ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.12.2020 Справа № 905/1831/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Державного підприємства «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1»

про стягнення штрафу в сумі 44840,00 грн,

без повідомлення (виклику) сторін,

В С Т А Н О В И В

Стислий зміст і підстави позовних вимог

16.10.2020, шляхом надіслання поштового відправлення, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1» (далі - вантажовідправник, відповідач) про стягнення штрафу в сумі 44840,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №48895940 від 22.05.2020, що підтверджується комерційним актом №463003/35 від 24.05.2020, наслідком чого є нарахування штрафу за невірно зазначену масу вантажу на підставі ст.118 Статуту залізниць України.

Заявлені вимоги позивач нормативно обґрунтовує посиланням на статтю 307 Господарського кодексу України, статті 3, 10 Закону України «Про залізничний транспорт», статті 2, 5, 6, 23, 24, 118, 122, 129 Статуту залізниць України.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2020 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1831/20; справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач про відкриття провадження у справі №905/1831/20 та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін повідомлений належним чином шляхом, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, відповідно до яких копія ухвали суду від 21.10.2020 отримана представниками Акціонерного товариства «Українська залізниця» та Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 27.10.2020.

Відповідач про відкриття провадження у справі №905/1831/20 та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін повідомлений належним чином шляхом, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до якого копія ухвали суду від 21.10.2020 отримана представником Державного підприємства «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1» 27.10.2020.

Позиція учасників процесу

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в обґрунтування заявлених вимог зазначило, що відповідачем невірно вказана маса вантажу у накладній №48895940 від 22.05.2020 у вагоні №66239856.

23 травня 2020 року на станції Пологи Придніпровської залізниці на підставі актів загальної форми №1273/1П від 23.05.2020, №21633 від 24.05.2020, було проведено контрольне зважування вагона №66239856 на справних електронних вагонних вагах, прийнятих до обліку СП «Запорізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» під №089, повірка 04.12.2019. В результаті чого встановлено, що відповідач в залізничній накладній №48895940 у графі «маса вантажу в кг, визначена відправником» складає 65900кг, а маса вантажу за результати перевірки склала 66820кг, що становить більше, ніж вказано відповідачем, на 920кг, у зв`язку з чим складено комерційний акт №463003/35 від 24.05.2020.

На станції призначення Світлодарське Донецької залізниці, при перевірці вантажу у вказаному вагоні №66239856, який прибув з комерційним актом попутної станції Пологи Придніпровської залізниці №463003/35 від 24.05.2020 року, різниці між даними акта не було виявлено.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача штраф за невірно зазначену масу вантажу в накладній №48895940 від 22.05.2020 у вагоні №66239856 у розмірі 44840,00грн.

На підтвердження зазначених у позові обставин позивач надав суду належним чином засвідчені копії: накладної №48895940 від 22.05.2020; комерційного акта №463003/35/83 від 24.05.2020; актів загальної форми №1273/1П від 23.05.2020, №21633 від 24.05.2020; технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (зввт) №89; протоколи зважування вагонів від 24.05.2020, 27.05.2020; книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах; книги телеграм станції Пологи; наказу начальника станції Пологи №21 від 11.02.2020; посадової інструкції агента з розшуку вантажів та багажу №9099 від 25.10.2017 з доповненням; робочої інструкції приймальника поїздів №9049 від 25.02.2020; листа ДП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1» №1063 від 26.05.2020; оригінал комерційного акта №463003/35 від 24.05.2020.

Також, позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача понесені при зверненні з позовом до суду витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн.

12.11.2020, шляхом направлення поштового відправлення, Державне підприємство «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1» надіслало до Господарського суду Донецької області відзив на позовну заяву від 06.11.2020 з додатками, в якому позовні вимоги вважає необґрунтованим, просить прийняти рішення згідно наданих пояснень та зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати.

В обґрунтування своєї правової позиції відповідач стверджує, що при завантажені вугілля у вагон зважування здійснювалося на 200 тонних вагонних вагах, справних і належним чином повірених, а переваження на станції Пологи здійснювалося на 150 тонних вагах без урахування похибки, та вивантаження вугілля з вагонів, а різниця в масі виведена в результаті простих арифметичних дій. Також, позивач не зважував тару (вагони) без вантажу, у той час, як їх вага не завжди відповідає маркуванню на вагонах.

