ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2020 р. м.Київ Справа№ 920/857/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівській Л.О.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 09.12.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

на ухвалу Господарського суду Сумської області

від 26.08.2020 (повний текст ухвали підписано 26.08.2020)

про відмову в забезпеченні позову

у справі №920/857/20 (суддя Джепа Ю.А.)

за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

до 1)Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче

об`єднання"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне

науково-виробниче об`єднання"

про стягнення 19 311 535, 30 дол. США та 43 794 094 грн 96 коп.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову

До Господарського суду Сумської області звернулось Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" (позивач) із позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів - Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", заборгованість за кредитним договором № 081010-КВЛ від 08.10.2020 у сумі 19 311 535, 30 дол. США та 43 794 094 грн 96 коп., а також солідарно стягнути з відповідачів судові витрати у сумі 735 700 грн.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 26.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №920/857/20 у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено підготовче засідання на 13.10.2020.

Разом з позовною заявою, позивач подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову (вх. № 2588к від 21.08.2020), в якій просив вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на майно та грошові кошти у розмірі ціни позову, а саме - 19311535, 30 дол. США та 43794094 грн 96 коп., що належать Акціонерному товариству "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991).

Подана заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що оскільки відповідач 1 та відповідач 2 не виконують належним чином своїх зобов`язання за Кредитним договором, не сплачують заборгованість за кредитним договором, проценти за користування кредитом, тому у позивача є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач 1 може вчинити дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, і наявні у відповідача грошові кошти можуть зникнути чи зменшитись, в результаті чого виконання рішення суду стане значно утрудненим або неможливим, заборгованість боржника зростає з кожним днем за рахунок нарахування процентів, пені, трьох процентів річних та індексу інфляції.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 26.08.2020 у справі №920/857/20 у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" від 18.08.2020 №17-5744 (вх. № 2588к від 21.08.2020) про вжиття заходів забезпечення позову у справі №920/857/20 - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем на підставі належних, достатніх, достовірних та вірогідних доказів у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України не доведено існування фактичних обставин, які б безумовно свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить або унеможливить виконання судового рішення у справі; порушить або істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на конкретні докази не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову. В поданій заяві міститься лише посилання на ймовірне порушення прав заявника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач (АТ "Банк Кредит Дніпро") звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти до розгляду апеляційну скаргу АТ "Банк Кредит Дніпро", скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.08.2020 у справі №920/857/20, та постановити ухвалу, якою в порядку забезпечення позову Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до 1)Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" про солідарне стягнення заборгованості, а саме: накласти арешт на майно та грошові кошти у розмірі ціни позову, а саме - 19 311 535, 30 дол. США та 43 794 094 грн 96 коп., що належать Акціонерному товариству "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991). При постановленні ухвали врахувати, що АТ "Банк Кредит Дніпро" просить суд не застосовувати зустрічне забезпечення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при постановленні ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції була прийнята при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Скаржник посилався на те, що судом першої інстанції при розгляді відповідної заяви не було враховано наявність достатніх правових підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно, запропонований захід забезпечення позову співмірний позовним вимогам і не призведе до непропорційного обмеження прав та інтересів відповідачів. Позовні вимоги у справі передбачають стягнення коштів, а тому на думку скаржника, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та кошти відповідача-1- є обґрунтованим та доцільним.

Також, 04.11.2020 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких додатково в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що:

- заборгованість за кредитним договором становить 19 311 535, 30 дол. США та 43 794 094 грн 96 коп., на кошти АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" накладено арешт у виконавчих провадженнях, а вказане товариство отримувало значні збитки, що підтверджується фінансовими звітами;

- загальна договірна вартість заставного майна, яка погоджена сторонами, складає 333 516 224,39 грн. є значно меншою кредитної заборгованості19 311 535, 30 дол. США та 43 794 094 грн 96 коп. (еквівалент 591675 869,50 грн.), тобто, вартість заставного майна не покриває загальну заборгованість;

- більшу частину вимог забезпечено товарами в обороті, які перестають бути предметом застави з моменту їх вручення набувачу або транспортній організації для відправлення набувачу або передачі на пошту для пересилки набувачу4

