ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" грудня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2286/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Драганова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Дністровська" (68421, Одеська область, Арцизький район, село Теплиця, вул. Центральна, буд. 87)

до відповідача: Фермерського господарства "Джондір-Б" (68402, Одеська область, Арцизький район, м. Арциз, вул. Бондарева, 25 а)

про стягнення 1 123 587 грн

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Танцюра О.А. ордер №671519 від 01.09.2020р.

Історія справи.

1. Короткий зміст позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Дністровська".

05.08.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Дністровська" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фермерського господарства "Джондір-Б", в якій просить суд стягнути з відповідача грошові кошти (передоплату) у сумі 1 123 587 грн та покласти на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом даної позовної заяви.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.08.2020р. відкрито провадження у справі № 916/2286/20, справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 09.09.2020р. о 12 год. 30 хв.

02.09.2020 до канцелярії суду від Фермерського господарства "Джондір-Б" надійшов відзив на позовну заяву (а.с.32-34)

09.09.2020 до канцелярії суду від представника відповідача надійшла заява про об`єднання позовних вимог по справі № 916/2286/20 з позовними вимогами 916/1023/20 в одне провадження. (а.с.42).

Ухвалою суду від 09.09.2020р. у задоволенні клопотання Фермерського господарства "Джондір-Б" про об`єднання справ № 916/2286/20 та № 916/1023/20 в одне провадження було відмовлено, відкладено підготовче засідання у справі № 916/2286/20 на 19.10.2020р. на 15:00.

22.09.2020р. до канцелярії суду від ТОВ "Агрофірма "Дністровська" надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.50-55).

05.10.2020 до канцелярії суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с.80-82).

Протокольною ухвалою від 19.10.2020р. судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 календарних днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 04.11.2020 р. о 10 год. 15 хв. Крім того, судом було попередньо визначено дату та час для розгляду справи по суті, а саме: 09.11.2020 р о 15:00 (а.с.97-98).

04.11.2020 до суду від ТОВ "Агрофірма" Дністровська" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 916/2286/20 на час проведення судової комплексної експертизи у справі № 916/1023/20 за позовом ФГ "Джондір-Б" до ТОВ "Агрофірма "Дністровська" (а.с.100-101).

Протокольною ухвалою від 04.11.2020р. судом було відмовлено у задоволені клопотання про зупинення провадження у справі з підстав того, що ст.228 ГПК України передбачено право суду зупинити провадження у справі у випадку призначення експертизи у справі, яка розглядається. Крім того, відмовляючи у задоволенні клопотання, судом також зазначив, що позивачем не обґрунтовано належним чином підстави щодо неможливості розгляду даної справи до моменту вирішення іншої справи.

Крім того, протокольною ухвалою суду від 04.11.2020р. судом було закрито підготовче провадження та призначено справу № 916/2286/20 до розгляду по суті на раніше визначені дату та час, а саме: 09.11.2020р о 15:00.

У судовому засіданні від 09.11.2020р. протокольною ухвалою судом було оголошено перерву при розгляді справи по суті на 30.11.2020р. о 14:30.

У судовому засіданні 30.11.2020р. суд, враховуючи клопотання позивача про відкладення розгляду справи, оголосив протокольну ухвалу про перерву при розгляді справи по суті до 07.12.2020р. о 16 год. 00 хв., про що ТОВ "Агрофірма "Дністровська" повідомлено ухвалою суду в порядку ст. 120 ГПК України.

У судове засідання 07.12.2020р. представник позивача не з`явився, про причини відсутності не повідомляв.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

3. Позиція учасників справи.

3.1. Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Дністровська".

19.07.2017р. між ТОВ "Агрофірма "Дністровська" та ФГ "Джондір-Б" було укладено договір поставки з розстроченням платежів № 14, на виконання якого позивачем в період з 29.08.2017р. по 09.11.2017р. було здійснено на користь відповідача наступні платежі: 374 529 грн (платіжне доручення №264 від 29.08.2017р.), 374 529 грн (платіжне доручення №1670 від 26.09.2017р.), 374 529 грн (платіжне доручення №367 від 09.11.2017р.).

Після сплати у передбаченому договором порядку суми передоплати у ТОВ "Агрофірма "Дністровська" виникло право вимоги виконання зобов`язань з боку постачальника щодо поставки обладнання покупцеві.

Водночас, в порушення своїх зобов`язань, у передбачений договором строк відповідачем не було поставлено ТОВ "Агрофірма "Дністровська" обладнання, а також приналежності та документи на нього.

08.05.2020р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 08-05/20, в якій просив протягом 7 днів з моменту отримання претензії повернути суму попередньої оплати, однак ФГ "Джондір-Б", яка залишилась без відповіді та задоволення.

Факт не передання товару підтверджується також тим, що згідно відповіді на адвокатський запит, сільськогосподарська техніка, а саме: навантажувач телескопічний JCB, модель 535-125, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , знята з обліку лише 13.03.2018, згідно заяви від 13.03.2018р. ФГ "Джондір-Б". Вказане свідчить про те, що станом на 13.03.2018р. спірний автонавантажувач був зареєстрований за ФГ "Джондір-Б", що спростовує твердження відповідача про передачу позивачу спірного автонавантажувача ще 09.02.2018р.

ФГ "Джондір-Б", як власник та фактичний володілець автонавантажувача, звертаючись до компетентного органу із заявою про зняття автонавантажувача з обліку, фактично підтвердив, що станом на 13.03.2018р. товар не реалізовано відповідачем та на це є тільки наміри.

Іншим доказом, який спростовує доводи відповідача щодо передачі товару позивачеві, є висновок спеціаліста від 13.03.2018р. №ОК002259 з проведення обстеження машин на відповідність ідентифікаційних номерів і супровідних документів на предмет фальсифікації, отримання якого власником є обов`язковим у разі зняття з обліку машини.

Тобто, 13.03.2018р., на час проведення спеціалістом огляду транспортного засобу, товар, а також документи на нього, перебували у фактичному володінні, користуванні та власності ФГ "Джондір-Б".

Крім того, відповідно до протоколу № 4 загальних зборів ФГ "Джондір-Б" від 06.02.2018, копія якого надана Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області, ОСОБА_1 , який є засновником ФГ "Джондір-Б", у зв`язку із виробничою необхідністю запропонував продати навантажувач телескопічний JCB, модель 535-125, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , та зняти його з обліку, про що 06.02.2018 загальними зборами і прийнято відповідне рішення.

Таким чином, до 06.02.2018р., як прямо вбачається із протоколу загальних зборів ФГ "Джондір-Б", у відповідача не виникало наміру продати спірний автонавантажувач, при тому, що договір поставки з розстроченням платежів №14, предметом якого є спірний навантажувач, укладений ФГ "Джондір-Б" та ТОВ "Агрофірма "Дністровська" ще 19.07.2017р.

Докази, на які посилається відповідач, а саме: акт та видаткова накладна, не є належними та допустимими доказами в розумінні господарського процесуального законодавства України. Так, відповідно до акту з боку покупця проставлено підпис керівника ТОВ "Агрофірма Дністровська" Кістола І.В. Однак, вказане не відповідає дійсності, оскільки підпис на акті кардинально відрізняється від власноручного підпису ОСОБА_2 . Як видаткова накладна, так і акт прийому-передачі сільськогосподарської техніки, містять несправжні підписи та відтиски печаток, проставлені від імені ТОВ "Агрофірма "Дністровська".

Оплата позивачем залишку вартості спірного товару у сумі 74 529 грн 30.05.2018р. жодним чином не може свідчити про факт поставки товару. Так, на момент сплати останнього платежу директором ТОВ "Агрофірма "Дністровська" був ОСОБА_1 , який як станом на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин, так і станом на сьогодні є одночасно учасником і ФГ "Джондір-Б", і ТОВ "Агрофірма "Дністровська".

В якості правових підстав позову ТОВ "Агрофірма "Дністровська" зазначає положення ч.2 ст. 693 ЦК України, якими встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

3.2. Доводи Фермерського господарства "Джондір-Б".