Зі змісту відзиву вбачається клопотання про зменшення розміру штрафу до однієї провізної плати, в обґрунтування чого відповідач зазначає, що фінансовий стан підприємства нестабільний, фінансово залежний від бюджетного фінансування; кредиторська заборгованість перевищує над дебіторською заборгованістю, наявна заборгованість з оплати заробітної плати перед працівниками, а з грудня 2019 року підприємство знаходилось у цілозмінному простої.

На підтвердження зазначених обставин відповідач надав до суду належним чином засвідчені копі: звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2020 року; балансу (звіт про фінансовий стан) 30 вересня 2020 року; актів про початок та продовження цілозмінних простоїв; довідки про заборгованість з заробітної плати станом на 06.11.2020.

Підставність своїх заперечень відповідач нормативно обґрунтовує посиланням на частину 4 статті 129 Статуту залізниць України, статтю 233 Господарського суду України.

26.11.2020, шляхом направлення поштового відправлення, позивач надіслав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, за змістом якої просить задовольнити позов в повному обсязі, а також поновити строк для надання відповіді на відзив.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначає про те, що строк вчинення відповідних процесуальних дій порушено з поважних причин, а саме, з 18.03.2020 по 31.12.2020 на Регіональній філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» встановлено період простою для працівників, та з 01.07.2020 діє чотирьох денний робочий тиждень.

Розглянувши відповідне клопотання позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.10.2020 повідомлено, що учасники справи мають право подати до суду: позивач - відповідь на відзив, якщо такий буде подано, - протягом 5 днів з дня його отримання.

Судом встановлено, що відзив отриманий Регіональною філією «Придніпровська залізниця» 18.11.2020, що засвідчено вхідним штемпелем №НЮ-04/19839.

Врахувавши, що фактично позивач направив суду відповідь на відзив на п`ятий робочий день починаючи з дня отримання відзиву, з огляду на наявність обставин, на які посилається останній у своїй заяві, суд задовольняє клопотання про поновлення строку для надання відповіді на відзив, визнає причини його пропуску поважними.

У відповіді на відзив позивач просить суд задовольнити позовні вимоги, в обґрунтування чого зазначає про те, що інформація, викладена у комерційному акті №463003/35 від 24.05.2020, є достовірною, повною та підтверджується іншими доказами в розумінні Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, зважування під час перевірки маси вантажу залізницею відбувалось тим же способом, який використовував вантажовідправник - зважування на вагах.

Посилання відповідача про застосування статті 233 Господарського кодексу України, статті 551 Цивільного кодексу України як підставу зменшення розміру штрафу є безпідставним з огляду на те, що пункт 24 Статуту залізниць України встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Недотримання вимог Статуту залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка передбачена пунктами 118,122 Статуту залізниць України. При цьому зазначений штраф, відповідно до пунктів 118,122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення не передбачено.

В даному випадку санкція не є договірною, а виникає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, якими чітко визначено розмір штрафу.

На підставі викладеного, з посиланням на сталу судову практику Верховного Суду, позивач заперечує проти зменшення розміру штрафу.

Виклад обставин справи, встановлених судом

У травні 2020 року зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці Державне підприємства «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1» на підставі залізничної накладної №48895940 у вагоні №66239856 відправило вантаж - вугілля кам`яне на станцію Світлодарське Донецької залізниці на адресу Вуглегірської ТЕС.

Під час оформлення залізничної накладної №48895940 у вагоні №66239856 вантажовідправником вказано маса вантажу - 65900 кг. Відповідно до розділів 26 та 28 вказаної залізничної накладної маса вантажу визначена вантажовідправником шляхом зважування на вагонних вагах (200 т), заводський №0049.

Правильність внесених відомостей до залізничної накладної №48895940 підтвердив своїм підписом представник відправника у розділі 55 відповідної накладної шляхом накладення Електронного цифрового підпису - оператор пульта управління ОСОБА_1

23.05.2020 на попутній станції Пологи Придніпровської залізниці на підставі акту загальної форми №1273/1П від 23.05.2020 вагон №66239856 направлений на контрольне зважування. 24.05.2020 на підставі акту загальної форми №21633 від 24.05.2020 вагон №66239856 затримано для складання комерційного акту та усунення комерційної несправності.