- відповідач-1 жодної господарської діяльності, окрім здавання в оренду нерухомого майна, - не здійснює, а джерело його доходів є обмеженим;

- вартість предмету іпотеки за іпотечним договором також є неспівмірною із загальною кредитною заборгованістю;

- відповідачі уникають виконання зобов`язання за кредитним договором, вживають дії щодо затягування розгляду справи, а також порушено справу про банкрутство відповідача-1

- відповідач-1 з метою ухилення від виконання судового рішення може вчиняти дії по прихованню коштів чи інших активів, приховування від банку отримання коштів, тощо.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

05.10.2020 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" у встановлений судом строк надійшов відзив на апеляційну скаргу, прийнятий судом апеляційної інстанції до розгляду у відповідності до ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, в якому відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, відповідач-1 посилався на те, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження підстав вважати, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на ухилення виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, судом першої інстанції не допущено порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.

Короткий зміст відповіді на відзив

26.10.2020 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від скаржника у надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, яка прийнята судом апеляційної інстанції до розгляду. У вказаній відповіді скаржник звертає увагу на наступне:

- заборгованість за кредитним договором становить 19 311 535, 30 дол. США та 43 794 094 грн 96 коп., а загальна договірна вартість заставного майна, яка погоджена сторонами, складає 333 516 224,39 грн. є значно меншою кредитної заборгованості19 311 535, 30 дол. США та 43 794 094 грн 96 коп. (еквівалент 591675 869,50 грн.), тобто, вартість заставного майна не покриває загальну заборгованість; вартість заставного майна не перевірялась з травня 2020 року, а кредитна заборгованість зростає кожен день;

- відповідачі уникають виконання зобов`язань за кредитним договором, вживають дії щодо затягування розгляду справи;

- вартість предметів іпотеки: належний АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» оздоровчий центр «Чайна» у м. Суми по вул.. Піщанська, 72-1) - вартістю 6 416 245,00 грн. та належний Товариству з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" об`єкт нерухомого майна у м. Суми по вул.. Комарова, 2а, вартістю 80 912 000,00 грн., є недостатньою для погашення існуючої кредитної заборгованості за кредитним договором;

- відповідач-1 має наявну прострочену непогашену заборгованість стосовно заробітної плати працівників, кредитори відповідача-1 ініціювали відкриття провадження у справі про банкрутство, наявні арешти у виконавчих провадженнях, а відповідачем-1 отримуються значні збитки від господарської діяльності, на підтвердження чого надано звіти про фінансові результати за 2017-2019 та 1 півріччя 2020 року;

- АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» належним чином не здійснює свою господарську діяльність, передало всі свої активи в розпорядження АТ «СМНВО-Інжиніринг», уникаючи виконання зобов`язання перед кредиторами, в тому числі і перед Акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро";

- АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» та АТ «СМНВО-Інжиніринг» - є пов`язаними компаніями.

Також, скаржник наголошував на тому, що вищенаведені доводи та докази він не мав змоги надати суду першої інстанції, оскільки про відповідні обставини скаржник дізнався з судових рішень у справах № 920/250/20 та № 920/742/20.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №920/857/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.08.2020, розгляд справи за апеляційною скаргою призначено на 08.10.2020.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №920/857/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2020, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.08.2020 у справі №920/857/20 про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" від 18.08.2020 №17-5744 (вх. № 2588к від 21.08.2020) про вжиття заходів забезпечення позову, передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Тищенко О.В., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 розгляд справи призначено на 28.10.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 04.11.2020.

04.11.2020 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді Станіка С.Р. у короткотривалій відпустці, і після виходу з якої, розгляд справи підлягає призначенню до розгляду визначеним складом суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2020 розгляд справи призначено на 09.12.2020.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з перебуванням судді Скрипки І.М. у відпустці, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.08.2020 у справі №920/857/20 про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" від 18.08.2020 №17-5744 (вх. № 2588к від 21.08.2020) про вжиття заходів забезпечення позову, передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 справу прийнято до провадженян визначеним складом суду, розгляд справи № 920/857/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.08.2020 про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" від 18.08.2020 №17-5744 (вх. № 2588к від 21.08.2020) про вжиття заходів забезпечення позову, ухвалено здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 09.12.2020

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 09.12.2020 з`явився представник позивача (скаржника) та представник відповідача-1 - АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання».

