РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2020Справа № 910/12933/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Аутдор Медіа»

до Приватного акціонерного товариства «Атек»

про стягнення 715.000,00 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

за участю представників сторін

від позивача Біденко О.М., директор

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

28.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Аутдор Медіа» до Приватного акціонерного товариства «Атек» про стягнення 715.000,00 грн втраченої вигоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено договір оренди металевої конструкції № 01/08-18/08 від 01.08.2018, відповідно до умов якого позивачу передано в строкове платне володіння та користування металеву конструкцію площею 500 кв. м., за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 83 (на зовнішній частині фасаду будинку) для розміщення зовнішньої реклами, що підтверджується актом прийому-передачі. 02.03.2020 між позивачем та ТОВ «Бекстейдж Менеджмент» було укладено додаткову угоду № 7 до договору № 26/10/17 від 26.10.2017 відповідно до якої позивач зобов`язався надати ТОВ «Бекстейдж Менеджмент» спеціальну конструкцію на проведення рекламної кампанії за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 83, а останній взяв на себе зобов`язання по оплаті вартості послуг за експонування рекламної компанії у розмірі 140.000,00 грн в місяць. На виконання укладеного з ТОВ «Бекстейдж Менеджмент» договору позивачем було замовлено спеціальну конструкцію, та здійснено її часткову оплату у розмірі 115.000,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до відповідача з прохання організувати на 18.03.2020 доступ до об`єкта оренди за договором № 01/08-18/08 від 01.08.2018. Оскільки відповідачем не було надано доступу до об`єкту, позивач повторно звернувся з претензією № 19/03-20/1 від 19.03.2020, в якій містилась вимога надати орендарю доступ і можливість до 01.04.2020 здійснити роботи з монтажу спеціальної конструкції. Враховуючи те, що відповідачем не було надано позивачу доступу до об`єкту оренди, позивач не виконав взяті на себе зобов`язання перед ТОВ «Бекстейдж Менеджмент» за додатковою угодою № 7 до договору № 26/10/17 від 26.10.2017, що призвело до відмови останнього від надання позивачем послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2020 відкрито провадження у справі № 910/12933/20 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.10.2020.

Даною ухвалою зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 04.09.2020 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 810 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03062, м. Київ, просп. Перемоги, 83, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 04.09.2020, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 18.09.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 919, а отже відповідач мав подати відзив на позовну заяву у строк до 05.10.2020 включно.

В підготовчому засіданні 01.10.2020 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 15.10.2020.

15.10.2020 на електрону пошту суду від представника відповідача - адвоката Шейгас Марини Валеріївни надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з неможливістю направити повноважного представника, який має приймати участь в іншому судовому процесі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/12933/20 на 30 (тридцять) днів.

В підготовчому засіданні 15.10.2020 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 10.11.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12933/20 від 15.10.2020 клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання, на підставі ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, повернуто без розгляду.

09.11.2020 від відповідача до суду надійшли пояснення по справі, відповідно до яких відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що починаючи з моменту звернення позивача, на вказаному у пункті 2.2. договору місці розташування (на зовнішній частині фасаду будинку літ. 1 Ж цілісного майнового комплексу по просп. Перемоги, 83) і по сьогоднішній день об`єкт оренди відсутній. На фасадній частині будівлі розташована виключно фронтальна захисна конструкція з металевого катаного профільного листа, площею не більше 200 кв. м., а конструкція зафіксована на фото в акті прийому-передачі відсутня. Не зрозуміло як відповідач міг заборонити доступ до об`єкта оренди, коли такий об`єкт відсутній. Фасадна частина будинку літ. 1 Ж являється одночасно парканом цілісного майнового комплексу по п-т. Перемоги, 83, за якою проходить проїзна частина - місце загального користування, як і хто міг заборонити позивачеві перебувати в місцях загального користування жодних доказів до позову не надано. Відсутні в матеріалах справи також докази того хто конкретно за яких обставин, в чиїй присутності, коли та кому з співробітників позивача відмовив в доступі до об`єкта оренди. Позивач звертається до відповідача листом від 12.03.2020 і просив надати доступ до об`єкта оренди 18.03.2020, лист відповідач отримав 27.03.2020, через дев`ять днів після встановленої позивачем дати. Позивач не дочекавшись на отримання кореспонденції відповідачем оформив та направив претензію, звинувачуючи відповідача у невиконанні не отриманої вимоги. Претензія отримана відповідачем 30.03.2020, що унеможливлює її розгляд надсилання та отримання позивачем до 01.04.2020.

В підготовчому засіданні 10.11.2020 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.11.2020.

Позивач в судовому засіданні 24.11.2020 позовні вимоги підтримав повністю.

В судовому засіданні 24.11.2020 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 03.12.2020.

Відповідач в судове засідання 03.12.2020 не з`явився.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 03.12.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.08.2018 між Приватним акціонерним товариством «Атек» (орендодавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Аутдор Медіа» (орендар, позивач) було укладено договір оренди металевої конструкції № 01/08-18/08 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.2. договору орендодавець передає, а орендар приймає на умовах оренди в строкове платне володіння та користування металеву конструкцію (об`єкт оренди), визначену умовами цього договору.

Згідно з п. 2.3 договору металеве конструкція, яка передається в оренду за цим договором, безпосередньо примикає до будівлі Літ. 1 Ж, котра входить в цілісний майновий комплекс, що розташований за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 83.

Спір у справі виник у зв`язку з ненаданням відповідачем позивачу доступу до об`єкта оренди внаслідок чого позивачем понесено збитки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Відповідно до п. 7.1 договору об`єкт оренди передається орендарю в момент підписання сторонами даного договору, шляхом оформлення (підписання) акта прийому-передачі, що є невід`ємною частиною цього договору. Об`єкт оренди вважається фактично переданим орендарю з дня підписання сторонами акту прийому-передачі.

Згідно акту прийому-передачі від 01.08.2020 орендодавець передав, а орендар прийняв металеву конструкцію (об`єкт оренди) загальною площею 500 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 83.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з п. 3.1 договору об`єкт оренди надається в оренду строком на 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців. Обчислення строку оренди розпочинається з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі об`єкта оренди.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Згідно з п. 4.1 договору розмір плати за користування об`єктом оренди, у відповідний місяць оренди, складає

- в період розміщення на об`єкті оренди рекламної інформації - 40.000,00 грн з урахуванням ПДВ,

- в період відсутності на об`єкті оренди рекламної інформації - 1.000,00 грн, зх. урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 2.3 договору об`єкт оренди надається для використання з метою розміщення зовнішньої реклами у відповідності до напрямів господарської діяльності орендаря.

Згідно з п. 5.2.2 договору орендодавець зобов`язаний забезпечити цілодобове використання об`єкта оренди.

За умовами п. 6.2.2 договору орендар зобов`язаний використовувати об`єкт оренди виключно за цільовим призначенням, визначеним у п. 2.3 цього договору.

Відповідно до п.п. 6.1.1, 6.1.2, 6.1.3 договору орендар має право самостійно здійснювати власну господарську діяльність на об`єкті оренди, використовувати об`єкт оренди, зокрема, самостійно визначати порядок користування об`єктом оренди; встановлювати спеціальну конструкцію на об`єкті оренди та використовувати за цільовим призначенням; розміщувати рекламу (рекламу своїх клієнтів) на спеціальних конструкціях, які встановлені на об`єкті оренди.

Відповідно до п. 7.2 договору для фактичного розміщення реклами орендар за 10 (десять) днів до такого розміщення направляє орендодавцеві листа про таку необхідність, а орендодавець зобов`язується надати об`єкт оренди для такого розміщення в належному технічному стані.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 12/03-20/1 від 12.03.2020, в якому повідомив відповідача що до об`єкту оренди представниками позивача було здійснено виїзд для проведення робіт з монтажу спеціальної конструкції, але в доступі було відмовлено. Позивачем реалізоване (передано) дане місце для замовника під розміщення його рекламної інформації з 01.04.2020. Спеціальна рекламна конструкція з елементами підсвічування виготовлена та потребує монтажу на об`єкті оренди. З огляду на викладене, позивач просив відповідача організувати на 18.03.2020 доступ до об`єкта представникам позивача для виконання робіт з монтажу спеціальної рекламної конструкції та подальшого монтажу рекламної інформації.

Вказаний лист позивача було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією 12.03.2020, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 12.03.2020 та накладною Укрпошти № 011.

Даний лист отримано відповідачем 27.03.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 011.

Оскільки зазначена вимога позивача отримана відповідачем лише 27.03.2020 вона не могла бути задоволена відповідачем за спливом визначеної для доступу дати.

Не зважаючи на це, позивач звернувся до відповідача з претензією № 19/03-20/1 від 19.03.2020, в якій вимагав виконати взяті на себе зобов`язання по договору оренди № 01/08-18/08 від 01.08.2018 та надати орендарю доступ і можливість до 01.04.2020 здійснити роботи з монтажу спеціальної конструкції з елементами підсвічування та здійснити розміщення рекламної інформації.

Дана претензія надіслана відповідачу 19.03.2020 рекомендованою кореспонденцією № 108, що підтверджується описом вкладення від 19.03.2020 та отримана відповідачем 31.03.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 108.

З матеріалів справи вбачається, що 26.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Аутдор Медіа» (позивач, виконавець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бекстейдж Менеджмент» (замовник) укладено договір № 26/10/17 на проведення рекламної компанії на спеціальних конструкціях, до якого 02.03.2020 сторонами укладено додаткову угоду № 7, відповідно до якої узгоджено

адресу розміщення спеціальної конструкції - м. Київ, просп. Перемоги, 83;

строк рекламної компанії - з 01.04.2020 по 30.09.2020;

вартість послуг в місяць - 140.000,00 грн.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи позивачем для належного надання послуг замовникові - ТОВ «Бекстейдж Менеджмент» платіжним дорученням № 2596 від 16.03.2020 на рахунок було здійснено часткову оплату за виготовлення спеціальної конструкції згідно договору № 01/06-18/1 від 01.06.2018 та додаткової угоди № 17 від 11.09.2018 у розмірі 115.000,00 грн.

Позивач у позовній заяві зазначає, що 20.03.2020 він листом № 20/03-20/1 повідомив ТОВ «Бекстейдж Менеджмент», що в силу певних обставин, які не дають можливості завчасно підготувати спеціальну конструкцію для розміщення рекламної інформації, виконавець немає можливості розпочати рекламну кампанію з 01.04.2020. Просив замовника розглянути можливість перенести початок рекламної кампанії з 01.05.2020, строком на 6 (шість) місяців. Проте позивачем відповідний лист та докази звернення з ним до ТОВ «Бекстейдж Менеджмент`не подано.

Також позивач зазначив, що 27.03.2020 між ним та ТОВ «Бекстейдж Менеджмент» було підписано додаткову угоду № 9 до договору № 26/10/17 від 26.10.2017 про перенесення рекламної кампанії та розпочати її з 01.05.2020 по 31.10.2020. Дану додаткову угоду позивачем не подано та матеріали справи не містять.

У зв`язку з неможливістю здійснити роботи з монтажу спеціальної конструкції позивач звернувся до ТОВ «Бекстейдж Менеджмент» з пропозицією № 23/04-20/1 від 23.04.2020 про можливість надання альтернативного об`єкту для проведення рекламної кампанії, яка була запланована на об`єкті, що розташований за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 83.

TOB «Бекстейдж Менеджмент» листом № 6 від 29.04.2020 повідомило позивача, що запропоновані ним альтернативні місця для розміщення рекламної інформації, нажаль, не відповідають вимогам замовника, оскільки пріоритетним було місце розташування спеціальної конструкції, саме в напрямку просп. Перемоги. TOB «Бекстейдж Менеджмент» повідомило про відмову від надання послуг по додатковій угоді № 9 від 27.03.2020.

Позивач вважає, що невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по договору № 01/08-18/08 від 01.08.2018 призвело до того, що ТОВ «Світ Аутдор Медіа» не надав належним чином ТОВ «Бекстейдж Менеджмент» послуги по додатковій угоді № 9 від 27.03.2020 з проведення рекламної кампанії, що у подальшому призвело до понесення позивачем матеріальних збитків у вигляді втраченої вигоди в розмірі 715.000,00 грн. Сума матеріальних збитків у вигляді втраченої вигоди позивачем вирахована наступним чином:

ВВ - втрачена вигода - (715.000,00 грн);

С - сума, яка могла б бути отримана позивачем за послуги з 01.05.2020 по 31.10.2020 (загальний строк надання послуг - 6 місяців - (840.000,00 грн);

РОП - розмір орендної плати за договором оренди № 01/08-18/08 від 01.08.2018 за весь строк користування спеціальною конструкцією в період з 01.05.2020 по 31.10.2020 - (240.000,00 грн);

ВМ - виготовлення металоконструкції - (115.000,00 грн).

ВВ = С - РОП+ВМ

840.000,00 грн - 240.000,00 грн + 115.000,00 грн = 715.000,00 грн.

Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, за загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. За загальними правилами судового процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість, вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

За приписами ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вимагаючи відшкодування збитків у вигляді втраченої вигоди, позивач повинен довести, що за звичайних обставин він мав реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Разом із тим відповідно до ч. 1 ст. 142 Господарського кодексу України прибуток (доход) суб`єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 923/700/17.

Позивачем не зазначено та не доведено коли саме представниками позивача було здійснено виїзд на об`єкт оренди для проведення робіт з монтажу спеціальної конструкції.

Позивачем жодними засобами доказування не доведено, що відповідач чинив перешкоди у доступі до об`єкта оренди для встановлення спеціальної конструкції (як то акту про перешкоди у доступі до об`єкта оренди, складеного за участю незацікавлених осіб, протоколу складеного працівниками поліції тощо).

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що саме неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила позивача можливості отримати прибуток в розмірі спірної суми.

На підтвердження факту понесення реальних збитків позивачем долучено до матеріалів справи платіжне доручення № 2596 від 16.03.2020 на суму 115.000,00 грн за виготовлення, монтаж та обслуговування спеціальної конструкції згідно договору № 01/06-18/1 від 01.06.2018 та додаткової угоди № 17 від 11.09.2018.

В той же час суд відзначає, що копії вказаного договору та додаткової угоди, на підставі яких здійснено оплату, позивачем суду не надано. За відсутності відповідних договору та додаткової угоди суд позбавлений можливості встановити які саме послуги надавались позивачу.

Відтак, позивачем належними та допустимими доказами не було доведено, що понесення вказаних витрат було зумовлено протиправною поведінкою замовника, тоді як для кваліфікації витрат як збитків необхідно встановити безпосередній причинний зв`язок між витратами особи та порушенням, вчиненим іншою особою.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про недоведеність позивачем протиправної поведінки відповідача як необхідного елементу цивільного правопорушення, доведення якого є обов`язковим при зверненні з позовом про відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що позивачем не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для застосування до відповідача такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, що є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Аутдор Медіа» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Аутдор Медіа» відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 18.12.2020.

Суддя В.В.Сівакова