У Фермерського господарства "Джондір-Б" відсутній обов`язок з повернення позивачу сплачених ним грошових коштів, оскільки відповідно до договору № 14 від 19.07.2017р. відповідачем було поставлено позивачу товар, що підтверджується наступними доказами:

- видатковою накладною №1 від 09.02.2018р., яка оформлена з дотриманням вимог п. 2.2. договору та містить підпис представника позивача, що діяв на підставі довіреності № 27 від 09.02.2018 року - головного інженера Портянко В. та відтиск печатки позивача;

- актом прийому-передачі обладнання від 09.02.2018р. з підписом та відтиском печатки позивача, з відміткою про відсутність майнових претензій.

Крім того, на підтвердження факту поставки позивач здійснив часткову оплату останньої частини вартості товару у сумі 74 529 грн, що згідно з умовами договору можливо після факту виконання поставки.

Ще одним доказом поставки товару виступають податкові накладні, які свідчать, що відповідач постачальник підтверджує свої податкові зобов`язання за спірною господарською операцією поставкою обладнання, в свою чергу позивач, як покупець, отримав податковий кредит і скористався ним, чим також підтвердив господарську операцію з отримання обладнання від відповідача.

В спростування доводів позивача щодо не передачі йому документації на обладнання, ФГ "Джондір-Б" зазначає, що умовами договору не встановлено необхідність фіксації такої передачі, та, більш того, такі документи не є первинними у розумінні положень ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

ФГ "Джондір-Б" вважає хибною позицію позивача щодо ототожнювання факту обліку транспортного засобу та факту поставки, адже правова природа реєстрації транспортного засобу жодним чином не пов`язана з моментом поставки транспортного засобу, моментом переходу права власності на нього. Жодним нормативно-правовим актом не визначено конкретного моменту, в який власник транспортного засобу, бажаючи реалізувати відповідний засіб, зобов`язаний зняти його з обліку.

При цьому, умовами договору сторонами було погоджено перехід права власності на майно до покупця в момент здійснення ним повної оплати вартості товару.

Твердження позивача стосовно відсутності у відповідача станом на момент укладання договору наміру на реалізацію обладнання є хибними, адже статут ФГ "Джондір-Б", дійсний на момент укладання договору поставки, не вимагав від засновника та директора отримання дозволу Загальних зборів на укладання договору поставки.

Зміст протоколу №4 свідчить, що останній складено для проходження процедури зняття з обліку автонавантажувача з метою його реалізації. Тобто дії відповідача додатково свідчать про намір передати право власності на обладнання після його повної оплати.

Перебування ОСОБА_1 на посаді директора ТОВ "Агрофірма Дністровська" позивачем не підтверджується належними доказами та факт поставки товар жодним чином не спростовує.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.

19.07.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Дністровська" (Покупець) та Фермерським господарством "Джондір-Б" (Постачальник) було укладено договір поставки з розстроченням платежів № 14 (а.с.15-17), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність, а покупець прийняти та оплатити один автонавантажувач з вилковим захватом, колісний, з висотою підіймання більше 1 метра штабельований навантажувач для нерівної місцевості (марка JCB , модель 535-125, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , рік випуску 2018), в подальшому "Обладнання", загальною вартістю 1 498 116 грн, в тому числі ПДВ 249 686 грн.

Згідно п. 2.1. договору постачальник здійснює поставку обладнання склад покупця с. Тепліца, Арцизький район, Одеської області.

Відповідно до п. 2.2. договору постачальник здійснює поставку обладнання протягом 5 робочих днів від дати перерахування суми, передбаченої п.п.3.1.1-3.1.3. даного договору, але не раніше 05 листопада 2017 року, при умові надання покупцем довіреності на одержання товарно-матеріальних цінностей.

Пунктом 2.3. договору сторони погодили, що датою поставки буде вважатися дата, вказана на видатковій накладній.

За умовами п. 3.1. договору покупець здійснює оплату обладнання за даним договором у такий спосіб:

- не пізніше 05 серпня 2017 року покупець перераховує на поточний рахунок постачальника суму в гривнях, що складає 374 529 грн (п.3.1.1. договору);

- не пізніше 05 вересня 2017 року покупець перераховує на поточний рахунок постачальника суму в гривнях, що складає 374 529 грн (п. 3.1.2. договору);

- не пізніше 05 жовтня 2017 року покупець перераховує на поточний рахунок постачальника суму в гривнях, що складає 374 529 грн (п.3.1.3. договору);

- не пізніше 05 листопада 2017 року покупець перераховує на поточний рахунок постачальника суму в гривнях, що складає 374 529,00 грн (п.3.1.4. договору).

Відповідно до п.3.2.1. договору покупець здійснює оплату в гривнях, по офіційному курсу EUR, встановленому НБУ на день платежу.

Згідно п.3.3. договору датою здійснення оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 3.4. договору сторони погодили, що всі ризики на обладнання переходять до покупця після підписання Акту прийому-передачі обладнання.

Право власності на обладнання переходить до покупця в момент здійснення ним сплати повної вартості обладнання (п.3.5. договору).

Даний договір набуває чинності з 19.07.2017р. і діє до 19.07.2018р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Як свідчать матеріали справи та сторонами даний факт жодним чином не заперечується, на виконання умов договору ТОВ "Агрофірма "Дністровська" на користь відповідача було здійснено платіж, загальною сумою 1 198 116 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи платіжні доручення № 264 від 29.08.2017р. на суму 374 529 грн (а.с.18), № 1670 від 26.09.2017р. на суму 374 529 грн (а.с.19), № 367 від 09.11.2017р. на суму 374 529 (а.с.20) та №132 від 30.05.2018р. на суму 74 529 грн (а.с.38).

У підтвердження факту поставки товару відповідачем до матеріалів справи залучено видаткову накладну №1 від 09.02.2018р. (а.с.36), досліджуючи яку суд вказує, що остання містить посилання на укладений між сторонами договір №14 від 19.07.2017р., найменування постачальника ФГ "Джондір-Б" та покупця - ТОВ "Агрофірма "Дністровська", найменування товару - автонавантажувач марки JCB, модель 535-125, ід. номер: НОМЕР_1 , кількість 1 шт., вартість 1 498 116 грн, а також підписи повноважених осіб, скріплені печатками підприємств.

Також відповідачем до матеріалів справи залучено акт прийому-передачі сільськогосподарської техніки від 09.02.2018р. (а.с.37), зміст якого засвідчує передачу продавцем ФГ "Джондір-Б" покупцю ТОВ "Агрофірма "Дністровська" автонавантажувачу марки JCB, модель 535-125, ід. номер: НОМЕР_1 , 2018 року випуску. У відповідності до названого акту купівлю-продаж здійснено строго відповідно до вимог договору №14 від 19.07.2017р., претензій до продавця в тому числі майнових, покупець не має.

Досліджуючи вказаний акт, суд вказує, що в останньому від продавця визначено особою, що передала товар - ОСОБА_1 , з боку покупця особою, що прийняла товар, визначено Кістола І.В. Означений акт скріплений печатками підприємств.

Незважаючи на те, що у суду відсутні спеціальні знання щодо ідентифікації підписів, досліджуючи доводи позивача про не справжність підпису, виконаного від імені Кістола І.В., суд зауважив про візуальну несхожість підпису Кістола І.В. на акті прийому-передачі сільськогосподарської техніки від 09.02.2018р. на підпис означеної особи на інших наявних в матеріалах справи документах.

Водночас з огляду на одночасне перебування в провадженні судді Щавинської Ю.М. іншої справи №916/1586/20 з тими ж сторонами, суд при розгляді даної справи по суті звертав увагу представників сторін на візуальну схожість підпису, що наявний на акті прийому-передачі сільськогосподарської техніки від 09.02.2018р., з підписом заступника директора ТОВ "Агрофірма "Дністровська" Мержан Д.Д. на рахунках-фактурах та накладних, наявних в матеріалах справи №916/1586/20.

Жодних пояснень з цього приводу представник позивача не надав.

Крім того в матеріалах справи також наявні:

- лист Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (а.с.63), в якому міститься інформація щодо зняття 13.03.2018р. на підставі заяви ФГ "Джондір-Б" з обліку сільськогосподарської техніки, а саме: навантажувача телескопічного, JCB 535-125, ід. номер: НОМЕР_1 , 2018 року випуску;

- висновок спеціаліста від 13.03.2018р. №ОК002259 з проведення обстеження машин на відповідність ідентифікаційних номерів і супровідних документів на предмет фальсифікації (а.с.65-66), складений щодо спірного телескопічного навантажувача;

- протокол №4 від 06.02.2018р. загальних зборів ФГ "Джондір-Б" (а.с.68), в якому письмово викладено рішення прийняті загальними зборами, зокрема, щодо зняття з обліку для реалізації спірного навантажувача.

В матеріалах справи також наявні залучені відповідачем податкові накладні №27 від 29.08.2017р., №44 від 26.09.2017р., №23 від 09.11.2017р. та №11 від 09.02.2018р. з квитанціями про реєстрацію. При цьому накладна від 09.02.2018р. №11, враховуючи правило першої події, зареєстрована відповідачем на загальну суму залишку вартості товару у розмірі 374 529 грн.

Відповідно до названих накладних загальна сума коштів, від якої розраховувався податок на додану вартість, визначена ФГ "Джондір-Б", як постачальником, на рівні 1248430 грн, ПДВ, відповідно, складає 249686 грн., що відповідає загальній сумі договору. Отримувачем (покупцем) у названих податкових накладних визначено ТОВ "Агрофірма "Дністровська".

5. Позиція суду.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Надаючи правову оцінку склавшимся між сторонами договірним правовідносинам суд зазначає, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки із визначенням способу оплати шляхом розстрочення платежу.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи положення ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, який не був визнаний судом недійсним у встановленому порядку, договір поставки є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому, суд зазначає, що при вирішенні питання щодо наявності підстав для повернення суми передоплати першочерговим є встановлення факту наявності або відсутності поставки товару.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд, висновки якого в силу положень ст. 236 ГПК України враховуються судом, в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Враховуючи наведене, а також наявні в матеріалах справи докази у сукупності, за думкою суду, надані відповідачем докази у підтвердження факту поставки обладнання є більш вірогідними, ніж означені позивачем доводи у спростування поставки такого обладнання.

При цьому такий висновок суду ґрунтується, зокрема, на наступному.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

У підпункті 2.1. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р. визначається, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення; господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Отже, надання позивачем послуг з поставки, в розумінні положень Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, є господарською операцією.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В розумінні положень Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" наявна в матеріалах справи видаткова накладна, яка містить обов`язкові реквізити, є первинним документом, який фактично засвідчує факт господарської операції (поставки товару).

Судом також враховується наявний в матеріалах справи акт прийому-передачі сільськогосподарської техніки від 9.02.2018р., зміст якого також засвідчує поставку товару та відсутність претензій з боку покупця.

При цьому, судом не враховуються доводи позивача щодо несправжності підписів та відтиску печатки на означених видатковій накладній та акті приймання-передачі з підстав відсутності доказів у підтвердження таких доводів. Так позивачем не було заявлено в рамках даної справи клопотання про призначення експертизи щодо встановлення справжності підписів та відтисків печатки на спірних документах, як не було і надано жодного експертного висновку у підтвердження таких доводів. При цьому, відмовляючи у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі на час проведення експертизи в рамках справи №916/1023/20, судом було враховано положення ст.228 ГПК України, яким визначено право суду зупинити провадження у справі у випадку призначення експертизи у справі, яка розглядається.

Крім того, суд також звертає увагу на перебування в провадження судді Господарського суду Одеської області Петренко Н.Д. іншої справи №916/1023/20 за позовом ФГ "Джондір-Б" до ТОВ "Агрофірма "Дністровська" про стягнення заборгованості за договором поставки з розстроченням платежів № 14 від 19.07.2017 року в розмірі 300 000 грн, провадження в якій було відкрито значно раніше даної справи, а отже позивач для одночасного розгляду та з`ясування всіх обставин справи, мав право звернутися із зустрічним позовом в рамках справи №916/1023/20.

