позивач - не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву; учасники справи подають докази безпосередньо до суду, керуючись вимогами статті 80 Господарського процесуального кодексу України. Заяви та клопотання, які подаються до суду, повинні відповідати вимогам статей 169, 170 Господарського процесуального кодексу України.

Копії ухвали Господарського суду Харківської області від 19.10.2020 про відкриття провадження у цій справі були направлені на адреси позивача та відповідача, визначені в позовній заяві та ЄДРПОУ. Втім, направлена відповідачу ухвала повернулась до суду 27.10.2020 з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Позивач копію ухвали отримав, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Так, копії ухвали Cуду про відкриття провадження у справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу. Окрім того, відповідно до вимог чинного законодавства, всі процесуальні документи у цій справі опубліковані в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, Суд констатує, що всі учасники справи належним чином повідомлені про її розгляд, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Відповідач своїм правом на захист не скористався, відзив на позов не надав.

Позивач жодних додаткових заяв чи клопотань після відкриття провадження у цій справі не надав.

За висновками Суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані Суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд встановив наступне.

04 лютого 2019 року між позивачем (як Покупцем) та відповідачем (як Продавцем) було укладено Договір купівлі - продажу № 04/02/19 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Продавець продав, а Покупець купив на умовах самовивозу пиломатеріали обрізні хвойні, надалі по тексту Товар, який визначається Сторонами у Специфікації, що є Додатком № 1 до цього Договору (надалі іменується "Специфікація"), де вказується найменування Товару, ціна та розмір Товару.

Згідно з п. 5.3 Договору оплата за Товар здійснюється протягом п`яти банківських днів після отримання рахунку - фактури.

На виконання вище зазначених умов Договору та відповідно до виставлених рахунків 2019 року позивачем було перераховано грошові кошти на загальну суму 368 400,00 грн. що підтверджуєтеся платіжними дорученнями: №973 на суму 68400,00 грн.; №1081 на суму 50000,00 грн.; №1084 на суму 50000,00 грн.; №1123 на суму 50000,00 грн.; №1195 на суму 50000,00 грн.; №1399 на суму 50000,00 грн.; №1481 на суму 50000,00 грн.

Як свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні, відповідачем було здійснено поставки товару: 18 лютого 2019 року Відповідачем було поставлено Товар суму 79560,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1 від 18 лютого 2019 року; 01 березня 2019 року Відповідачем було поставлено Товар суму 79416,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 2 від 01 березня 2019 року; 07 березня 2019 року Відповідачем було поставлено Товар суму 36189,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1 від 07 березня 2019 року; 15 березня 2019 року Відповідачем було поставлено Товар суму 43441,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 5/1 від 15 березня 2019 року; 24 травня 2019 року Відповідачем було поставлено Товар суму 49179,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 24/1 від 24 травня 2019 року; 20 червня 2019 року Відповідачем було поставлено Товар суму 3083,70,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №20/1 від 20 червня 2019 року.

Таким чином, Відповідачем було здійснено поставку Товару на загальну суму 290 869,18 грн.

Позивач стверджує, що решту передплаченого товару на суму 77530,82 грн. відповідач не поставив.

Позивач звертався до відповідача із претензією №1 від 02.01.2020 про повернення оплаченого, але не поставленого товару на суму 77530,82 грн. протягом 7 днів від дня пред`явлення вимоги. Втім, претензія позивача була залишена відповідачем без реагування, кошти останній не повернув, що й зумовило звернення до Суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, Суд виходить з такого.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондує з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зч. 1, ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Наведені приписи чинного законодавства та встановлені Судом обставини справи свідчать, що позивач правомірно вимагає повернення оплаченого, але не поставленого товару на суму 77530,82 грн.

Наявна в матеріалах справи претензія №1 від 02.01.2020 свідчить, що станом на момент розгляду цієї справи Судом, обов`язок відповідача з повернення позивачу коштів за оплачений, але не поставлений товар на суму 77530,82 грн. - настав, але відповідачем не виконаний.

За таких обставин, суд констатує, що позовні вимоги зі стягнення з відповідача 77530,82 грн. є законними та обгрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з огляду на факт порушення відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем щодо повернення попередньої оплати, вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних збитків в розмірі 1 635,88 грн. є законними. Втім, позивачем хибно визначено початок періоду їх нарахування. Так, з огляду на те, що строк виникнення обов`язку відповідача з повернення попередньої оплати за непоставлений товар договором купівлі-продажу не визначений, то він повинен обчислюватись за правилами ст. 530 ЦК України, а саме - з дати предявлення вимоги позивача відповідача про повернення коштів. Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до відповідача із претензією 02.01.2020, в якій вимагав повернення коштів протягом 7 днів з дня пред`явлення вимоги, тобто до 09.01.2020. Отже, прострочення відповідача рахується з 10.01.2020, а не як зазначає позивач - 20.06.2019.

Таким чином, 3% річних та інфляційних збитків підлягають стягненню за період з 10.01.2020 по 04.09.2020 в сумі: 3% річних - 1518,84 грн., а інфляційні - 928,38 грн.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою та п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Хоча позов і підлягає частковому задоволенню, але враховуючи, що спір доведено до суду внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, в досудовому порядку відповідач не вживав жодних заходів щодо належного виконання свого зобов`язання, а також те, що сплачена позивачем сума судового збору становить визначений Законом України "Про судовий збір" мінімум, судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі, тобто в сумі 2102,00 грн.

З огляду на наведене, керуючись статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Соловйової Ірини Леонідівни (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техком АВ" (місцезнаходження: 14001, місто Чернігів, вулиця Ціолковського, будинок 41; ) 77 530,88 грн. передоплати за Договором купівлі-продажу № 04/02/19 від 04.02.2019; 928,38 грн. інфляційних збитків; 1518,84 грн. - 3% річних; 2102,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "17" грудня 2020 р.

Суддя В.В. Рильова