РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2020Справа № 910/15503/20

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування»

до Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «КИЇВМІСЬКСВІТЛО»

про стягнення 55 315,61 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» (надалі - ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «КИЇВМІСЬКСВІТЛО» (надалі - КП «КИЇВМІСЬКСВІТЛО») про стягнення 55 315,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на підставі договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.0978365.708 від 24.02.2017 внаслідок настання страхової події - падіння електроопори на автомобіль, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Електроопора, якою було пошкоджено застрахований автомобіль, перебуває на балансі КП «КИЇВМІСЬКСВІТЛО», а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування йому збитків у розмірі 55 315,61 грн. покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначити строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

02.11.2020 до Господарського суду міста Києва від КП «КИЇВМІСЬКСВІТЛО» надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що падіння електроопори було зумовлено падінням дерева на провід мережі зовнішнього освітлення, що призвело до його натягу та як наслідок до порушення міцності опори, а відтак у відповідача відсутня вина у пошкодженні автомобіля Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

24.02.2017 між ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» (страховик) та ТОВ Тарановою Анастасією Валеріївною (страхувальник) укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.0978365.708 (надалі - «Договір»), об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме: автомобілем Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на випадок настання страхових випадків.

ОСОБА_1 , 09.10.2017 близько 09:00 год., припаркував автомобіль Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля будинку за адресою: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 15, повернувшись до автомобіля близько 12:30 год., у цей же день, виявив, що автомобіль пошкоджено електроопорою, яка впала, факт чого встановлено протоколом огляду місця події від 09.10.2017, складеним Старшим слідчим Соломянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві Білоус М.А.

У зв`язку з настанням 09.10.2017 страхового випадку - пошкодження автомобіля Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок падіння електроопори, було складено акт огляду пошкодженого ТЗ/направлення на СТО від 09.10.2017.

На підставі страхового акту №1296.206.17.01.01 від 30.10.2017 позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, здійснив відшкодування завданої страхувальнику шкоди у розмірі 55 315,61 грн., що підтверджується платіжним дорученням №26245 від 10.11.2017.

Відповідно до листа №108-4420 від 17.04.2020 Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації елементи мережі та обладнання зовнішнього освітлення, зокрема електроопори та світильники, розташовані на бульварі Вацлава Гавела знаходяться на балансовому утриманні КП «КИЇВМІСЬКСВІТЛО».

25.05.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією №1296/17, в якій просив КП «КИЇВМІСЬКСВІТЛО» відшкодувати в порядку регресу (суброгації) шкоду у розмірі 55 315,61 грн.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови виконання встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вимог, в т.ч. щодо подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання відповідної заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто, підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданої внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу шкоди на підставі договору добровільного майнового страхування.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №910/7449/17.

Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру збитків;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода -наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Обґрунтовуючи завдані збитки позивач посилається на те, що відповідач як обслуговуюча організація елементів мережі та обладнання зовнішнього освітлення розташовані на бульварі Вацлава Гавела зобов`язаний був утримувати в належному технічному стані електроопори та світильники.

В заперечення своєї вини відповідач вказує на те, що причиною падіння опори є те, що в результаті падіння дерева на провід мережі зовнішнього освітлення сила його натягу, яка припала на анкерне кріплення, облаштоване на опорі, перевищила звичайне експлуатаційне значення, що призвело до порушення міцності опори.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі - відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода; особою, яка безпосередньо завдала шкоду.

Актом обстеження мережі зовнішнього освітлення під`їзної дороги по бульвару Вацлава Гавела №17 від 09.10.2017, складеного уповноваженими особами КП «КИЇВМІСЬКСВІТЛО», встановлено, зокрема, напроти будинку №15 по бульвару Вацлава Гавела в кінці прольоту, суміжного з тим, на якому лежить дерево, була встановлена залізобетонна опора типу ООУ-1, на якій встановлено жорстке анкерне кріплення само утриманого проводу, що несе навантаження від натягу його анкерного прольоту. Вказана електроопора зламана в місті технологічного лючка і впала, закріплений на цій опорі світильник пошкоджений. При падінні опора пошкодила автомобіль Ford Fiesta (державний № НОМЕР_1 ), який стояв напроти опори.

Оглядовим листом мереж зовнішнього освітлення від 08.09.2017, складеного «КИЇВМІСЬКСВІТЛО», встановлено факт задовільного стану всіх опор та відсутність нахилу, тріщин, дефектів кріплення до фундаменту, в тому числі і по бульвару Лепсе (Вацлава Гавела).

Листом Українського гідрометеорологічного центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій №01-20/883 від 13.10.2017 встановлено, що 09.10.2017 через територію Києва та Київської області проходив атмосферний фронт, який зумовив дощі, місцями сильні дощі та штормовий вітер, за оперативними даними метеорологічних станцій Києва 09.10.2017 вночі сильний дощ, вдень помірний дощ, кількість опадів за добу становила 24-33 мм, з 05:58 год. до 11:06 год. посилення вітру 9-12 м/с, з 11:34 до 15:40 год. пориви штурмового вітру 15 м/с.

Також, 15.10.2020 відповідач звернувся до Українського гідрометеорологічного центру з листом №3707-07.1/2020, в якому просив повідомити швидкість пориву вітру, кількість атмосферних опадів 09.10.2017 в м. Києві.

У відповідь на вказаний лист, Український гідрометеорологічний центр листом №01-18/1184 від 26.10.2020 повідомив відповідача про те, що за оперативними даними мете реологічної станції Київ (пр. Науки, 37) 09.10.2017 вночі та вранці дощ, місцями зливовий дощ, кількість опадів 28 мм, вдень невеликий дощ, кількість опадів 0,9 мм., з 07:11 год. до 07:40 год. пориви вітру 12 м/с.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що падіння електроопори на застрахований за Договором автомобіль було зумовлено тим, що в результаті падіння дерева на провід мережі зовнішнього освітлення сила його натягу, яка припала на анкерне кріплення, облаштоване на опорі, перевищила звичайне експлуатаційне значення, що призвело до порушення міцності опори, про що відповідачем був складений акт обстеження мережі зовнішнього освітлення під`їзної дороги по бульвару Вацлава Гавела №17 від 09.10.2017.

З огляду на викладене, суд приймає до уваги в якості належного та допустимого доказу наявний в матеріалах справи акт обстеження мережі зовнішнього освітлення під`їзної дороги по бульвару Вацлава Гавела №17 від 09.10.2017, яким встановлено причину падіння електроопори на застрахований за Договором автомобіль Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд відзначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що падіння електроопори на застрахований за Договором автомобіль сталася саме внаслідок протиправної поведінки (дії або бездіяльності) відповідача та у зв`язку з неналежним виконання ним зобов`язань з утримання вказаної електроопори в задовільному стані.

Більш того, в матеріалах справи наявний оглядовий листом мереж зовнішнього освітлення від 08.09.2017 відповідача, з якого вбачається факт задовільного стану всіх опор та відсутність нахилу, тріщин, дефектів кріплення до фундаменту, в тому числі і по бульвару Лепсе (Вацлава Гавела). Тобто, падіння електроопори могло стати наслідком падіння дерева на провід мережі зовнішнього освітлення.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано належних доказів того, що падіння електроопори сталося через неналежне виконання відповідачем його обов`язків як балансоутримувача, що виключає можливість задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача збитків на заявлену суму з огляду на відсутність вини відповідача у пошкодженні автомобіля Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з викладених у позові підстав.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий