ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХвала
"22" грудня 2020 р. м. Ужгород Справа № 907/665/18
Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,
розглянувши клопотання розпорядника арбітражного керуючого Тищенко Н.П. від 11.12.2020 №01-18/167 про забезпечення вимог кредиторів (надійшло до суду 21.12.2020)
у справі № 907/665/18
за заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Полімер-Техніка, смт.Воловець, Воловецький район, Закарпатська область,
до публічного акціонерного товариства Ужгородський Турбогаз, м.Ужгород код ЄДРЮОФОПтаГФ 00153608
Представники: не викликались
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.12.2018 року відкрито провадження у справі про банкрутство публічного акціонерного товариства Ужгородський Турбогаз, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено по справі №907/665/18 розпорядником майна боржника - арбітражного керуючого Тищенко Наталію Петрівну та призначено попереднє засідання.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2019, справу №907/665/18 передано на розгляд судді Ремецькі О.Ф.
Ухвалою суду від 15.05.2019 року прийнято справу №907/665/18 до свого провадження та призначено судове засідання для розгляду заяв кредиторів та реєстру вимог кредиторів на 05.06.2019.
Ухвалою суду від 05.06.2019 розгляд заяви кредиторів відкладено на 16.07.2019.
Ухвалою суду від 16.07.2019 відкладено попереднє судове засідання у справі на 30.07.2019.
Ухвалою суду від 30.07.2019 відкладено попереднє судове засідання на 11.09.2019.
На день судового засідання боржником та розпорядником майна подано суду клопотання про призначення у межах справи про банкрутство судової експертизи з приводу правомірності визначення кредитором ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» суми боргових зобов`язань боржника з підстав, викладених у них.
Ухвалою суду від 11.09.2019 відкладено попереднє судове засідання на 09.10.2019
Ухвалою суду від 09.10.2019 було продовжено розпоряднику майна боржника строк на проведення інвентаризації майна боржника до 30.10.2019, відкладено розгляд попереднього судового засідання у справі та розгляд заяви боржника і розпорядника майна про призначення у справі судово-економічної експертизи на 13 листопада 2019 р.
Ухвалою суду від 11.11.2019 було відкладено розгляд попереднього судового засідання у справі та розгляд заяви боржника і розпорядника майна у зв`язку з перебуванням головуючого судді Ремецькі О.Ф. у відрядженні на 11.12.2019.
На день судового засідання боржником подано заяву про визнання ПАТ Ужгородський Турбогаз кредиторських вимог ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» на суму 416 938 750,54 грн.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2019 у задоволенні заяв боржника та розпорядника майна про призначення судової економічної експертизи у справі відмовлено, відкладено розгляд попереднього судового засідання у справі та розгляд заяв Головного управління ДФС у Закарпатській області та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з грошовими вимогами до боржника на 27 січня 2020.
Ухвалою суду від 27.01.2020 відкладено розгляд заяви АТ «Банк !Фінанси та Кредит» з грошовими вимогами до боржника на 11.03.2020.
Ухвалою суду від 11.03.2020 визнано кредитором боржника з поточними вимогами Головне управління ДПС у Закарпатській області на загальну суму 412.672,40 грн., з яких: 3 842,00 грн. - вимоги першої черги; 221.978,40 грн. - вимоги третьої черги та 186.852,00 грн. вимоги шостої черги. У задоволенні решти вимог кредитора відмовлено. Відкладено засідання по розгляду вимог АТ «Банк !Фінанси та Кредит» з грошовими вимогами до боржника на 14.04.2020.
03.04.2020 до Господарського суду Закарпатської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА ОФЕРТА», м. Київ від 11.03.2020 про заміну кредитора Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», м. Київ правонаступником.
Ухвалою суду від 09.04.2020 призначено до рощгялду дану заяву без виклику сторін із встановленням строку для учасників справи подання своїх письмових пояснень по суті заяви.
21.12.2020 розпорядником майна подано суду заяву про продовження процедури розпорядження майном з огляду на те, що грошові вимоги до боржника у встановленому Кодексом порядку у повному обсязі не розглянуті, не завершено процедуру інвентаризації майна боржника, не завершено аналіз фінансового становища боржника, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації), не сформовано комітет кредиторів, тощо.
21.12.2020 до Господарського суду Закарпатської області надійшла також заява розпорядника майна Тищенко Н.П. про забезпечення вимог кредиторів.
В обгрунтування своїх доводів розпорядник майна боржника просить суд взяти до уваги те, що 30.11.2020 року на адресу АТ «Ужгородський Турбогаз» надійшло повідомлення вимога (в порядку ст. ст. 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку») від Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Монтале» про необхідність протягом 30 днів з дати отримання цього повідомлення погасити заборгованість за основним зобов`язанням яка станом на дату цієї вимоги становить суму грошових вимог до боржника АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за відповідними кредитними угодами.
При цьому, ТОВ «Фінансова Компанія «Монтале» посилається на п. 8 ст. 41 Кодексу України з процедур банкротства, де зазначено, що дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкротство, а щодо задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, дія мораторію припиняється автоматично після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном, якщо господарським судом протягом цього часу не було винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації.
ТОВ «Фінансова Компанія «Монтале» має намір задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку», шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, оскільки станом на день подання цієї вимоги пред`явлений строк, а саме 170 днів, сплив.
Аналізуючи клопотання розпорядника майна суд констатує наступне.
Відповідно до ч. 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі, пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.
Згідно ч. 1 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Відповідно до ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах.
Згідно ч. 8 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке е предметом забезпечення, дія мораторію припиняється автоматично після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном, якщо господарським судом протягом цього часу не було винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації.
Однак, за приписами ч. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий.
Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.
Статтею 41 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство.
Так, з моменту відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника і спеціальні норми Кодексу застосовуються переважно щодо інших законодавчих актів.
Будь-яке відчуження майна боржника, зокрема того що знаходиться в заставі, здійснюється з нагляду розпорядника майна та вирішується виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.
Згідно ч. 1 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.
Заявник зазначає, що звернення стягнення на предмет іпотеки фактично призведе до втрати будь-яких шансів на відновлення платоспроможності боржника та призведе до непропорційного погашення заборгованості перед кредиторами Боржника. Окрім цього, нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки, становить значну частину майна Боржника, за рахунок якого підприємство може відновити свою платоспроможність, а за відсутності такої можливості, за рахунок реалізації цього майна у процедурі банкрутства можуть бути задоволені вимоги кредиторів з врахуванням принципів черговості та пропорційності. Невжиття заходів забезпечення вимог кредиторів призведе до позбавлення Боржника активу та, як наслідок, виключить будь-яку можливість відновити платоспроможність ПАТ «Ужгородський Турбогаз» та проведення розрахунків з кредиторами, включаючи виплату заробітної плати та розрахунки з державою.
Статтею 136 ГПК України встановлено, що Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з положеннями ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.
Згідно із ч. 5, 6 ст.140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства, Господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику вчиняти без згоди арбітражного керуючого правочини, а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном або цінними паперами без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.
Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» (із змінами) заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Відповідно абз. 2, 3, 4 пункту 3 зазначеної Постанови № 16 від 26.12.2011 достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості. Господарський суд вправі заборонити вчиняти певні дії.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.
Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Враховуючи викладене вище, заявлені заходи забезпечення вимог кредиторів у справі про банкрутство ПАТ «Ужгородський Турбогаз», оцінивши у сукупності описані вище фактичні обставини справи та подані документи, приймаючи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає обґрунтованим подане клопотання та погоджується з правовою позицією заявника про те, що вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів у визначений ним спосіб жодним чином не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди іншим кредиторам.
Крім того, подаючи дане клопотання, кредитор виходить з того, що відповідно до ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
Разом з тим, виключно суд у справі про банкрутство вирішує питання про можливість звернення стягнення на майно боржника, на які не поширюється дія мораторію. А, отже, суд у справі про банкрутство на забезпечення вимог кредиторів вправі вчинити дії по забороні вчиняти дії стосовно майна боржника, щодо якого мала місце повідомлення ТОВ «ФК «Монтале» про звернення стягнення на предмет іпотеки.
При цьому, суд вважає за необхідне відзначити, що у межах справи про банкрутство вимоги АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до боржника не розглянуті та перебувають на відповідному розгляді.
На підставі вищевикладеного, на основі наведених заявником обґрунтувань та наданих доказів з метою недопущення можливості вчинення неправомірних дій, суд вбачає за необхідне задовольнити клопотання про забезпечення вимог кредиторів від 11.12.2020, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки призводить до завершення цих процедур, суд вважає за необхідне заборонити вчиняти дії по відношенню відповідного нерухомого майна.
Керуючись ст. ст. 39-41 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 136, 137, 140, ст. 234 ГПК України, суд, -
Заяву розпорядника арбітражного керуючого Тищенко Н.П. від 11.12.2020 №01-18/167 про забезпечення вимог кредиторів задовольнити.
- об`єкт нерухомого майна - Вбудовані приміщення площею 3097,51 м.кв., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 8131586, найменування підприємства - Акціонерне товариство «Ужгородський Турбогаз», код ЕДРПОУ 00153608, адреса - Закарпатська обл., м. Ужгород, пр. Свободи (пр. 40 річчя Жовтня), буд. 52;
- земельна ділянка, кадастровий номер 2 1 24883600:02 :004:00 1 0, загальною площею 2,1250 га за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с/рада Коритнянська;
Направити копію ухвали сторонам у справі
Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею, якщо інше не передбачено цим Кодексом або Кодексо України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Оскарження даної ухвали не зупиняє її виконання.
Ухвала підписана 22.12.2020 року.

Суддя О.Ф. Ремецькі