ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2020 р. Справа№ 910/10952/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Ткаченка Б.О.

Алданової С.О.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: Гуєва Ю.В. (довіреність №20102702 від 27.10.2020

від відповідача: Атаманюк В.В.(положення №б/н від 01.06.2020)

від ВДВС: не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 року

у справі № 910/10952/19 (суддя Сташків Р.Б.)

за скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (стягувач) на бездіяльність Головного державного виконавця Подільського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Б.А. при виконанні наказу у справі № 910/10952/19 боржник - Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності

"Укрінтеренерго"

про стягнення 4370192,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" 4115133,07 грн. заборгованості за надані у лютому-травні 2019 року послуги з розподілу (передачі) електричної енергії, та нарахованої за прострочення сплати вказаної заборгованості пені у сумі 234636,02 грн., а також 3% річних у сумі 20423,04 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 у справі №910/10952/19 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" 4115133 грн. 07 коп. боргу за надані послуги з розподілу (електропередачі) електричної енергії, 234636 грн. 02 коп. пені, 20423 грн. 04 коп. трьох процентів річних та 65552 грн. 88 коп. судового збору.

08.01.2020 на виконання рішення Господарського суду міста Києва було видано відповідний наказ.

10.09.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" надійшла на бездіяльність Головного державного виконавця Подільського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Б.А. при виконанні наказу у справі №910/10952/19, в якій просить суд визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Подільського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Б.А. (державний виконавець) щодо невчинення дій про продовження примусового виконання наказу у справі №910/10952/19 та зобов`язати його винести постанову про продовження примусового виконання наказу у справі №910/10952/19, а також вчинити дії щодо звернення стягнення на грошові кошти Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" шляхом накладення арешту на рахунки боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 року у справі № 910/10952/19 скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" на бездіяльність головного державного виконавця Подільського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Полінського Б.А. при виконанні наказу у справі №910/10952/19 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність головного державного виконавця Подільського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Полінського Б.А. щодо невчинення дій про продовження примусового виконання рішення у справі № 910/10952/19. Зобов`язано головного державного виконавця Подільського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Полінського Б.А. винести постанову у виконавчому провадженні №61120697 про продовження примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/10952/19. У решті скарги відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 року у справі № 910/10952/19 за скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі".

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 06.11.2020 апеляційну скаргу Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Мартюк А.І., судді Алданова С.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 року у справі № 910/10952/19 та призначено справу до розгляду на 01.12.2020 р.

30.11.2020 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 року у справі № 910/10952/19 без змін.

30.11.2020р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від державного виконавця надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з виявленням у Полінського Б.А. РНК COVID-19.

Колегія суддів ухвалила відмовити державному виконавцю у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на наступне.

У випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п`ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Водночас, неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Водночас, колегія суддів зазначає, що державний виконавець міг скористатись своїм правом та подати до суду клопотання для проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Також, колегія суддів зазначає, що представник державного виконавця не приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що неявка представника державного виконавця не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, враховуючи предмет спору, подані докази, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами без участі представника державного виконавця.

Представник відповідача у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 року у справі № 910/10952/19 скасувати.

Представник позивача у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи.

04.02.2020 державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 61120697 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03.01.2020 №910/10952/19 про стягнення з ДП зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" на користь ПрАТ "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" коштів у сумі 4435745,01 грн.

06.03.2020 державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №61120697 на підставі п. 12 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", яким передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Підставою для зупинення виконавчого провадження №61120697 є наказ Фонду державного майна України від 20.11.2019 № 1140 "Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 27.12.2018 № 1637 "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2019 році (із змінами), яким ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" було внесено до переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих що передані в оренду, які підлягають приватизації в 2019 році.

03.12.2019 Фондом державного майна України було видано наказ № 1255 "Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу ДП зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО".

10.08.2020 Фондом державного майна України було видано наказ №1320, яким внесено зміни до додатку 7 "Перелік єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, що передані в оренду, приватизацію яких розпочато в 2018-2019 роках" затвердженого наказом Фонду державного майна України № 1274 від 28.12.2019, а саме, виключено позицію єдиний майновий комплекс ДП зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО".

У подальшому, стягувач подав заяву від 26.08.2020 про продовження примусового виконання рішення у даній справі, на підставі вищезазначеного наказу від 10.08.2020 № 1320.

Відповідну заяву про продовження примусового виконання рішення стягувач направив на електронну пошту Подільського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), яка зазначена на офіційному сайті, особисту електронну пошту державного виконавця та здано до скриньки, яка знаходиться у приміщенні Виконавчої служби, на підтвердження чого скаржником надані відповідні роздруківки.

Разом з тим, скаржник зазначає, що станом на день звернення зі скаргою - 22.09.2020 виконавче провадження №61120697 продовжує бути зупиненим, що свідчить про бездіяльність державного виконавця та порушення прав стягувача на виконання рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Отже, оскільки підстави, які зумовили зупинення виконавчого провадження відпали, про що зазначено вище, то державний виконавець зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що 20.10.2019 набрав чинності Закон України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", пунктом третім розділу третього якого встановлено заборону вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами".

З наведеного законодавчого припису боржник дійшов висновку, що оскільки він є у переліку затвердженому Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", то відносно нього не можуть вчинятися виконавчі дії.

Суд вважає помилковим таке трактування боржником пункту 3 Розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Законом України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012, а також Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013).

За приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Окрім того, у рішенні Європейського суду у справі "Ліпісвіцька проти України" однозначно визначено про те, що судове рішення та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених в п. 1 ст. 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Системний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що рішення у справі №910/10952/19, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, має бути виконане.

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням заборони, встановленої пунктом 3 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", в комплексі з іншими заборонами та мораторіями на звернення стягнення на майно боржників - державних підприємств, встановленими на момент прийняття Закону № 145-IX, законодавцем в основу положення, визначеного пунктом 3 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 145-IX, було покладено як принцип обов`язковості виконання рішень, закріплений Конституцією України, так і необхідність збереження об`єктів права державної власності, які були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", у зв`язку з їх стратегічним значенням для української економіки та національної безпеки з метою запобігти безконтрольному відчуженню майна, що складає єдиний майновий комплекс, у тому числі через застосування позаприватизаційних процедур. Винятком із зазначеної заборони є стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Тобто, вказаною нормою Закону № 145-IX з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, зокрема, грошові кошти.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладалася у постановах Верховного Суду, зокрема, у справі №904/5697/18 від 15.05.2020, №910/5546/19 від 30.07.2020, в ухвалі по справі №910/7176/19 від 03.08.2020.

Крім того, місцевим судом встановлено, що станом на дату винесення спірної ухвали єдиний майновий комплекс державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" виключено з Переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, що передані в оренду, приватизацію яких розпочато в 2018-2019 роках, згідно наказу Фонду державного майна України від 10.08.2020 № 1320. Доказів поновлення виконавчого провадження № 61120697 матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, враховуючи те, обставини щодо визнання протиправною бездіяльність головного державного виконавця Подільського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Б.А. (державний виконавець) щодо невчинення дій про продовження примусового виконання наказу у справі №910/10952/19 та зобов`язання його винести постанову про продовження примусового виконання наказу у справі №910/10952/19 є обгрунтованими.

Щодо вимоги скаржника про зобов`язання державного виконавця вчинити дії щодо звернення стягнення на грошові кошти Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" шляхом накладення арешту на рахунки боржника, колегія суддів з місцевим судом, що така вимога є передчасною та не підлягає задоволенню.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на як. вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго» не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи скаржника.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду м. Києва від 05.10.2020р. № 910/10952/19 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, та з додержанням норм матеріального й процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду м. Києва від 05.10.2020 р. у справі № 910/10952/19 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго.

3. Матеріали справи № 910/10952/19 повернути до Господарського суду м. Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 21.12.2020р., в зв`язку з виходом судді Ткаченко Б.О. з лікарняного.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Б.О. Ткаченко

С.О. Алданова