24.05.2020 на станції Пологи Придніпровської залізниці складено комерційний акт №463003/35, розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» якого вказано, що на підставі актів загальної форми №1273/1П від 23.05.2020, №21633 від 24.05.2020 станції Пологи проведено контрольне зважування вагона №66239856 приймальником поїздів Де-Гранлі Т.М. за груповою накладною, вказаною на лицьовій стороні цього акту, в присутності начальника станції Чистова В.Є., агента з розшуку Лимарчука О.А., агента комерційний ОСОБА_2 , стрілка СК Пологи Парченка, перевірка маси вантажу проведена на справних 150т. електронних вагах №89 станції Пологи (повірка 04.12.2019); у вагоні №66239856 фактично маса брутто вагона склала 90920кг, тара вагона з перевізного документа - 24100кг; маса вантажу нетто за перевізним документом - 65900кг, фактична маса вантажу нетто 66820 кг, що більше документу на 920кг.

Комерційний акт №463003/35 від 24.05.2020 підписали: начальник станції ЧистовВ.Є., агент з розшуку ОСОБА_3 , приймальник поїздів Де-Гранлі Т.М.

На підтвердження повноважень підписантів позивачем надані до суду: наказ начальника станції Пологи №21 від 11.02.2020, Посадова інструкція агента з розшуку вантажів та багажу, затверджена начальником станції Пологи від 25.10.2017, Робоча інструкція приймальника поїздів, затверджена начальником станції Пологи від 25.02.2020.

Згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (зввт), заводський №89 (вид ЗВВТ тензометричний, модифікація ВТВ-1СД), станції Пологи Придніпровської залізниці, якими було здійснено переважування, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.10.2007, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками 3 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 04.12.2019.

На станції призначення Світлодарське Донецької залізниці, при перевірці вантажу у вказаному вагоні №66239856, який прибув з комерційним актом попутної станції Пологи Придніпровської залізниці №463003/35 від 24.05.2020 року, не було виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, про що станцією призначення Світлодарське Донецької залізниці у розділі «Є» комерційного акту №463003/35/83 від 24.05.2020 року було зроблено відмітку «Під час перевірки вантажу різниці проти цього акту не виявлено».

26.05.2020 відповідач направив на адресу позивача лист, в якому повідомив що навантаження залізничних вагонів і визначення ваги вантажу в залізничних накладних, зокрема, в залізничній накладній №48895940 від 22.05.2020, вагон №66239856, працівниками ДП «Шахтоуправління «Південноднбаське №1» вказано вірно, зважування під час відправлення здійснювалось працівниками відповідача, що пройшли відповідне навчання, склали іспит, на вагонних механічних вагах вантажопідйомністю 200 тон, технічне обслуговування та повірка яких здійснюється кожні три місяці працівниками «Лиманського центру по вантажній та комерційній роботі» РФ «Донецька залізниця»; пропонують усувати всі розбіжності і суперечки сторін на умовах та відповідно до чинного договору 07890/ДОН/2018 від 08.02.2018 (Зі змінами та доповненнями) та Статуту залізниць України.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, та подані заперечення, дослідивши надані сторонами в порядку статті 74 Господарського процесуального кодексу України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі зважаючи на таке.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу вантажовідправником.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями статті 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина 1 статті 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як встановлено частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

За змістом статті 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Залізнична накладна №48895940 оформлена у встановленому законом порядку та за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Положеннями статті 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Судом встановлено, що завантаження вагону №66239856 та визначення маси вантажу за залізничною накладною №48895940 здійснено вантажовідправником, таким чином, останній несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до частини 1 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Пунктом «а» частини 2 статті 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

З метою засвідчення обставин щодо невірного зазначення вантажовідправником маси вантажу за залізничною накладною №48895940 у вагоні №66239856 на станції Пологи Придніпровської залізниці складено комерційний акт №463003/35 від 24.05.2020.

Статтею 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Таким чином, існує декілька нормативно-вичерпних способів визначення маси вантажів, а саме: шляхом зважування на вагах; підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом; розрахунковим методом; за обміром; умовно.

