У Х В А Л А

16 грудня 2020 року справа № 927/1188/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Алколайн про забезпечення позову від 10.12.2020

у справі №927/1088/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Алколайн, вул. Заводська, буд. 34, м. Болград, Одеська область, 68702

до Товариства з обмеженою відповідальністю АШЕР, вул. Громадська (колишня Борисенка), буд.47, м. Чернігів, 14037

про стягнення 3385493 грн. 16 коп.

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Чернігівської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Алколайн з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Ашер про стягнення заборгованості у сумі 3000000 грн. 00 коп., пені у сумі 147657 грн. 09 коп., 3% річних у сумі 84836 грн. 07 коп., інфляційних нарахувань у сумі 153000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовуються порушенням відповідачем умов укладеного сторонами договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №15/07-01 від 15.07.2019.

Разом з позовною заявою позивача також подано заяву від 10.12.2020 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю Ашер (у тому числі на нерухоме майно за адресою м. Чернігів, вул. Громадська (колишня назва - вулиця Борисенка), будинок 62, а також м. Чернігів, вул. Громадська будинок 47), та грошові кошти, які знаходяться у банківських установах на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю Ашер, на суму основного боргу за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №15/07-01 від 15.07.2019 у розмірі 3 000 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що на даний час є підстави вважати, що існує ризик відчуження відповідачем належного йому майна та коштів з метою невиконання обов`язків перед позивачем. У підтвердження вказаного позивач надав копії документів про право власності на нерухоме майно (складський комплекс), копії технічних паспортів, витягів з реєстру речових прав, копії іпотечного договору, генеральної кредитної угоди, кредитного договору, договору оренди земельної ділянки. Позивач зазначає, що йому стало відомо про намір відповідача продати складський комплекс за значно заниженою ціною, ніж фактична його вартість, а також про те, що позивачем отримано інформацію від покупця складського комплексу про те, що продаж нерухомого майна перенесено відповідачем на кінець грудня 2020 року, а тому невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача та грошові кошти, що належать відповідачу, на суму основного боргу у сумі 3000000,00 грн. (без пені, річних та інфляційних) може унеможливити виконання рішення суду, оскільки рішення набере законної сили набагато пізніше, ніж покупець розрахується з відповідачем, і на момент набрання рішенням суду законної сили у відповідача буде відсутнє вказане нерухоме майно та грошові кошти на банківському рахунку від його продажу, які будуть направлені на погашення кредиту перед ПАТ «Полікомбанк». Крім того, позивач послався на наявні судові провадження до відповідача у господарських судах, що свідчить про недобропорядність відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 Господарського процесуального кодексу України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем у підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, ву тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, Господарського процесуального кодексу України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 17.09.2020 у справі №910/72/20.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що на даний час є підстави вважати, що існує ризик відчуження відповідачем належного йому майна та коштів з метою невиконання обов`язків перед позивачем. У підтвердження вказаного позивач надав копії документів про право власності на нерухоме майно (складський комплекс), копії технічних паспортів, витягів з реєстру речових прав, копії іпотечного договору, генеральної кредитної угоди, кредитного договору, договору оренди земельної ділянки. Позивач зазначає, що йому стало відомо про намір відповідача продати складський комплекс за значно заниженою ціною, ніж фактична його вартість, а також про те, що позивачем отримано інформацію від покупця складського комплексу про те, що продаж нерухомого майна перенесено відповідачем на кінець грудня 2020 року, а тому невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача та грошові кошти, що належать відповідачу на суму основного боргу у сумі 3000000,00 грн. (без пені, річних та інфляційних) може унеможливити виконання рішення суду, оскільки рішення набере законної сили набагато пізніше ніж покупець розрахується з відповідачем, і на момент набрання рішенням суду законної сили у відповідача буде відсутнє вказане нерухоме майно та грошові кошти на банківському рахунку від його продажу, які будуть направлені на погашення кредиту перед ПАТ «Полікомбанк». Крім того, позивач послався на наявні судові провадження до відповідача у господарських судах, що свідчить про недобропорядність відповідача.

Разом з тим особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника.

Позивачем в обґрунтування поданої заяви не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання чи призвести до невиконання рішення суду, оскільки припушчення позивача, викладені у заяві, не містять підтвердженої документально наявності підстав для забезпечення позову, адже наявність у відповідача заборгованості перед іншими контрагентами та перед позивачем не можуть вважатися безумовною і достатньою підставою для забезпечення позову. Позивачем також не доведено наявності фактичних обставин, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на реальне ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позовної вимоги. Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували вчинення ТОВ «Ашер» конкретних дій, спрямованих на продаж нерухомого майна, на яке позивач просить суд накласти арешт.

При цьому позивачем не наведено фактичних обставин, з якими пов`язується застосування обраного заходу до забезпечення позову. Посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків без надання відповідного обґрунтування, в тому числі доказів вчинення ТОВ «Ашер» певних реальних дій, спрямованих на продаж нерухомого майна чи використання грошових коштів з проданого майна, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, посилання у заяві про забезпечення позову на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків без надання відповідного обґрунтування, у тому числі доказів вчинення ТОВ «Ашер» на даний час певних реальних дій, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Подана заява мотивована виключно припущенням про імовірну неможливість виконання рішення суду, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, враховуючи, що заявником (позивачем) не надано належних та допустимих доказів у підтвердження поданої ним заяви, а саме: існування на даний час конкретних обставин, з якими пов`язується необхідність вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Алколайн» про забезпечення позову у зв`язку з її необґрунтованістю.

Керуючись ст. 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Алколайн» про забезпечення позову від 10.12.2020 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

З текстом ухвали можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата підписання ухвали 16.12.2020.

Суддя М.О. Демидова