ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2020 р. Справа№ 910/9870/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Ткаченка Б.О.

за участю представників: не викликались

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020р.

у справі № 910/9870/20 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія

"ВУСО"

до Публічного акціонерного товариства "Національна

акціонерна страхова компанія "Оранта"

про відшкодування матеріальної шкоди 24 201,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 24201,00 грн відшкодування виплаченого страхувальнику позивача у зв`язку з ДТП, яка сталась 28.08.2019 з вини страхувальника відповідача за полісом АМ/7995190.

В обґрунтування позовних вмог позивач зазначив, що відповідач свої зобов`язання щодо відшкодування у порядку регресу суми 24 201,00 грн понесених фактичних витрат не здійснив, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 року у справі №910/9870/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" 24201 (двадцять чотири тисячі двісті одну) грн. 00 коп відшкодування, 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 року у справі №910/9870/20 та ухвалити нове рішення, яким у позовних вимогах Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 24201,00 грн відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2020 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Зубець Л.П., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2020р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/9870/20 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 року у справі № 910/9870/20. Роз`яснено учасниками, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

28.10.2020р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 14.09.2020 року у справі № 910/9870/20 без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції справа № 910/9870/20 розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 29.05.2019 між ПАТ "СК "ВУСО" (страхувальник) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 7-00 згідно якого позивач застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані із експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля "Geely Emgrand EC7", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

28.08.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Geely Emgrand EC7", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Scoda Fabia", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, та за взаємною згодою водії транспортних засобів склали повідомлення про ДТП (Європротокол).

Актом огляду транспортного засобу від 28.08.2019 було визначено характер та перелік пошкоджень автомобіля страхувальника позивача.

26.09.2019 позивач на виконання умов Договору, на підставі заяви страхувальника, відповідно до рахунку ФОП Ріга О.І. № РІ-0000070 від 29.08.2019, страхового акту № 11661 від 26.09.2019 за платіжним дорученням № 25662 сплатив на рахунок ФОП Ріга О.І. страхове відшкодування в сумі 24201,00 грн.

Актом з наданих послуг по технічному обслуговуванню та ремонту автомобіля ФОП Ріга О.І. № БН-6303 від 11.10.2019 підтверджено факт здійснення ремонтних робіт та заміни деталей пошкодженого в ДТП автомобіля "Geely Emgrand EC7", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на суму 24201,00 грн.

Відповідно до Звіту ТОВ "Експертно-Асистуюча компанія "Фаворит" № 18428 про визначення коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу, складеного 28.04.2020, враховуючи пошкодження, визначені в Акті огляду від 28.08.2019, фото фіксації, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Geely Emgrand EC7", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 склав нуль.

Згідно Європротоколу від 28.08.2019, та схеми, ДТП відбулася з вини водія автомобіля "Scoda Fabia", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ..

З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7995190, відомості про який також вказано у Європротоколі від 28.08.2019 вбачається, що автомобіль "Scoda Fabia", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, застрахований у відповідача - Публічного акціонерного товариства НАСК "Оранта" з лімітом відповідальності по майну 100 000,00 грн та нульовою франшизою.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.11.2019 позивач надіслав на адресу відповідача регресну вимогу № 9040 про виплату страхового відшкодування на суму 24 201,00 грн по ДТП 28.08.2019.

Листом №09-02-22/761 від 21.01.2020 відповідач повідомив про недоліки Європротоколу від 28.08.2019 та наявність підстав для розподілу цивільно-правової відповідальності між учасниками лише за умовам надання на огляд обох пошкоджених автомобілів та фото фіксації ДТП.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що обов`язок по відшкодуванню шкоди у відповідача не виник, оскільки учасниками події було неналежним чином заповнено Європротокол. Проте такі твердження є передчасними, не узгоджуються із положеннями чинного законодавства та спростовуються наступним.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 28.08.2019 була оформлена Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом).

Відповідно до ст.33.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), в разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

На виконання Закону України від 17.02.2011 Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 № 274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція).

Відповідно до вказаної вище Інструкції, у Європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

Згідно із положеннями п. 6 Інструкції, виправлення у Повідомленні категорично забороняються. Замість зіпсованого бланку заповнюється інший. Тільки після підписання Повідомлення водіями учасниками ДТП, аркуші розділяються для кожного із водіїв.

Пунктом 7 Інструкції встановлений наступний порядок заповнення Повідомлення:

- пункти 1, 2 заповнюються згідно з фактичними датою та часом настання ДТП із зазначенням місця ДТП;

- у пунктах 3, 4 Повідомлення вірне твердження позначається знаком "Х";

- у пункті 5 зазначаються відомості про свідків ДТП. У разі, якщо свідки ДТП не встановлені або відсутні, то у цьому пункті робиться запис, наприклад: "не виявлені" або "відсутні";

- у пункті 6 зазначається інформація про страхувальника згідно з даними полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або "Зеленої карти" (далі - Сертифікат страхування);

- пункт 7 заповнюється згідно з даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та Сертифікату страхування. Відомості в зазначених документах мають співпадати;

- пункт 8 заповнюється згідно з даними Сертифікату страхування. Поле "ТАК" пункту 8 "Чи покриває поліс шкоду транспортному засобу? " позначається знаком "Х" за наявності договору добровільного страхування наземного транспортних засобів (КАСКО);

- пункт 9 заповнюється згідно з даними посвідчення водія учасника ДТП. Також водій учасник ДТП зазначає номер свого телефону або електрону адресу (е-mail) та адресу фактичного проживання;

- у пункті 10 стрілкою необхідно вказати напрям і місце початкового удару (первинного контакту);

- у пункті 11 стисло зазначаються видимі пошкодження кожного транспортного засобу;

- у пункті 12 (клітинки 1-17) відмічаються знаком "Х" обставини, які відносяться та характеризують ДТП. Обов`язково зазначається кількість відмічених знаком "Х" клітинок.

- у пункті 13 відображаються: розташування транспортних засобів А і В на момент настання ДТП, стрілками напрямок їх руху, дорожні знаки та розмітка, назва вулиць або доріг. Для позначення автомобіля використовується позначка " ". Для зображення роздільних смуг, перехрестків та вулиць використовуються позначки "¦ ", " + ", " = ";

- у пункті 14 надається додаткова інформація, яка не міститься у Повідомлені та яку водій транспортного засобу вважає за необхідне викласти. У разі необхідності дозволяється використання додаткового аркуша. У такому випадку в пункт 14 Повідомлення вноситься запис "додаткові пояснення на ___ аркушах додаються";

- у пункті 15 ставиться підпис (підписи) особи (осіб), що оформляла (оформляли) Повідомлення.

Оформлене у відповідності до зазначеної Інструкції учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення в силу положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є, відповідно, підставою для прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

Зі змісту Європротоколу судом встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди 28.08.2019 відбулось зіткнення автомобіля "Geely Emgrand EC7", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля "Scoda Fabia", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , автомобіль страхувальника позивача отримав механічні пошкодження крила, лівої фари та бампера, водій ОСОБА_3 зазначив, що при перестроюванні не помітив рух іншого транспортного засобу, свою вину визнав.

У Європротоколі від 28.08.2019 у п.7 дійсно неточно зазначено державний реєстраційний номер автомобіля Scoda Fabia", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , п.12 не містить відмітки про обставини ДТП, водночас відповідно до письмових пояснень учасників ДТП, доданих до справи, учасниками справи зазначено про невірне зазначення та повідомлено обставини ДТП.

Судом встановлено, що Європротокол складений обома учасниками ДТП у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, а також відсутні будь-які відмітки про наявність зауважень учасників ДТП стосовно відомостей, які зазначені у даному Європротоколі.

Крім того, сам лише факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, отже, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням приписів чинного законодавства, судом прийнято до уваги повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 28.08.2019, як належний доказ вчинення ДТП за участю застрахованого автомобіля марки "Geely Emgrand EC7", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля "Scoda Fabia", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , та наявність вини останнього, яку він визнав.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Як вірно досліджено судом першої інстанції та ї апеляційною, виплата позивачем своєму страхувальнику страхового відшкодування, розмір якого визначено на підставі рахунку-фактури ФОП Ріга О.І. № РІ-0000070 від 29.08.2019 року є правомірною і вказаний рахунок-фактура разом з відповідним платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування № 25662 від 26.09.2019 є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Scoda Fabia", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/7995190 чинного на момент ДТП (28.08.2019) у ПАТ "НАСК "Оранта".

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власникам автомобіля марки "Scoda Fabia", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , збитки у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач, оскільки до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 7-00 від 29.05.2019 перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки "Geely Emgrand EC7", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування витрат у розмірі 24 201,00 грн. визначені полісом № АМ/7995190 розміри лімітів відповідальності та франшизи, відповідно до вимог п.п.36.1, 36.2 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Крім того, у пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону.

Отже, відповідач не спростовує того, що у нього наявне зобов`язання щодо виплати позивачу страхового відшкодування, однак вказує на недоліки Європротоколу від 28.08.2019, в якому його страхувальник визнав свою вину, проте вказані недоліки за сукупністю усіх обставтин справи та пояснень учасників ДТП не спростовують обставини ДТП та особу винуватця.

Згідно із п. 33-1.1 ст. 33-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до ДТП, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин ДТП, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

В силу закріплених в положеннях ст. 11-14 ЦК України меж здійснення прав і обов`язків в комплексі із визначеними ст. 33, 33-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язками вказаних осіб є надання страховику інформації про подію, яка може бути підставою для виплати страхового відшкодування за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які мають бути здійснені з дотриманням принципу добросовісності, що в першу чергу полягає в достовірності відповідної інформації, адже в іншому випадку, зокрема, у разі встановлення недостовірності наданої інформації чи приховування певної інформації, страховик позбавлений можливості встановити обставини страхової події, а тому має право відмовити у виплаті відповідного страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Тому можна зробити висновок, що позивач за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість тверджень відповідача, що про обставини ДТП він дізнався з регресної вимоги позивача, оскільки заява про регресні вимоги № 9040 від 06.11.2019 подана в межах річного строку звернення з моменту ДТП 28.08.2019, правовідносини між відповідачем та його страхувальником щодо можливості чи безпідставного неповідомлення про ДТП, як страховий випадок за полісом АМ/7995190 не є предметом розгляду даної справи.

Також відповдічаем не наведено обґрунтованих підстав, з якими чинне законодавство визначає обов`язкове повідомлення та виклик відповідача, як страховика винної особи на огляд транспортних засобів , пошкоджених в ДТП.

У випадку наявності обставин, фактів або доказів, які викликали у відповідача сумніви щодо понесених позивачем збитків, останній не був обмежений у можливості звернутися до компетентних осіб з метою оцінки розмірів збитку, у т.ч. у процесі розгляду справи з клопотанням про проведення судової експертизи.

Водночас вимога пункту 1 статті 6 названої Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на як. вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обставини викладені Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Господарського суду м. Києва від 14.09.2020р. у справі № 910/9870/20 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, та з додержанням норм матеріального й процесуального права, у зв`язку із чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта".

Керуючись ст.ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 14.09.2020р. у справі № 910/9870/20 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта".

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.12.2020р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

Б.О. Ткаченко