16.12.2020Справа № 905/82/20
Господарський суд міста Києва, у складі судді Баранов Д.О., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про ухвалення додаткового рішення у справі № 905/82/20
про стягнення 238 533, 20 грн,
Представники сторін: не з`явилися
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" задоволено частково та відповідно стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" суму штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 226 789 грн 20 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 401 грн 84 коп. В іншій частині позову відмовлено.

28.09.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5 094, 78 грн.

22.10.2020 Господарським судом міста Києва на примусове виконання вказаного вище рішення суду видано наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києві від 29.10.2020 розгляд заяви Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про ухвалення додаткового рішення призначено на 18.11.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києві від 18.11.2020 судове засідання відкладена на 16.12.2020.

У судове засідання 16.12.2020 представники сторін не з`явилися, причини неявки суд не повідомили, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялися належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Суд вважає за можливе розглянути заяву Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про ухвалення додаткового рішення у справі № 905/82/20 за відсутності представників сторін, які повідомлялися належним чином про місце, дату та час судового засідання.

У поданій заяві заявник просить суд ухвалити додаткове рішення у справі № 905/82/20 та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 094, 78 грн.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Отже, за приписами ст. 244 ГПК України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суд зазначає, що 17.03.2020 (до закінчення судових дебатів) представником позивача до суду було подане клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження надання правової допомоги у справі № 905/82/20. Також у поданому клопотанні Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" просило суду стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5 094, 78 грн.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

При цьому, відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат в сумі 5 094, 78 грн Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" було надано договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180329/АЗСТ від 29.03.2018, додаткову угоду № 34 від 01.10.2019 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180329/АЗСТ від 29.03.2018, додаткову угоду № 67 від 16.12.2019 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180329/АЗСТ від 29.03.2018, розрахунок розміру винагороди приймання-передачі наданих послуг від 07.02.2020 за договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180329/АЗСТ від 29.03.2018, акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 07.02.2020 за додатковою угодою № 67 від 16.12.2019 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180329/АЗСТ від 29.03.2018, рахунок на оплату № 80 від 07.02.2020, платіжне доручення № від 04.03.2020 на суму 5 094, 78 грн.

Так, в п. 6.1. постанови Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 закріплено, що за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Об`єднана палата зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Отже, як про це уже вказувалося вище, Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" у підтвердження понесених витрат в сумі 5 094, 78 грн надано, зокрема, договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180329/АЗСТ від 29.03.2018, додаткову угоду № 34 від 01.10.2019 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180329/АЗСТ від 29.03.2018, додаткову угоду № 67 від 16.12.2019 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180329/АЗСТ від 29.03.2018, розрахунок розміру винагороди приймання-передачі наданих послуг від 07.02.2020 за договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180329/АЗСТ від 29.03.2018.

Крім того, заявником був наданий акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 07.02.2020 за додатковою угодою № 67 від 16.12.2019 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180329/АЗСТ від 29.03.2018, який у свою чергу був підписаний обома сторонами без будь яких зауважень щодо якості, кількості, часу та відповідно ціни за надані Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога" послуг саме на суму 5 094, 78 грн.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, суд вказує, що підписуючи акт приймання-передачі наданих послуг № 1 уповноваженими сторонами та скріплюючи їх печатками установ, сторони дійшли згоди, що виконавцем надано, а відповідно клієнтом прийнято послуги у визначеній Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога" ціновій категорії.

Відтак, оскільки в даному випадку виконавець з клієнтом дійшли взаємної домовленості щодо визначених в акті приймання-передачі наданих послуг № 1 видів послуг та відповідно погодили гонорар та відповідно загальну вартість наданих послуг, крім того, враховуючи, що надання таких послуг не суперечить положенням Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", то за таких обставин суд вважає, що подана Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" заява про ухвалення додаткового рішення є обґрунтованою, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 094, 78 грн є документально підтвердженими, співмірними із складністю справи та наданих послуг, а також часом витраченим на надання таких послуг та відповідно їх обсягом.

Водночас, з огляду на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" задоволено частково та відповідно стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" суму штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 226 789 грн 20 коп., то за таких обставин, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 4 843, 94 грн.

Керуючись ст. 123, 129, 221, 237 та 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про ухвалення додаткового рішення у справі № 905/82/20 - задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22; ідентифікаційний код 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд.1; ідентифікаційний код 00191158) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 843 (чотири тисячі вісімсот сорок три) грн 94 коп.

3. Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 18.12.2020

Суддя Д.О. Баранов