СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2020 р. Справа № 922/2536/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.

за участю представників:

апелянт Бєлоус Л.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. №3342Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 року у справі №922/2536/20,

за заявою фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків, (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

ФО ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність, посилаючись на те, що у неї утворилась заборгованість перед кредиторами на загальну суму 1121703,70 грн., яку вона неспроможна задовольнити, в зв`язку з відсутністю грошових коштів для погашення кредиторських вимог. Також в своїй заяві просить суд задовольнити клопотання про звільнення її від авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Розглянувши надану заяву, суд відмовив у задоволенні клопотання заявника про звільнення від сплати авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією і встановив, що заявником, не надано доказів авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією.

Ухвалою суду від 14.08.2020 року встановлено строк заявнику для усунення недоліків заяви - не пізніше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 року у справі №922/2536/20 (суддя Міньковський С.В.) у зв`язку з неусуненням недоліків скарги повернуто заяву ФО ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Заявник з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 року, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Одночасно з апеляційною скаргою апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08 грудня 2020 року поновлено ФО ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 року у справі №922/2536/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФО ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 року у справі №922/2536/20. Призначено справу до розгляду на 21 грудня 2020 р. о 10:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

У судове засідання з`явилась представник апелянта.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника апелянта, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник, ФО ОСОБА_1 , звернулась до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 року у справі відмовлено ФО ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією. Заяву ФО ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху. Повідомлено заявника про допущені недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Встановлено десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

Копію ухвали суду направлено ОСОБА_2 та отримано нею 19.08.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №020360.

Однак, у зв`язку з неусуненням ФО ОСОБА_1 недоліків, не надано доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, господарським судом повернуто заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ФО ОСОБА_1 .

Надаючи правову кваліфікацію висновкам господарського суду, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Чинним законодавством не передбачено можливості звільнення чи відстрочення від сплати авансування винагороди арбітражного керуючого, а передбачено прямий обов`язок по наданню доказів його сплати.

Відтак, суд зазначив, що заявник не усунув недоліки своєї заяви, що є підставою для її повернення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ФО ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Відповідно до п.12 ч.3 ст.116 КУпБ України до заяви про відкриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи мають бути надані докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Статтею 30 цього Кодексу врегульовані винагорода та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Так, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Обов`язок боржника авансувати вищенаведену суму до звернення з відповідною заявою до суду передбачений КУПБ і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою ст.116 КУПБ.

При цьому, Кодекс не містить умов та не передбачає права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому на етапі подання заяви та вирішення судом питання про її прийняття до розгляду. Не містить Кодекс і повноважень суду звільнити або відстрочити авансування зазначених витрат за аналогією із судовим збором.

Боржник, обґрунтовуючи клопотання, посилаючись на обмеження в доступі до правосуддя, надмірність тягара для неплатоспроможного боржника в разі авансування витрат, використовуючи при цьому практику Європейського суду з прав людини, помилково ототожнив винагороду арбітражного керуючого та судовий збір.

Відповідно до ст.1 Закону України Про судовий збір судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Вказаний Закон встановлює обов`язковість сплати судового збору у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство і не передбачає сплати судового збору, якщо таку заяву подає боржник (виняток становлять заяви про затвердження плану санації, реструктуризації, але які подаються до відкриття провадження у справі про банкрутство).

Виходячи з вищенаведеної норми, держава врахувала можливість надмірного тягара для неплатоспроможного боржника, який має право, а в деяких випадках і зобов`язаний звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, на заявника - боржника в даній справі не покладено обов`язок сплати судового збору, тому всі його посилання на надмірність покладених судових витрат, обмеження доступу до правосуддя та практику Європейського суду з прав людини з цього приводу є недоречними.

Винагорода арбітражному керуючому, як передбачено ст.30 КУПБ, це плата арбітражному керуючому за виконання ним своїх повноважень.

Статтею 10 КУПБ встановлено, що арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Пунктом 3 ч.1 ст.12 цього Кодексу передбачено право арбітражного керуючого отримувати винагороду в розмірі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Отже, виходячи з юридичної природи винагороди арбітражного керуючого, звільнення від її сплати не вплине на баланс інтересів держави та заявника в цій справі, оскільки є лише платою суб`єкту незалежної професійної діяльності за виконання ним своїх обов`язків. В той же час звільнення заявника від авансування такої винагороди на етапі подання заяви вплине на баланс інтересів боржника та арбітражного керуючого, позбавивши останнього права на своєчасне отримання винагороди в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень ( абз.5 ч.2 ст.3 КУПБ).

Будь-яких положень, умов та підстав, за яких суд може відстрочити, розстрочити або звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому чинним законодавством України не передбачено.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що внаслідок аналізу вищенаведених норм у їх сукупності слід дійти висновку, що питання про звільнення заявника від авансування винагороди арбітражного керуючого знаходиться поза компетенцією суду.

Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ст. 129 Конституції України здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі, й у питанні звільнення від сплати винагороди керуючому реструктуризацією.

Крім того, колегія суддів враховує позицію Європейського Суду з прав людини, згідно з якою право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 36 рішення у справі "Golder v. the United Kingdom" від 21 лютого 1975 року № 4451/70, п. 57 рішення у справі "Ashingdane v. the United Kingdom" від 28 травня 1985 року № 8225/78, п. 37 рішення у справі "Guerin v. France" від 29 липня 1998 року № 25201/94, п. 96 рішення у справі "Krombach v. France" від 13 лютого 2001 року № 29731/96, пункти 53, 55 рішення у справі "Воловік проти України" від 06 грудня 2007 року № 15123/03, п. 27 рішення у справі "Пелевін проти України" від 20 травня 2010 року № 24402/02, п. 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року № 45783/05, ухвала щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі "Скорик проти України"); такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватися відповідно до потреб і ресурсів суспільства; держава вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі (рішення у справах "Osman v. The United Kingdom" від 28 жовтня 1998 року № 23452/94 та "Kreuz v. Poland" від 19 червня 2001 року № 28249/95);

З огляду на викладене та враховуючи відсутність законодавчо встановленого механізму звільнення заявника від авансування винагороди керуючому реструктуризацією, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про повернення заяви ФО ОСОБА_1 .

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його апеляційній скарзі, колегія суддів звертає увагу, такі аргументи були враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржена ухвала є мотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції не виявлено підстав, передбачених ст. 277 ГПК України для задоволення вимог апеляційної скарги ФО ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, ухвала місцевого господарського суду прийнята з дотриманням та відповідно до приписів господарського процесуального закону та Кодексу України з процедур банкрутства, тому доводи скаржника про порушення судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 254, 269, 270, 271 п.1 ч.1 ст. 275, ст. ст. 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ФО ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 року у справі №922/2536/20 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду в порядку, передбаченому статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України, через Східний апеляційний господарський суд або безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22.12.2020 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Хачатрян В.С.