УХВАЛА

м. Київ

21.12.2020Справа № 910/19978/20

Суддя Господарського суду міста Києва Гулевець О.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідністю «САНАТА-ФАРМ»

про стягнення 542 100,00 грн

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами про стягнення з Товариства з обмеженою відповідністю «САНАТА-ФАРМ» 542 100,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані не поверненням з боку відповідача коштів у сумі 542 100,00 грн, які були надані керівнику ТОВ «САНАТА-ФАРМ» для розвитку діяльності Товариства.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 20 Господарського процесуального кодексу України; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

З поданої позовної заяви вбачається, що з позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідністю «САНАТА-ФАРМ» 542 100,00 грн звернулася ОСОБА_1 , водночас, позивач вказує, що позовна заява подана останнім як учасником ТОВ «САНАТА-ФАРМ».

Однак, позивачем мотивовані вимоги тим, що останній вважає дії відповідача незаконними, оскільки внесені кошти повинні бути повернуті відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України в строк 30 днів з моменту отримання вимоги про повернення.

Поряд з тим, за поясненнями позивача кошти у розмірі 550 000,00 грн ОСОБА_1 (позивач) передала керівнику ТОВ «САНАТА-ФАРМ» ОСОБА_2 , які в подальшому були внесені ОСОБА_2 на рахунок Товариства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно з ч. 3 ст. 167 Господарського кодексу України, під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

В розумінні частини першої ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управління господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У наведених постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018р. по справі №823/20042/16, від 27.02.2019 по справі №802/390/18-а, від 12.12.2018р. по справі №601/2137/17, від 13.03.2019 по справі №688/2940/16-ц сформовано підхід щодо визначення предметної юрисдикції справ, а саме: суди під час визначення предметної юрисдикції справ повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У Постанові по справі №688/2940/16-ц від 13.03.2019р. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що критеріями розмежування юрисдикції між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників справи та характер спірних правовідносин.

У даній справі, позивачем пред`явлено вимогу до Товариства про стягнення коштів у розмірі 550 000,00 грн на підставі 1049 Цивільного кодексу України, які позивачем були передані саме ОСОБА_2 на розвиток діяльності Товариства.

Фактично позивач оспорює дії керівника ТОВ «САНАТА-ФАРМ» ОСОБА_2 щодо не повернення суми позики відповідно до ст. 1046, 1049 ЦК України, а отже спір не пов`язаний із створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи - ТОВ «САНАТА-ФАРМ».

Таким чином спір не ґрунтується на порушенні корпоративних прав позивача, спір не є корпоративним.

Отже, враховуючи ту обставину, що спір за своєю правовою природою є цивільно-правовим та не містить ознак корпоративного спору, з огляду на зміст статей 4, 20 Господарського процесуального кодексу України, подана позовна заява не підлягає розгляду у господарських судах України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Виходячи з вищенаведеного, встановивши, що дана справа непідвідомча господарському суду, що виключає можливість її судового розгляду, але не виключає захист порушеного чи оспорюваного права позивача іншим уповноваженим органом, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог частини 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суд роз`яснює позивачу, що такий спір за характером правовідносин та суб`єктним складом підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ч.1 ст.175, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі.

Додаток: позовна заява вих. б/н від 11.12.2020 з доданими до неї документами.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали: 21.12.2020.

Суддя О.В. Гулевець