Відповідач-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" - в судове засідання 09.12.2020 представників не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що відповідач-2 належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а тому неявка представників відповідача-2 та неподання ним відзиву на апеляційну скаргу, не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні.

Представник скаржника в судовому засіданні 09.12.2020 підтримав раніше подане через канцелярію Північного апеляційного господарського суду клопотання про витребування доказів у Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (), зокрема копії звітів про фінансові результати за 2019 та 1 квартал 2020 року, балансової довідки про перебування майна на балансі Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", копії документів, які надають товариству "СМНВО-Інжиніринг" право брати участь у закупівлі на узгоджених з АТ "Сумське НВО" умовах та формувати цінову політику з кінцевим споживачем; копії договорів оренди на підставі яких товариство "СМНВО-Інжиніринг" орендує у АТ "Сумське НВО" виробничі приміщення, обладнання, спеціалізовану техніку та автотранспорт, приймає участь у конкурсах.

Клопотання мотивоване тим, що витребування вказаних доказів підтвердить скрутне матеріальне становище поручителя за кредитним договором та наявність підставі для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, скаржник посилався на те, що він не мав можливості надати вищенаведені докази суду першої інстанції, водночас, про відповідні обставини ним наголошувалось у відповіді на відзив на апеляційну скаргу.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 09.12.2020 проти заявленого клопотання заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість з підстав, наведених у письмових поясненнях стосовно заявленого клопотання, поданих через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 03.11.2020.

Суд апеляційної інстанції заслухавши думки присутніх представників учасників справи щодо заявленого клопотання, дослідивши наявні матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про його необґрунтованість заявленого клопотання з огляду на наступне.

Ч. 1, 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Ч. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведені приписи процесуального закону, а також те, що збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не наведено обставин, які унеможливили подання ним доказів, які він просить витребувати, як не наведено і сукупності обставин, які вимагаються ч. 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України для витребування доказів, зокрема не наведено заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, як не надано і докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує і те, що оскаржувана ухвала постановлена за сукупності наданих саме скаржником доказів, що узгоджується з приписами 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, і відповідно, збирання додаткових доказів на стадії апеляційного провадження у справи щодо оскарження ухвали суду першої інстанції, виходить за межі апеляційного оскарження ухвали Господарського суду Сумської області від 26.08.2020 у справі №920/857/20.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необгрунтованість заявленого клопотання, а тому дійшов висновку, що воно задоволенню не підлягає.

Представник скаржника в судовому засіданні 09.12.2020 підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.08.2020 у справі №920/857/20, та постановити ухвалу, якою в порядку забезпечення позову Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до 1)Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" про солідарне стягнення заборгованості, а саме: накласти арешт на майно та грошові кошти у розмірі ціни позову, а саме - 19 311 535, 30 дол. США та 43 794 094 грн 96 коп., що належать Акціонерному товариству "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991). При постановленні ухвали врахувати, що АТ "Банк Кредит Дніпро" просить суд не застосовувати зустрічне забезпечення.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 09.12.2020 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

До Господарського суду Сумської області звернулось Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" (позивач) із позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів - Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", заборгованість за кредитним договором № 081010-КВЛ від 08.10.2020 у сумі 19 311 535, 30 дол. США та 43 794 094 грн 96 коп., а також солідарно стягнути з відповідачів судові витрати у сумі 735 700 грн.

21.08.2020 позивачем подано до суду першої інстанції заяву від 18.08.2020 № 17-5744 (вх. № 2588к від 21.08.2020) про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить суд прийняти зазначену заяву до розгляду, вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на майно та грошові кошти у розмірі ціни позову, а саме - 19311535, 30 дол. США та 43794094 грн 96 коп., що належать Акціонерному товариству "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991).

В обгрунтування зазначеної заяви позивач зазначав, що 30.06.2011 між Публічним акціонерним товариством "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" після зміни найменування Акціонерне товариство "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (далі - АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" / Банк / Позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе" правонаступником якого є Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (далі - АТ "Сумське НВО" / Позичальник / Відповідач 1) було укладено кредитний договір №081010- КЛТ (далі - Кредитний договір). В подальшому до Кредитного договору, між сторонами було укладено ряд договорів про внесення змін до Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору (з урахуванням змін внесених Договором №310816 від 31 серпня 2016 р. про зміну Кредитного договору) Банк, на умовах цього Договору, відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію в доларах США з лімітом кредитування у сумі 17 605 286,90 доларів США.

Позичальник зобов`язався повернути кредити, отриманих в межах кредитної лінії, не пізніше 30.08.2017 та сплатити проценти за користування кредитами, на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору (з урахуванням змін внесених Договором №310816 від 31.08.2016 про зміну Кредитного договору), процентна ставка за користування кредитом з 01.05.2015 встановлюється в розмірі 11,5 % річних, а із 31.08.2016 в розмірі 10% процентів річних.

Сторони домовились, що з 01.05.2015 у разі прострочення повернення кредиту плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту згідно цього договору і до дня фактичного повернення кредиту позичальником встановлюється в розмірі 16,5 % процентів річних за користування кредитними ресурсами до кінця дії Договору, що надані в Доларах США.

Сума заборгованості за кредитом, що не сплачена позичальником у визначений цим Договором термін, наступного робочого дня вважається простроченою.

Відповідно до п. 5.1. кредитного договору (з урахуванням змін внесених Договором №270612 від 27.06.2012 про зміну Кредитного договору) цей Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до закінчення строку зазначеного в п 1.1. цього договору, а в невиконаній частині - до повного виконання зобов`язань сторонами за цим Договором. Відповідно до п. 5.2. (з урахуванням змін внесених Договором №270612 від 27.06.2012 про зміну Кредитного договору) закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії цього Договору.

Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору (з урахуванням змін внесених Договором №270612 від 27.06.2012 про зміну Кредитного договору), за несвоєчасне погашення одержаного кредиту, а також процентів за користування кредитом, позичальник сплачує Банку за кожен день прострочення пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період такого прострочення, від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам. Пеня сплачується у гривнях за курсом Національного банку України на день сплати пені. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами згідно з умовами цього Договору.

З метою виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором 31.08.2016 між ПАТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівельне науково-виробниче об`єднання" (далі - ТОВ "СМНВО" / Поручитель / Відповідач 2) було укладено договір поруки №310816 - П/1 (далі - Договір поруки).

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки, Поручитель солідарно відповідає перед Кредитором за виконання Боржником, зобов`язань в повному обсязі за Кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником та додатковими договорами до нього, які укладені та/або можуть бути укладені в майбутньому за умови надання Поручителем згоди на їх укладення одним із способів передбачених цим Договором, згідно з яким боржнику надано кредит у сумі 17 605 286,90 дол. США зі сплатою процентів за ставкою 11,5 % процентів річних, а з 31.08.2016 за ставкою 10 % процентів річних з можливістю збільшення розміру процентної ставки до 16,5 процентів річних у випадку порушення неналежного виконання умов Кредитного договору, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових виплат, передбачених в кредитному договорі, строком повернення до " 30" серпня 2017 р. в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, та/або цим Договором і надалі іменується "Основне зобов`язання".

Згідно п. 1.2. Договору поруки вказані зобов`язання Поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких умов, крім передбачених даним Договором не потребують. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за використання кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, за сплату штрафних санкцій (зокрема, але не обмежуючись сплату пені/штрафів та/або підвищення розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами на 6,5 % процентів річних) передбачених в вищеназваному кредитному договорі, та зобов`язань щодо страхування.

Позивач наголошував, що:

- АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" виконав свої зобов`язання перед АТ "Сумське НВО" за Кредитним договором у повному обсязі, натомість Позичальник, та Поручитель не виконали свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами;

- внаслідок невиконання Позичальником умов Кредитного договору станом на кінець дня 30.07.2020 року виникла заборгованість перед Банком за Кредитним договором, а саме: прострочений кредит 17 605 286,90 дол. США; прострочені відсотки 1 706 248,40 дол. США; прострочена комісія 43 794 094,96 грн.

Таким чином, станом на 30.07.2020, за розрахунками позивача, загальна сума заборгованості становить 19 311 535,30 доларів США та 43 794 094,96 гривень., яка заявлена ним до стягнення.

Позивач наголошував у позові, що відповідачем 1, та відповідачем 2 не виконано свої зобов`язання за Кредитним договором та Договором поруки, а тому при розгляді позовних вимог Банку в судовому порядку відповідач 1 та відповідач 2 будуть недобросовісно користуватись процесуальними правами, затягувати розгляд справи з метою приховування активів задля уникнення від виконання рішення суду про стягнення заборгованості. Крім того, позивач посилався на те, що відповідачем 1 та відповідач 2 не вчиняється будь-яких дій направлених на погашення заборгованості, а тому є побоювання, що майно, грошові кошти які є у власності відповідача 1 на момент пред`явлення даної заяви (та за рахунок якого банк може задовольнити свої вимоги) може бути, відчужене на момент винесення рішення.

Вищенаведені обставини, на думку позивача, є підставами для вжиття заходів забезпечення позову, а їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Прийняття ж судом забезпечувальних заходів усуне можливе порушення майнових прав позивача та забезпечить реальну можливість виконання рішення суду про стягнення заборгованості. Позивач зазначав, що враховуючи те, що відповідач 1 та відповідач 2 не виконують належним чином своїх зобов`язання за Кредитним договором, не сплачують заборгованість за кредитним договором, проценти за користування кредитом, тому у позивача є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач 1 може вчинити дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, і наявні у відповідача грошові кошти можуть зникнути чи зменшитись, в результаті чого виконання рішення суду стане значно утрудненим або неможливим, заборгованість боржника зростає з кожним днем за рахунок нарахування процентів.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Пунктом 4 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову.

Згідно з ч. 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи п вилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову, який передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011р. №4-рп/2011). Зокрема інститут забезпечення позову сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України (Рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011р. №5-рп/2011).

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За пунктом 1 частини 1 статті 137 вказаного Кодексу до заходів забезпечення позову віднесено накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України , суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що обрання належного, відповідного до предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у поданій заяві про забезпечення позову заявник не навів належних доводів, які б свідчили про наявність зв`язку між запропонованим ним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, зокрема, не обґрунтував доцільність вжиття таких заходів та адекватність обраного виду забезпечення позову вимогам його позовної заяви. Предметом позову у даній справі є вимога про солідарне стягнення боргу, тоді як заходи забезпечення позову стосуються належного відповідачу-1 на праві власності нерухомого майна. При цьому, скаржником не доведено доказами у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України відсутність у відповідачів грошових коштів за рахунок яких можливе виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що між конкретним заходом забезпечення позову, який просить вжити позивач у даній справі і предметом позовної вимоги - відсутній правовий зв`язок і наявність такого скаржником не була доведена ні станом на момент вирішення поданої ним заяви, ні станом на момент апеляційного провадження.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що в заяві про вжиття заходів забезпечення позову позивач просить накласти арешт на належне відповідачу-1 нерухоме майно, не зазначаючи його вартість та не ідентифікуючи таке, чим порушено принцип співмірності позовних вимог заявленим до вжиття заходам забезпечення позову.

Крім того, заява не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких можна було б дійти висновку про доцільність та необхідність забезпечення позову у визначений заявником спосіб. Позивач не обґрунтував того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до неможливості ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду в межах даного судового провадження. Крім того, до заяви про вжиття заходів забезпечення позову не було додано доказів вчинення відповідачем-1 дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення, в тому числі шляхом виявлення намірів відчуження в майбутньому належного йому на праві власності нерухомого майна.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про ет, що саме лише посилання скаржнка на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на конкретні докази не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову. В поданій заяві міститься лише посилання на ймовірне порушення прав позивача.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, предметом позовних вимог є вимоги щодо стягнення заборгованості за договором у сумі 19311535, 30 дол. США та 43794094 грн 96 коп. Проте, позивачем не доведено співмірність вказаної позовної вимоги із обраним заходом забезпечення позову.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухилення відповідача-1 від добровільного виконання вимог позивача, не свідчить, що в майбутньому ними будуть вчинені дії направленні на ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення у справі, у зв`язку з чим доводи скаржника в цій частині судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані.

Щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, в межах заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції у наведеній частині про те, що заявником не надано жодних доказів у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в цій справі та поновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Доводи скаржника про те, що заборгованість за кредитним договором становить 19 311 535, 30 дол. США та 43 794 094 грн 96 коп., на кошти АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" накладено арешт у виконавчих провадженнях, а вказане товариство отримувало значні збитки, що підтверджується фінансовими звітами, загальна договірна вартість заставного майна, яка погоджена сторонами, складає 333 516 224,39 грн. є значно меншою кредитної заборгованості 19 311 535, 30 дол. США та 43 794 094 грн 96 коп. (еквівалент 591675 869,50 грн.), тобто, вартість заставного майна не покриває загальну заборгованість, більшу частину вимог забезпечено товарами в обороті, які перестають бути предметом застави з моменту їх вручення набувачу або транспортній організації для відправлення набувачу або передачі на пошту для пересилки набувачу, що відповідач-1 жодної господарської діяльності, окрім здавання в оренду нерухомого майна, - не здійснює, а джерело його доходів є обмеженим, вартість предмету іпотеки за іпотечним договором також є неспівмірною із загальною кредитною заборгованістю, що АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» та АТ «СМНВО-Інжиніринг» - є пов`язаними компаніями - судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки, по-перше, вказані доводи не були викладені скаржником у заяві про вжиття заходів забезпечення позову (вх. № 2588к від 21.08.2020), і не оцінювались судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі. По-друге, суд апеляційної інстанції враховує, що докази щодо частково підтвердження вказаних доводів було подано скаржником на стадії апеляційного провадження, які судом апеляційної інстанції не приймаються з огляду на припис ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, а частину доказів скаржник просив витребувати в порядку ст. ст. 80, 81 Господарського процесуального кодексу України, заявивши відповідне клопотання на стадії апеляційного провадження у справі і у задоволенні якого судом апеляційної інстанції відмовлено.

Також, доводи скаржника стосовно того, що відповідачі уникають виконання зобов`язання за кредитним договором, вживають дії щодо затягування розгляду справи, а також порушено справу про банкрутство відповідача-1, а відповідач-1 з метою ухилення від виконання судового рішення може вчиняти дії по прихованню коштів чи інших активів, приховування від банку отримання коштів, тощо - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вчинення відповідачем-1 дій щодо затягування розгляду справи, а також порушено справу про банкрутство відповідача-1 - не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки наведені обставини не позбавляють позивача здійснити процесуальну участь у відповідних справах у встановленому законом порядку, а також заявляти відповідні клопотання/заяви, а також подати сукупність доказів, в підтвердження його доводів про те, що відповідачі можуть вчиняти дії по прихованню коштів чи інших активів, приховування від банку отримання коштів. Проте, станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали, скаржником відповідних доводів - не заявлялось, а також не було подано і доказів в підтвердження вказаних тверджень.

Так, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем певних дій не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

З урахуванням викладеного, матеріалами оскарження підтверджується, що позивачем на підставі належних, достатніх, достовірних та вірогідних доказів у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України не доведено існування фактичних обставин, які б безумовно свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить або унеможливить виконання судового рішення у справі, порушить або істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обумовлені ст. 136 Господарського процесуального кодексу України підстави для вжиття заходів забезпечення позову - відсутні за наведених позивачем доводів та обґрунтувань, у зв`язку з чим заява Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про вжиття заходів забезпечення позову (вх. № 2588к від 21.08.2020) - задоволенню не підлягає та обгрунтовано відхилена судом першої інстанції шляхом постановлення оскаржуваної ухвали, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції зазначає, що висновки суду ґрунтуються на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам справи було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах з урахуванням доводів та обґрунтувань заяви Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про вжиття заходів забезпечення позову (вх. № 2588к від 21.08.2020).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, ухвала суду першої інстанції постановлена з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали Господарського суду Сумської області від 26.08.2020 у справі №920/857/20.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.08.2020 у справі №920/857/20 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 26.08.2020 у справі №920/857/20 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро".

4. Матеріали оскарження №920/857/20 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата підписання повного тексту постанови: 16.12.2020.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Є.Ю. Шаптала

О.В. Тищенко