ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10 грудня 2020 року м. Черкаси справа № 925/1239/17

Господарський суд Черкаської області у складі судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю

від стягувача - представник не з`явився,

від боржника - представник не з`явився,

від Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - представник не з`явився,

від третьої особи - представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Черкаської області

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОИЛ» № 47 від 03.01.2020 на дії заступника начальника Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бумар Віталіни Юріївни щодо винесення постанов про арешт коштів боржника та арешт майна боржника від 21 грудня 2019 року,

скаргу Фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича від 25.03.2020 на протиправні дії Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «СОИЛ»

2. Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаської області

про стягнення заборгованості у розмірі 6 769 593,00 грн та визнання неправочинними дій Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації»

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2020 року до Господарського суду Черкаської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «СОИЛ» надійшла скарга № 47 від 03.01.2020 на дії заступника начальника Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, у якій скаржник просить:

1. Визнати дії заступника начальника Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бумар Віталіни Юріївни щодо винесення постанов про арешт коштів боржника та арешт майна боржника від 21 грудня 2019 року неправомірними;

2. Визнати постанови заступника начальника Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бумар Віталіни Юріївни про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження № 60907066 та арешт майна боржника від 21 грудня 2019 року в межах виконавчого провадження № 60927933 (зведене виконавче провадження № 60930588) недійсними.

25 березня 2020 року до Господарського суду Черкаської області від Фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича надійшла скарга на протиправні дії Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій скаржник просить:

1. Визнати дії органу державної виконавчої служби противоправними;

2. Скасувати постанову від 03.03.2020, ВП № 60227933 про закінчення виконавчого провадження;

3. Зобов`язати орган державної виконавчої служби усунути порушення, накласти арешт на майно боржника ТОВ «СОИЛ» та продовжити виконавчі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

4. Направити ухвалу до Міністерства юстиції для притягнення посадових осіб органу відділу державної виконавчої служби до відповідальності.

Згідно з ст. 339 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ст. 340 ГПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Ухвалами від 30.11.2020 Господарський суд Черкаської області прийняв до розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СОИЛ» та Фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича, їх розгляд призначив у судових засіданнях, надав можливість усім учасникам справи скористатися своїми процесуальними правами.

У судове засідання 10.12.2020 представники стягувача, боржника, третьої особи, органу державної виконавчої служби не з`явився, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином та своєчасно (а.с. 71-74, том 8).

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Крім того, ухвалами суду від 30.11.2020 явку учасників справи визнано необов`язковою.

Суд вважає за можливе розглянути скарги за відсутності представників сторін, третьої особи, органу ДВС оскільки їх неявка не перешкоджає такому розгляду.

У судовому засіданні, що відбулося 10.12.2020, господарський суд виніс протокольну ухвалу про об`єднання скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СОИЛ» № 47 від 03.01.2020 та скарги Фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича від 25.03.2020 в одне провадження.

10 грудня 2020 року від ФОП Бочала В.М. надійшли докази направлення скарги всім учасникам процесу та письмові обґрунтування до скарги.

На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини ухвали.

Висновки суду із посиланням на докази та норми права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1291 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції (абз. 1 ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Так, Фізична особа-підприємець Бочал В`ячеслав Михайлович звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОИЛ» про стягнення коштів з урахуванням втрат внаслідок інфляції в сумі 6 769 593,00 грн за виконані роботи у 2003 та 2005 роках за договорами підряду від 24.08.2003 та від 03.11.2005 на об`єктах відповідача, розташованих у м. Черкаси між вул. Якубовського та вул. Ярославською.

У процесі розгляду справи місцевим господарським судом позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій останній просив також визнати дії відповідача-2 - Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» неправочинними.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.03.2018 у справі № 925/1239/17 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СОИЛ» на користь Фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича 5 985 682 грн боргу за виконані будівельні роботи, з яких 1 411 048 грн основний борг, 4 574 634 грн 67 коп. втрати від інфляції. Провадження у справі у частині визнання дій Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» неправочинними закрито. В решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2018 у справі № 925/1239/17 скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 18.10.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у справі № 925/1239/17 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2018 у справі № 925/1239/17 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 24.07.2019 постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 зі справи №925/1239/17 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОИЛ» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2018 у справі № 925/1239/17 залишено без змін.

10 грудня 2019 року на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2018 було видано два накази.

Постановою Верховного суду від 18.02.2020 постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2019 скасовано, а справу відправлено на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОИЛ» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2018 у справі № 925/1239/17 залишено без змін.

03 січня 2020 року до Господарського суду Черкаської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «СОИЛ» надійшла скарга № 47 від 03.01.2020 на дії заступника начальника Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (прим. суду 08.01.2020 зміна назви на Соснівський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)).

25 березня 2020 року до Господарського суду Черкаської області від Фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича надійшла скарга на протиправні дії Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

17 листопада 2020 року справа № 925/1239/17 повернулася до Господарського суду Черкаської області.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони (стягувач і боржник), представники сторін.

Так, права та обов`язки виконавців визначені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, ч. 1 та п. 1 ч. 2 названої статті встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та аналогічна норма міститься у ст. 339 ГПК України).

19 грудня 2019 року заступником начальника Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бумар Віталіною Юріївною на виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 10.12.2019 у справі № 925/1239/17 було відкрито виконавче провадження № 60907066 про стягнення з ТОВ «СОИЛ» на користь держави судового збору в сумі 89 785 грн 24 коп. (а.с. 13, том 8).

В межах виконавчого провадження № 60907066 постановою заступника начальника Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бумар Віталіни Юріївни від 21 грудня 2019 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках: р/р НОМЕР_1 в ПАТ «УКРСИББАНК» та р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів на суму 6 683 235,16 грн (а.с. 17, том 8).

21 грудня 2019 року заступником начальника Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бумар Віталіною Юріївною на виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 10 грудня 2019 року у справі № 925/1239/17 було відкрито виконавче провадження № 60927933 про стягнення з ТОВ «СОИЛ» на користь ФОП Бочала В`ячеслава Михайловича боргу в сумі 5 985 682 грн (а.с. 11, том 8).

В межах виконавчого провадження № 60927933 постановою заступника начальника Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бумар Віталіни Юріївни від 21 грудня 2019 року накладено арешт на майно, що належить боржнику - 99/125 частини нежитлової будівлі за адресою: вулиця Лазаренка прикордонника, 7, м. Черкаси у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів на суму 6 683 235,16 грн (а.с. 15, том 8).

Постановою заступника начальника Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бумар Віталіни Юріївни від 21 грудня 2019 року вказані виконавчі провадження були об`єднані у зведене виконавче провадження № 60930588 (а.с. 12, том 8).

23 січня 2020 року винесено постанову ВП № 60927933 про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ПП «Ажіо.» (а.с. 12-13, том 7).

Підставами для задоволення скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «СОИЛ» вказує те, що рахунок на який органом ДВС накладено арешт, має спеціальний режим використання, оскільки використовуються ТОВ «СОИЛ» для сплати податків та заробітної плати в межах зарплатного проекту № від 17.11.2017, що підтверджується довідкою АТ «УКРСРЇББАНК» від 16 грудня 2019 року № 55-5-04/30-222 (а.с. 18, том 8).

Приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01.07.1949, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також відображені в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Отже, виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Згідно з пунктом 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 151 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Відповідна правові висновки зроблені Верховним Судом (постанови від 10 жовтня 2019 року у справі № 916/1572/19 та від 27.06.2019 у справі № 916/73/19).

Отже, ТОВ «СОИЛ» вважає, що накладення арешту на майно боржника було передчасним і неправомірним.

