ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020 р. Справа № 917/1506/20

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу

за позовною заявою Акціонерного товариство "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, в особі Кременчуцької філії Акціонерного товариство "Полтаваобленерго", 39601, Полтавська область, м. Кременчук, пр-т Свободи, 8,

до Комунального підприємства "Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана", вул. Київська, 69, м. Кременчук, Полтавська область, 39631,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

14.09.2020 року до суду звернулося з позовною заявою № 14-13-02/2076 від 09.09.2020 року (вх. № 1649/20) Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії Акціонерного товариство "Полтаваобленерго" до відповідача - Комунального підприємства "Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана" про стягнення пені у розмірі 7 861,23 грн. та 41,53 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.09.2020 р. суд залишив позовну заяву Акціонерного товариство "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії Акціонерного товариство "Полтаваобленерго" без руху, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Зазначеною вище ухвалою суд встановив позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення даної ухвали.

28.09.2020 року на адресу господарського суду Полтавської області від Акціонерного товариство "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії Акціонерного товариство "Полтаваобленерго" надійшла заява № 14-13-02/2277 від 23.09.2020 р. (вх. № 10640) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 30.09.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії Акціонерного товариство "Полтаваобленерго" до відповідача - Комунального підприємства "Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана" про стягнення пені у розмірі 7 861,23 грн. та 41,53 грн. - 3% річних. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Від позивача 12.10.2020 року надійшло клопотання від 07.10.2020 року за № 1038, у якому він просить суд слухати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.10.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії Акціонерного товариство "Полтаваобленерго" за № 1038 від 07.10.2020 року про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та розгляд справи № 917/1506/20 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

27.10.2020 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 07-11/751 від 23.10.2020 року (вх. № 11949), в якому він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки сплинув строк позовної давності.

В зв`язку з тим строк спрощеного позовного провадження сплинув суд вважає, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, та розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Рішення приймається з врахуванням вимог ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (зі змінами) укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання.

Пунктом 4 зазначеної постанови вказано, що договір розробляється оператором системи розподілу (далі - ОСР) на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2019 р. № 310. та типової форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР та/або сплати за рахунком, який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднання якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднання терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Абзацом 1 пункту 2.1.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (далі - Правила роздрібного рийку електричної енергії, Правила, ПРРЕЕ) вказано, що договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Абзацом 2 пункту 2.1.6. ПРРЕЕ визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

Тобто, підписавши заяву-приєднання, споживши електроенергію та сплативши рахунки, споживач приєднався до публічного Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, який розмішений на сайті Акціонерного товариство "Полтаваобленерго".

24.12.2018 року Комунальним підприємством "Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана" було підписано заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії з 01 січня 2019 року.

При подачі заяви-приєднання будь-яких заперечень щодо умов договору в цілому чи частково оператору системи розподілу з боку споживача не надходило. Споживачем тим самим визнано умови Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Відповідно до заяви-приєднання Споживачу присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 . На паперових носіях договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії не надавався.

Рішенням Загальних Зборів акціонерів Публічного акціонерного товариство "Полтаваобленерго" від 17 квітня 2019 року було змінено найменування Публічного акціонерного товариство "Полтаваобленерго" на Акціонерного товариство "Полтаваобленерго", а також змінено тип акціонерного товариства з публічного на приватне. Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" по всьому майну, правам та обов`язкам є правонаступником Публічного акціонерного товариство "Полтаваобленерго", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Полтаваобленерго».

За умовами глави 2 Договору оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу електричної енергії, а Споживач оплачує за розподіл електричної енергії, згідно з умовами глави 5 Договору та інші послуги Оператора системи, згідно з Додатком 4 "Порядок розрахунків".

Пунктами 5.2. та 5.3. Договору вказано, що оплата послуг з розподілу електричної енергії за цим Договором здійснюється на поточний рахунок Оператора системи. Тариф (ціна) на послугу з розподілу електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в Додатку 4 "Порядок розрахунків".

Підпунктом 8 пункту 6.2. Договору Споживач зобов`язується у разі здійснення оплати за послугу з розподілу безпосередньо Оператору системи здійснювати таку оплату у терміни передбачені Додатком 4 "Порядок розрахунків" до цього Договору.

Так, відповідно до Додатку 4 Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 (один) календарний місяць.

Покази розрахункових засобів обліку знімаються на 00.00 год. першого числа кожного місяця.

Пунктом 7 Додатку 4 цього Договору визначено, що розрахунки за послуги з розподілу електричної енергії проводяться Споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора системи.

Пунктом 8 вказаного Додатку зазначено, що Споживач, який згідно п. 5.4 Договору оплачує послугу з розподілу безпосередньо Оператору системи, здійснює на поточний рахунок Оператора системи повну оплату вартості послуги з розподілу електричної енергії, заявленого на наступний розрахунковий період за формою попередньої оплати.

Попередня оплата здійснюється до 25 числа місяця включно, що передує розрахунковому періоду, в розмірі подвійної вартості послуг з розподілу очікуваного обсягу споживання електричної енергії на підставі отриманого у Оператора систем рахунку, в якому зазначена кінцева дата його оплати.

Розмір попередньої оплати визначається шляхом множення заявленого Споживачем на відповідний розрахунковий період обсягу споживання електричної енергії на прогнозовану ціну відповідного класу електричної енергії, що розраховується виходячи з прогнозованої ціни (прогнозована ціна оприлюднюється Оператором систем на офіційному сайті). Для попередньої оплати Оператором систем надається Споживачеві рекомендований до сплати рахунок.

