РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.12.2020Справа № 910/14800/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

до Департаменту патрульної поліції

про стягнення 25165,90 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про стягнення 25165,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.02.2019 у м. Харків на перехресті просп. Гагаріна та просп. Льва Ландау відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 на якого було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №354860 та «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та належить Департаменту патрульної поліції. На підставі страхового акту №02644/42/920 від 05.02.2020 позивач сплатив відповідачу страхове відшкодування у розмірі 25165,90 грн, що підтверджується платіжним №78443 від 07.02.2020. Враховуючи, що постановою Комінтернівського районного суду міста Харків у справі №641/133/20 від 05.03.2020 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення безпідставно отриманого страхового відшкодування у розмірі 25165,90 грн. Внаслідок того, що відповідач не повернув безпідставно отримані грошові кошти, позивач просить стягнути з відповідача 25165,90 грн виплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.11.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній підтвердив обставини викладені у тексті позовної заяви позивача, проте зазначив, що оскільки позивачем було визнано вимогу відповідача щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок вищезазначеного страхового випадку та здійснено страхове відшкодування у розмірі 25165,90 грн, то немає підстав вважати, що дані кошти за своєю природою є безпідставно набутим майном. У зв`язку з вищезазначеним, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

02.11.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що позиція відповідача є безпідставною та необґрунтованою, оскільки порядок відшкодування страхової шкоди є чітко визначений та регламентований на законодавчому рівні, проте грошові кошти отримані відповідачем не можуть вважатись відшкодуванням шкоди, оскільки відповідно до чинного законодавства у позивача не виникло обов`язку на відшкодування, а у відповідача - на отримання коштів. Враховуючи, що відповідач дані кошти були отримані у без достатніх на те підстав, вони мають вважатися безпідставно набутими та повернуті позивачу.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.12.2018 між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (позивач, страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з умовами якого страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Згідно з п. 3 полісу, строк дії страхового полісу з 26.12.2018 до 26.12.2019.

Пунктом 7 полісу визначено, що забезпеченим транспортом є транспортний засіб ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації викладеної в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 07.12.2019 у м. Харкові на перехресті просп. Гагаріна та просп. Льва Ландау водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 не надав перевагу в русі транспортному засобу Toyota д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався з ввімкненими маячками, внаслідок чого сталось зіткнення. Внаслідок чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. Особою, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення зазначено ОСОБА_1 .

Листом №13620/41/14/02-2019 від 24.12.2019 відповідач звернувся до позивача в якому повідомив про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 07.12.2019. Окрім того, відповідачем долучено заяву щодо виплати страхового відшкодування.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №74-D/63/7 від 17.01.2020 вартість матеріального збитку завданого власнику Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_2 складає 28995,47 грн з урахуванням ПДВ.

07.02.2020 на підставі заяви відповідача про відшкодування шкоди 24.12.2019, висновку експертного товарознавчого дослідження №74-D/63/7 від 17.01.2020, Страхового акту №02644/42/920 від 05.02.2020 позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 25165,90 грн, що підтверджується платіжним дорученням №78443 від 04.02.2020, призначення платежу: «страхове відшкодування згідно Договору АМ9404489 від 26.12.2018, Департамент патрульної поліції.

Факт отримання грошових коштів відповідачем не заперечується.

Разом з тим, 05.03.2020 постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова закрито провадження у справі №641/133/20 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищезазначеним, 09.04.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією про повернення безпідставно отриманого страхового відшкодування, в якому зазначив, що наразі відсутні підстави для відшкодування шкоди, заподіяної транспортному засобу Toyota д.н.з. НОМЕР_2 під час дорожньо-транспортної пригоди 07.12.2019, у зв`язку з чим, просив повернути відповідача безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 25165,90 грн.

Станом на звернення позивача з даним позовом до суду, відповідач не задовільнив вимоги позивача, викладені у вищезазначеній претензії, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України визначено, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Постановою Комінтернівського районного суду міста Харкова №641/133/20 встановлено, що наданими матеріалами не підтверджується факт порушення Правил дорожнього руху України саме водієм ОСОБА_1 , тобто не доведено наявність в діях цього водія вини, а відповідно складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вищезазначеною постановою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, факти встановлені рішенням суду у справі №641/133/20, яке набрало законної сили, повторного доведення не потребують.

Враховуючи, що провадження у справі №641/133/20 було закрито на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, вказана підстава закриття провадження є реабілітуючою, тобто такою, яка спростовує факт наявності вини ОСОБА_1 в скоєнні ДТП 07.12.2019.

Оскільки, матеріали справи не містять інших доказів, щодо доведення вини ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, суд зазначає, що обов`язок позивача щодо виплати страхового відшкодування відповідачу не настав, а тому й підстави для виплати страхового відшкодування відсутні.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Суд зазначає, що посилання відповідача на ту обставину, що позивачем прийнято вмотивоване рішення щодо задоволення заяви відповідача, а тому відсутні підстави вважати, що дані кошти є безпідставно набутим майном, відхиляються, оскільки відповідачем не надано жодних доказів щодо підтвердження законодавчо визначених підстав для настання у позивача обов`язку щодо виплати страхового відшкодування.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів у розмірі 25165,90 грн.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3; ідентифікаційний код 40108646) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» (03062, м. Київ, просп, Перемоги, буд. 65; ідентифікаційний код 30115243) 25165 (двадцять п`ять тисяч сто шістдесят п`ять) грн 90 коп. виплаченого страхового відшкодування, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 (двi тисячi сто дві) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 21.12.2020.

Суддя Я.В. Маринченко