Крім того суд також вказує про неможливість покладення в основу рішення внаслідок відсутності у суду спеціальних знань як обставин візуальної несхожості підпису, здійсненого від імені ОСОБА_2 , із підписом вказаної особи на інших документах, наявних в матеріалах справи, так і обставин візуальної схожості такого підпису із підписом іншої посадової особи підприємства.

Проте вказані обставини враховуються судом в сукупності з іншими обставинами, встановленими судом, за принципом вірогідності доказів.

Крім того, оцінюючи доводи позивача стосовно того, що на момент сплати останнього платежу у сумі 74 529 грн. на посаді директора ТОВ "Агрофірма "Дністровська" перебував ОСОБА_1 , а отже мав доступ до всіх внутрішніх документів підприємства та міг сплатити кошти за відсутності реального отримання товару, суд зазначає, що такі доводи є неспроможними з огляду на відсутність в матеріалах справи жодних доказів проведення внутрішнього службового розслідування стосовно вказаної особи, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з приводу дій такої особи, тощо.

Враховуючи положення договору щодо моменту переходу права власності на обладнання, а також відсутності в матеріалах справи доказів повної оплати вартості автонаватажувача, суд вважає неспроможними наведені позивачем у спростування поставки товару доводи щодо зняття спірного автонавантажувача за заявою ФГ "Джондір-Б", як власника, з реєстрації тільки 13.03.2018р.

З урахуванням наведених висновків суду щодо моменту переходу права власності на спірне обладнання, не може бути доказом відсутності господарського операції з поставки товару також і наданий позивачем висновок спеціаліста від 13.03.2018р. №ОК002259 з проведення обстеження спірного автонавантажувача, який фактично лише містить висновки за результатом проведення обстеження телескопічного навантажувача на предмет відповідності ідентифікаційних номерів і супровідних документів на предмет фальсифікації.

При цьому суд зауважує про відсутність в договорі положень щодо необхідності обов`язкової фіксації моменту передачі документації на спірне обладнання, з огляду на що судом також не приймаються до уваги доводи позивача щодо не передання відповідачем документації на телескопічний навантажувач, з підстав недоведеності таких доводів.

Не можуть також свідчити про відсутність господарської операції доводи відповідача з посиланням на протокол загальних зборів №4 ФГ "Джондір-Б" від 06.02.2018р. щодо відсутності у відповідача наміру на продаж спірного майна, оскільки, по-перше, позивачем жодним чином не підтверджено необхідність погодження загальними зборами ФГ "Джондір-Б" здійснення правочину щодо відчуження спірного майна, по-друге, зміст такого протоколу свідчить, що на порядок денний було поставлено лише питання зняття з обліку для реалізації навантажувача телескопічного.

Суд також враховує відсутність в укладеному між сторонами договорі положень щодо необхідності зняття з обліку спірного обладнання до моменту фізичної передачі обладнання.

Крім того, оцінюючи в якості доказу, який підтверджує проведення господарської операції з поставки товару, надану відповідачем податкову накладну №11 від 09.02.2018р., зареєстровану відповідачем на загальну суму залишку вартості товару у розмірі 374 529 грн, суд вказує, що податкова накладна безпосередньо не підтверджує факт поставки товару. Водночас, оцінюючи її у сукупності з іншими доказами, з огляду на викладений принцип вірогідності доказів, враховуючи відсутність в матеріалах справи відомостей щодо невключення ТОВ "Агрофірма "Дністровська" суми податку на додану вартість по зазначеній накладній до податкового кредиту, суд враховує її як в якості доказу, що підтверджує факт поставки товару.

Враховуючи наведені висновки суду у сукупності, доведення відповідачем факту поставки товару, та відсутність в матеріалах справи доказів зворотного, підстави для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Дністровська" відсутні.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, суд, з урахуванням положень ст. 129 ГПК України, покладає витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви на позивача.

Керуючись ст.ст.129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 17 грудня 2020 р.

Суддя Ю.М. Щавинська