Згідно з частиною 5 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно частини 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

ТОВ «СОИЛ» вважає, що державний виконавець постанову про арешт майна боржника виніс порушуючи вказані вимоги закону - до виявлення всіх конкретних рахунків боржника в банках чи інших фінансових установах і встановлення відсутності на них достатніх коштів для задоволення вимог стягувача.

Накладення арешту на майно боржника - 99/125 частини нежитлової будівлі за адресою: вулиця Назаренка прикордонника, 7, м. Черкаси ТОВ «СОИЛ» вважає не співмірним із розміром заборгованості, що підлягає стягненню.

Законом України «Про виконавче провадження» жодним чином не передбачено можливість накладення арешту на все належне нерухоме майно боржника з метою попередження на майбутнє належного виконання останнім рішення суду. Накладення арешту на майно повинно бути в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до пункту 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Щодо скарги стягувача у справі судом встановлено таке.

Підставами для задоволення скарги ФОП Бочал В`ячеслав Михайлович вказує те, що прийнята 03 березня 2020 року держвиконавцем постанова ВП № 60227933 про закінчення виконавчого провадження та припинення чинності арешту майна боржника є протиправною та суперечить вимогам Закону «Про виконавче провадження», Господарському процесуальному кодексу України.

При винесені постанови державний виконавець керувався вимогами п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Державний виконавець не скористався правом на звернення до суду із заявою в порядку ст. 331 ГПК України про роз`яснення порядку виконання наказу в зв`язку з прийнятим рішенням касаційною інстанцією.

Боржник - ТОВ «СОИЛ», звертаючись з касаційною скаргою у справі, відповідно до ст. 332 ГПК України подавав клопотання про зупинення виконання судового рішення до закінчення його перегляду в касаційній інстанції (а.с. 1-2, том 7).

Верховний Суд ухвалою від 14.02.2020 відмовив у задоволені клопотання ТОВ «СОИЛ» про зупинення виконання рішення за відсутності обґрунтованих доказів.

Крім того державний виконавець порушив вимоги п. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» - направив оскаржувану постанову стягувачу та суду через п`ятнадцять днів після її прийняття про що свідчить штамп на конверті, а не в день її винесення.

03 березня 2020 року державний виконавець виніс постанову ВП № 60927933 про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу про стягнення з ТОВ «СОИЛ» на користь ФОП Бочала В`ячеслава Михайловича боргу в сумі 5 985 682 грн;

припинив чинність арешту манна боржника, а саме:

- Зняти арешт з майна боржника, накладеного на підставі постанови про арешт манна боржника № 60907066 від 20.12.2019.

- Зняти арешт з майна боржника, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника № 60927933 від 21.12.2019.

- Зняти арешт з грошових коштів, що містяться на рахунках боржника, накладеного на підставі постанови про арешт коштів боржника № 60907066 від 21.12.2019.

- Зняти арешт з коштів боржника, що знаходяться в касі боржника, накладеного на підставі постанови про арешт коштів, що знаходяться в касі боржника № 60927933 від 27.12.2019 та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Оригінал наказу від 10.12.2019 державний виконавець повернув до господарського суду (а.с. 45-46, том 8)

03 березня 2020 року державний виконавець виніс постанову ВП № 60907066 про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу про стягнення з ТОВ «СОИЛ» на користь держави судового збору в сумі 89 785 грн 24 коп.;

припинив чинність арешту майна боржника та скасував інші заходи примусового виконання рішення;

Постановив зняти арешт з майна боржника, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника № 60907066 від 20.12.2019. Зняти арешт з майна боржника, накладеного па підставі постанови про арешт майна боржника № 60927933 від 21.12.2019. Зняти арени з грошових коштів, що містяться на рахунках боржника, накладеного на підставі постанови про арешт коштів боржника № 60907066 від 21.12.2019. Зняти арешт з коштів боржника, що знаходяться в касі боржника, накладеного на підставі постанови про арешт коштів, що знаходяться в касі боржника № 60927933 від 27.12.2019. ПП «Ажіо» залишити без виконання постанову № 60927933 про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 23.01.2020.

Оригінал наказу від 10.12.2019 державний виконавець повернув до господарського суду (а.с. 48-49, том 8).

Проаналізувавши зазначені обставини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення, зокрема, шляхом винесення постанов.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови, зокрема, про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Суд не погоджується із доводами боржника щодо порушення державним виконавцем при виконанні наказів господарського суду Черкаської області від 10.12.2019 у цій справі порядку накладення арешту, встановленого Законом України «Про виконавче провадження». Висновки боржника, про те, що накладення арешту на майно боржника - 99/125 частини нежитлової будівлі не співмірне із розміром заборгованості, що підлягає стягненню, суд вважає передчасними.

Водночас, суд зазначає, що належним чином засвідчених копій матеріалів зведеного виконавчого провадження щодо примусового виконання наказів господарського суду Черкаської області від 10.12.2019 у цій справі до матеріалів справи не надано, зокрема, щодо реєстрації обтяжень на майно боржника; проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням; проведення перевірки майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження, та у подальшому - не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника; щодо надходження відомостей про наявність майна боржника, яке перебуває в інших осіб, а також майна та коштів, які належать боржнику від інших осіб, та наступного проведення опису такого майна, накладення на нього арешту, вилучення і реалізації, тощо.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Підсумовуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення скарги боржника про визнання недійсними постанов про арешт коштів та майна боржника, за недоведеністю неправомірних дій державного виконавця при їх винесенні.

З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на обов`язковість виконання судового рішення, повноваження та законодавчо визначені механізми, які мають бути застосовані державними виконавцями в процесі виконання судових рішень, суд дійшов висновку щодо задоволення вимог стягувача в повному обсязі.

Судове рішення у справі набрало законної сили та підлягає виконанню на підставі виданих наказів. Закінчення виконавчого провадження ВП № 60227933 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для визнання дій Соснівського відділу державної виконавчої служби Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) противоправними.

Щодо доводів обох скаржників щодо недотримання виконавцем процесуальних строків відправки, то суд вважає за необхідне зазначити, що Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає наслідком такого порушення строків надсилання, скасування постанов чи визнання їх недійсними, відповідно суд відхиляє такі доводи скаржників.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Щодо вимоги стягувача про направлення ухвали до Міністерства юстиції для притягнення посадових осіб органу відділу державної виконавчої служби до відповідальності, суд зазначає, що така вимога не може бути розглянута відповідно до вимог господарського процесуального закону.

Відповідно до статті 345 ГПК України суд зобов`язує державного виконавця повідомити про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарг, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст. 234-235, 326-327, 339, 342-343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СОИЛ» № 47 від 03.01.2020 на дії заступника начальника Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бумар Віталіни Юріївни щодо винесення постанов про арешт коштів боржника та арешт майна боржника від 21 грудня 2019 року відмовити.

Скаргу Фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича від 25.03.2020 на протиправні дії Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити.

Визнати дії Соснівського відділу державної виконавчої служби Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) противоправними.

Скасувати постанову Соснівського відділу державної виконавчої служби Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП № 60227933 від 03.03.2020 про закінчення виконавчого провадження.

Зобов`язати Соснівський відділ державної виконавчої служби Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення та вжити усіх необхідних заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження» по примусовому виконанню наказу Господарського суду Черкаської області від 10.12.2019 по справі № 925/1269/19 про стягнення з ТОВ «СОИЛ» на користь ФОП Бочала В`ячеслава Михайловича боргу в сумі 5 985 682 грн.

Зобов`язати Соснівський відділ державної виконавчої служби Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити усіх необхідних заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження» по примусовому виконанню наказу Господарського суду Черкаської області від 10.12.2019 по справі № 925/1269/19 про стягнення з ТОВ «СОИЛ» до Державного бюджету України судового збору в сумі 89 785 грн 24 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набрала законної сили 10.12.2020 та згідно з ст. 255 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 14 грудня 2020 року.

Суддя О.В. Чевгуз