Очікувані обсяги споживання електричної енергії визначаються Оператором системи, згідно з п. 2.4.3 ПРРЕЕ та надаються оператору системи у термін до 01 листопада поточного року за формою яка зазначена в п. 17 Додатку 4 Договору «Відомістю про обсяги очікуваного споживання електричної енергії Споживачем». До 20 числа місяця, що передує розрахунковому, Споживач має право скоригувати обсяги очікуваного споживання електричної енергії на наступний розрахунковий період шляхом направлення Оператору системи письмового повідомлення про це, або на наступні розрахункові періоди до кінця поточного року шляхом направлення з супроводжувальним листом оновленої «Відомісті про обсяги очікуваного споживання електричної енергії Споживачем», в якій зазначаються дані лише з наступного розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період здійснюється Споживачем на підставі виставленого Оператором системи рахунка відповідно до даних про покази засобів обліку, які фіксуються у терміни та способи, передбачені Договором.

Якщо сума передоплати перевищує вартість фактичних послуг з розподілу електроенергії, різниця зараховується в рахунок наступних платежів.

За підсумками розрахункового місяця Оператор системи оформляє та направляє (надає) Споживачу акт про прийняття-передавання наданої послуги з розподілу електричної енергії.

Остаточний розрахунок за послуги з розподілу електричної енергії, оформлений рахунком Оператора системи здійснюється протягом 5-ти робочих днів з дня отримання рахунка (пункт 9 Додатку 4 Договору).

Пунктом 13 Додатку 4 цього Договору передбачено, що датою здійснення оплати є дата, на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок Оператора системи.

За невчасне виконання грошових зобов`язань передбачених цим Договором, а саме за порушенням термінів, визначених Додатком 4, відповідно до Закону України № 543/96 від 22.11.96 р. "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", п. 8.5. Договору п. 14 Додатку 4 до Договору та ч. 6 ст. 232 ГК, Споживач сплачує Оператору систем пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати та три проценти річних від простроченої суми.

Позивач у позовній заяві стверджує, що відповідач систематично порушував умови договору в частині своєчасного здійснення платежу на наступний розрахунковий період у сумі вартості 100% заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії.

На підтвердження обсягів спожитої відповідачем електричної енергії позивачем надано копії підписаних обома сторонами актів наданих послуг за період лютий - липень 2019 року, копії Заявок на обсяги постачання електричної енергії, копії рахунків, виписаних відповідачу, копії платіжних доручень.

Всього відповідачу було нараховано несплаченої пені за несвоєчасне проведення платежів за послуги з розподілу електричної енергії згідно Договору за період з 26 лютого 2019 року по 21 серпня 2019 року на суму 7 363,87 грн., пені за несвоєчасне проведення платежів за перетікання реактивної електричної енергії згідно Договору за період з 01 лютого 2019 року по 14 серпня 2019 року на суму 497,36 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 41,53 грн. (розрахунок, а.с. 38-42).

Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд стягнути з відповідача 7 861,23 грн. пені за невиконання грошових зобов`язань та 41,53 грн. - 3 % річних.

При винесенні рішення суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, умов договору та інших правових актів законодавства. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків передбачених законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст. 193 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку, наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є правомірними та обґрунтованими.

Позивачем на підставі п. 8.5 договору нараховано 7 861,23 грн. пені, а саме:

- пені за несвоєчасне проведення платежів за послуги з розподілу електричної енергії згідно Договору за період з 26 лютого 2019 року по 21 серпня 2019 року на суму 7 363,87 грн.;

- пені за несвоєчасне проведення платежів за перетікання реактивної електричної енергії згідно Договору за період з 01 лютого 2019 року по 14 серпня 2019 року на суму 497,36 грн.

Відповідач заперечень щодо наданих позивачем розрахунків сум пені не надав.

Судом перевірено надані позивачем розрахунки пені і встановлено правильність розрахунків на суму 7 861,23 грн.

Відповідач у відзиві просить суд застосувати строки позовної давності до пені та 3 % річних.

Розглянувши подану відповідачем заяву, суд дійшов висновку, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 256 ЦК кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У ст. 260 ЦК України зазначено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частина 5 ст. 261 ЦК України передбачає, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовною заявою 14.09.2020 року (згідно штемпеля канцелярії суду, а.с. 1), а нарахування пені позивачем здійснене за несвоєчасне проведення платежів за послуги з розподілуелектричної енергії за загальний період з 26.02.2019 р. по 21.08.2019 р.

На підставі матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що на момент подання позову у даній справі, строк позовної давності за вимогами про стягнення пені, нарахованої за порушення термінів оплати у період з 26.02.2019 р. по 21.08.2019 р. є пропущеним, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Щодо застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення 3 % річних суд зазначає наступне.

Приписи ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України не передбачають скорочений строк позовної давності щодо вимог про стягнення 3% річних, в той час як сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відтак, до вимог про стягнення на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України застосовується загальний строк позовної давності тривалістю три роки.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі 127/15672/16-ц відступлено від правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі 331/3787/16-ц та, зокрема, зазначено про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Право позивача на нарахування стягнення 3% річних виникло в період з моменту порушення грошового зобов`язання за договором та припинилось фактичним виконанням його в частині основного боргу, а саме, 29.10.2019, а відтак, позовна давність позивачем щодо нарахування 3% річних позивачем не пропущена.

Суд перевіривши розрахунок позивача 3% річних, вважає його арифметично вірним та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заявленої суми з відповідача, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана" (вул. Київська, 69, м. Кременчук, Полтавська область, 39631, ) на користь Акціонерного товариство "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, ) в особі Кременчуцької філії Акціонерного товариство "Полтаваобленерго" (39601, Полтавська область, м. Кременчук, пр-т Свободи, 8, ) - 41,53 грн. 3% річних та 11,05 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. У решті позивних вимог - відмовити.

4. Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 07.12.2020 року.

Суддя Білоусов С. М.