Порядок та способи визначення маси вантажу наведено у Правилах приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21 листопада 2000 року №644, що за своїм змістом кореспондується зі статтею 37 Статуту залізниць України.

Згідно з п.п. 5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року № 442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за № 1716/22028, та інших нормативно-правових актів.

На станції Пологи Придніпровської залізниці визначення маси вантажу за залізничною накладною №48895940 у вагоні №66239856 здійснено шляхом зважування на 150т. вагонних вагах, які взяті до обліку СП «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» та остання державна повірка яких здійснена 04.12.2019 згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (зввт).

Державне підприємства «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1» визначило вагу вантажу у накладній №48895940 на 200-тонних вагонних вагах, заводський №0049.

Наведені вище обставини свідчать, що вантажовідправник визначив масу вантажу у вагоні таким же самим способом (шляхом зважування на вагах), як і залізниця. В свою чергу різна вантажопідйомність вагонних ваг не призводить до різних значень маси вантажу, що свідчить про безпідставність тверджень відповідача щодо можливості похибки, яка неправомірно не врахована позивачем.

Крім того, не зрозуміло на підставі яких доказів відповідач стверджує про факт наявності похибки та її розмір.

Позицію відповідача щодо неправомірності здійснення зважування без вивантаження вугілля з вагонів, без зважування тари (вагони) без вантажу, вага якої не завжди відповідає маркуванню на вагонах, також суд не приймає, оскільки таких вимог вказані вище норми та правила не передбачають, наявність розбіжностей фактичної маси тари належними доказами у справі не доведена, є припущенням.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 №334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт №463003/35 від 24.05.2020 підписано повноважними особами відповідно до п.10 Правил складання актів.

Комерційний акт №463003/35 від 24.05.2020 за своєю формою та змістом відповідає положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів (ст. 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним та допустимим доказом - комерційним актом №463003/35 від 24.05.2020, який є підставою для покладання на вантажовідправника відповідальності, передбаченої статтею 122 Статуту залізниць України.

Крім того, судом враховано положення пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, відповідно до якого надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%.

Так, за накладною №48895940 0,2% від маси вантажу складає 131,8 кг, у зв`язку з чим виявлений надлишок у розмірі 920 кг перевищує норму та виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за №644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №66239856 відповідно до розділу 31 залізничної накладної №48895940 складає 8968,00 грн.

Згідно з приписами статей 118, 122 Статуту залізниць України, заявлений штраф у п`ятикратному розмірі від провізної плати становить 44840,00 грн.

Перевіривши розрахунок штрафу, заявлений позивачем, суд встановив, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним.

З огляду на викладене, вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 44840,00 грн за накладною №48895940 є правомірними.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, суд зазначає наступне.

В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що фінансовий стан підприємства нестабільний, фінансово залежний від бюджетного фінансування; кредиторська заборгованість перевищує дебіторську, наявна заборгованість з оплати заробітної плати перед працівниками, а з грудня 2019 року підприємство знаходилось у цілозмінному простої.

Частиною першою статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Дослідивши надані відповідачем докази, суд встановив, що згідно п.1.1. Державного підприємства «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1» останнє засновано на державній власності відповідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 27.01.20106 №57 «Про створення Державного підприємства «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1» та належить до сфери управління Міністерства енергетики України.

Згідно довідки б/н від 06.11.2020 заборгованість з заробітної плати з нарахуваннями станом на 06.11.2020 на підприємстві складає 66834 тис.грн, у тому числі за серпень 2020 21745 тис.грн, вересень 202029916 тис.грн.

Як вбачається з актів про початок та продовження цілозмінних простоїв від 08.12.2019, 02.01.2020, 03.02.2020, 19.03.2020, 02.04.2020, 25.06.2020, 01.07.2020, 19.10.2020 підприємство систематично знаходилось у простої.

Зокрема, актом про початок цільнозмінних простоїв від 19.10.2020 з посиланням на відсутність розрахунків з боку контрагентів констатується неможливість сплатити заробітну плату, борг за спожиту електроенергію, послуги з постачання залізничних напіввагонів, здійснювати закупівлю матеріалів та запчастин. Вказується, що через заборгованість за раніше спожиту електроенергію ДПЗД «Укрінтеренерго» в сумі 59181 млн. грн на підставі повідомлення №807 від 01.10.2020 повністю припиняється електропостачання на підприємство відповідача з 19.10.2020. Внаслідок наведеного з ІІ зміни 19.10.2020 встановлено, що будуть простоювати всі дільниці підприємства.

Згідно звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2020 року; балансу (звіт про фінансовий стан) 30 вересня 2020 року Державного підприємства «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1» діяльність підприємства є збитковою.

Таким чином, на сьогоднішній день фінансовий стан відповідача є вкрай незадовільним.

Одночасно, наявність такого факту не є безумовною обставиною для зменшення штрафу, оскільки відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Таким чином, вказана правова норма встановлює, що підприємство організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок покладає на останнє нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності;

Приписи ст.233 Господарського кодексу та ст. 551 Цивільного кодексу України обумовлюють можливість зменшення неустойки за рішенням суду з обов`язковим встановленням факту того, що належні до сплати штрафні санкції є надмірно великими порівняно із збитками кредитора, розмір неустойки значно перевищує розмір збитків відповідно.

В чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. При застосуванні вказаних норм поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися у кожному конкретному випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. Окрім того, вказані норми не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду і визначальним фактором при зменшенні розміру належної до сплати неустойки є винятковість випадку.

З цього приводу суд зазначає, що, як було вказано вище, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, штраф стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, тому, в процесуальні обов`язки позивача щодо стягнення штрафу входить доведення факту та обставин правопорушення з боку відповідача, без необхідності доведення збитків.

Фактично, позивачу, звертаючись до суду з позовом про стягнення штрафу за неправильно визначену масу вантажу, достатньо надати суду докази факту такої невідповідності.

Проте, звертаючись з клопотанням про зменшення суми штрафу за ст. 233 ГК України, саме відповідач повинен довести наявність обставин, які зумовлюють застосування зазначеної норми, а саме надмірність штрафу у порівнянні із збитками. Суд позбавлений права самостійно, без належних доказів робити висновки щодо наявності або відсутності збитків та застосовувати ст. 233 ГК України.

У відзиві на позову заяву відповідач обмежився посиланням на факт можливості застосування судом ст. 233 ГК України, докази на підтвердження того, що розмір нарахованого штрафу є надмірним не надав.

Нарахований позивачем штраф в розмірі п`ятикратної провізної плати встановлений Статутом залізниць України, який затверджено відповідною постановою Кабінету Міністрів України, у зв`язку із чим у суду відсутні підстави вважати його надмірно великим у порівняні з допущеним відповідачем правопорушенням, його розмір встановлений законодавчо.

Суд, застосовуючи ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо обов`язковості правових висновків Верховного Суду, в розгляді клопотання відповідача про зменшення суми штрафу базується на висновках, зроблених у Постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17, від 12.02.2018 у справі №906/434/17, за якими у даному випадку санкція не є договірною, а випливає з зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, якими чітко визначено розмір штрафу, що підлягає сплаті незалежно від збитків, що унеможливлює зменшення штрафу за ст.233 ГК України.

Крім того, згідно з ч. 2 Вступу Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за № 50/1854, виконання Правил забезпечує злагодженість усіх ланок залізничного транспорту, чітку та безперебійну роботу залізниць і безпеку руху. Відповідно до п.15.27 Правил забороняється ставити в поїзди, зокрема, вагони, що завантажені понад їх вантажопідйомність.

При вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню, слід враховувати майнові інтереси відповідача та інтереси позивача, які полягають у належному виконанні покладених законодавством завдань, у тому числі забезпечення безпеки усіх учасників залізничного перевезення та їх майнових інтересів, які в силу специфіки правовідносин, були поставлені відповідачем під загрозу через свою неправомірну поведінку.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, ураховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, дійшов висновку про відмову у задоволені клопотання про зменшення штрафу та задовольняє позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 44840,00 грн в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Державного підприємства «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1» про стягнення штрафу в сумі 44840,00 грн задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1» (адреса місцезнаходження: 85670, Донецька обл., місто Вугледар, вулиця Магістральна, 4; ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (адреса місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (адреса місцезнаходження: 49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ) штраф у розмірі 44840,00 грн, судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 21.12.2020.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова