ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.12.2020 Справа № 905/1795/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Новікової К.Ю., у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали господарської справи за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця регіональна філія Придніпровська залізниця до Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1 про стягнення штрафу у розмірі 44 840,00 грн,

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Українська залізниця регіональна філія Придніпровська залізниця звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправильне зазначення відповідачем маси вантажу у вагоні №67674960, внаслідок чого позивачем нараховано штраф у розмірі 44 840,00грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 19.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначене на 17.11.2020.

12.11.2020 до канцелярії Господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким останній заперечує проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що переваження на станції Пологи здійснювалось на 150 тонних вагах без урахування похибок, та без вивантаження вугілля з вагонів та окремого зваження вагону, у той час як відповідачем зваження здійснювалось на 200тонних вагонних вагах, які є справними та пройшли державну перевірку (технічний паспорт додається до відзиву). Крім того, у зв`язку зі скрутним фінансовим станом відповідач просить суд зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати на підставі статті 233 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.11.2020 відкладено розгляд справи на 10.12.2020 року.

24.11.2020 до канцелярії Господарського суду Донецької області від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому росить поновити строк на надання відповіді на відзив на позовну заяву, прийняти відповідь на відзив та долучити до матеріалів справи, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідь на відзив прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

10.12.2020 у судове засідання представники позивача та відповідача не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

28.05.2020 згідно залізничної накладної №48973580 зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію Світлодарське Донецької залізниці було відправлено вагон №67674960 з вантажем вугілля кам`яне, не поіменовано в алфавіті, поверхня вантажу нижча рівня бортів вагону, маркування смугою жовтого кольору 200мм по усій довженні вагону. Виходячи зі змісту накладної №48973580 від 10.04.2020 маса вантажу у вагоні №67674960 становить 64400 кг.

На станції Пологи Придніпровської залізниці вагон №67674960 відчеплено та відправлено на станцію призначення за досильною накладною №45739653.

31.05.2020 року на ст. Пологи Придніпровської залізниці на підставі акта загальної форми №1279/1П, №30182 від 30.05.2020, було проведено контрольне зважування вагона №67674960 на справних електронних вагонних вагах, прийнятих до обліку СП «Запорізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» під №089, повірка 04.12.2019.

Під час комісійного зважування виявилось, що у вагоні №67674960 фактична маса брутто вагону склала 88600 кг., тара вагона 23800 кг., нетто 64400 кг., що більше вказаного в документі на 400 кг.

Під час комерційного огляду вагону №67674960 виявлено: навантаження розміщення згідно п.п.2-3 гл. 14 Додатку 3 СМГС, маркування поздовжньою жовтого кольору, не порушено. Завантажений згідно документа. Виїмки заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень. Розвантажувальні люка зачинені на запірний механізм. Вагон у технічному стані справний.

В зв`язку з вищезазначеним у відповідності з ст. 1,29 Статуту та п. 4 „Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 року № 334, було складено комерційний акт № 463003/39 від 31.05.2020 року, який підписаний начальником станції Чистовим В.Є., агентом з розшуку Лимарчуком О.А., приймальником поїздів ОСОБА_1 .

На станції призначення Світлодарське Донецької залізниці, при перевірці вантажу у вказаному вагоні №67674960 який прибув з комерційним актом попутної станції Пологи Придніпровської залізниці №46003/39 від 31.05.2020 року, не було виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції і фактичною наявністю та станом вантажу.

Комерційний акт попутної станції Пологи Придніпровської залізниці №463003/39 від 31.05.2020 було зареєстровано на станції призначення Світлодарське Донецької залізниці під №463003/39/85, відповідно до п. 62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003р. №147-Ц.

Станцією призначення Світлодарське Донецької залізниці у розділі «Є» комерційного акту №463003/39/85 від 31.05.2020 року було зроблено відмітку «Під час перевірки вантажу різниці проти цього акту не виявлено», як передбачено п.12 „Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. №334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажною двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, комерційний акт повинні підписати три працівники залізниці. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акту й інших працівників залізниці.

Вказана правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17.

Як встановлено судом, комерційний акт №463003/39 від 31.05.2020 підписаний начальником станції Чистовим В.Є., агентом з розшуку Лимарчуком О.А., приймальником поїздів ОСОБА_1 .

Завідуючий вантажним двором у штаті відсутній.

Наказом №21 від 11.02.2020 щодо призначення відповідальних працівників станції Пологи бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів, затверджено перелік працівників які здійснюють контрольне зважування вантажів у вагонах, та уповноважені на підписання від імені залізниці комерційних актів згідно з п.10 Правил складання актів (ст. 129 Статуту залізниць України), у зв`язку з відсутністю в штатному розкладі станцій посади начальника вантажного району (завідуюча вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, старшого прийомоздавальника) призначено відповідальних осіб, які мають право підпису в комерційних актах, складених на станції Пологи згідно статуту Залізниць України.

Зі змісту цього наказу вбачається. що агент з розшуку ОСОБА_2 та приймальник поїздів ОСОБА_1 призначені бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів на станції Пологи.

За змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічна правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 23.11.2018р. у справі №916/2450/17.

Таким чином, вказані акти підписані належними особами (трьома особами працівниками станції) у відповідності до п. 10 Правил складання актів, отже, невідповідність маси вантажу з даними, зазначеними у накладній, підтверджується матеріалами справи.

Статтею 74 ГПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність. Допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (ст. 86 ГПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до сплати штрафу, нарахованого позивачем у зв`язку з невірним зазначенням маси вантажу.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Частиною ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

З огляду на вищевикладене, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належними та допустимими доказами, а саме комерційними актами №№463003/39, 463003/39/85 від 31.05.2020 , який є підставою для покладання відповідальності на відправника передбаченої ст. 122 Статуту.

Вказаний комерційний акти за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, навантаження розміщення згідно п.п.2-3 гл. 14 Додатку 3 СМГС, маркування поздовжньою жовтого кольору, не порушено, завантажений згідно документа, виїмки заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень, Розвантажувальні люка зачинені на запірний механізм, вагон у технічному стані справний.

Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.ст. 118, 122 Статуту штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Згідно із п. 24 Статуту залізниці вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті. Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту, а саме у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

Виходячи із приписів статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, аргументуючи це тим, що зважування відповідачем та переважування позивачем відбувалось на різних вагах (200 тонних та 150 тонних відповідно). В матеріалах справи наявні технічні паспорти обох ваг, згідно яких, ваги відповідача та позивача перебувають у справному технічному стані. Крім того, суд зауважує, що технічні характеристики ваг не можуть вливати на результати зважування, у випадку, коли ваги пристосовані для зважування вантажів відповідної маси та знаходяться у справному стані.

Також згідно з контекстним змістом статей 118 та 122 Статуту штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушень, тому суд не приймає до уваги даний аргумент відповідача.

Як зазначено у накладній, провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №67674960 складає 8968, 00 грн, штраф складає 8968,00 грн. х 5= 44840,00 грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

У зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій суд зазначає, що в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає права, обов`язки і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку чітко визначена ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України.

Підстав вважати такий штраф надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду немає. Тому штраф має стягуватися з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків. Крім того, можливості зменшення накладеного на порушника штрафу Статутом не передбачено.

Аналогічна за змістом позиція міститься у висновках Верховного Суду за результатом розгляду досліджуваного питання, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2019 по справі №914/2339/17.

Відтак, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця регіональна філія Придніпровська залізниця до Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 129, 236-238, 247-252, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця регіональна філія Придніпровська залізниця до Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1 про стягнення штрафу у розмірі 44 840,00 грн - задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (85670, Донецька обл., місто Вугледар, вулиця Магістральна, 4, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ) суму штрафу у розмірі 44840,00грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 2102,00грн.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 10 грудня 2020 року.

Повний текст рішення складено та підписано 15.12.2020 року

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов