УХВАЛА

08 грудня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/13145/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Львов Б.Ю., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Черненка О.В.,

представників учасників справи:

позивача: Кліндухов П.В.,

відповідача: Пономаренко А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛ-Плюс" та Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

про затвердження мирової угоди

у справі №910/13145/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛ-Плюс"

до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

про визнання недійсним одностороннього правочину та визнання за позивачем права,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "СЛ-Плюс" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (далі - Відповідач) про:

- визнання недійсним вчиненого Відповідачем одностороннього правочину, оформленого повідомленням від 04.09.2019 №053/05-3057 (далі - Правочин) про розірвання договору від 01.12.2017 №ДНП-2017-12/33, укладеного між Позивачем і Відповідачем (далі - Договір);

- визнання за Позивачем права на організацію та експлуатацію 154 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 17 місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, що розташовані на майданчиках для паркування за адресою: м. Київ, Дарницький район, просп. Бажана - майданчик №1 (між вул. Л.Руденко та просп. П.Григоренка) і майданчик №2 (між вул. Л.Руденко та просп. П.Григоренка) в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва на умовах, викладених в Договорі.

2. Позов мотивований відсутністю правових підстав для розірвання Відповідачем Договору в односторонньому порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.12.2019, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2020, у задоволенні позову відмовлено повністю.

4. Судові рішення мотивовані встановленням обставин щодо порушення Позивачем умов Договору в частині використання місць паркування за їх цільовим призначенням, що відповідно до пункту 6.5 Договору є підставою для його розірвання в односторонньому порядку. При цьому суди відхилили доводи Позивача щодо неналежного оформлення Відповідачем акта обстеження майданчика для паркування, оскільки Договором чітко не визначено ані форми акта, ані обов`язку складання його за участі Позивача.

Хід розгляду справи в суді касаційної інстанції

5. Ухвалою Верховного Суду від 20.10.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Позивача на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2019, призначено розгляд справи на 1 грудня 2020 року.

6. 1 грудня 2020 року Позивач та Відповідач подали заяву про затвердження мирової угоди. У судовому засіданні 1 грудня 2020 року Верховний Суд протокольною ухвалою оголосив перерву до 8 грудня 2020 року. Ухвалою від 08.12.2020 Верховний Суд відмовив у затвердженні зазначеної мирової угоди.

7. У судовому засіданні 8 грудня 2020 року Позивач та Відповідач подали заяву про затвердження мирової угоди. Ухвалою від 08.12.2020 Верховний Суд відмовив у затвердженні зазначеної мирової угоди.

8. Крім того, у судовому засіданні 8 грудня 2020 року Позивач та Відповідач подали іншу заяву про затвердження мирової угоди (далі - Заява), в якій просять затвердити мирову угоду між ними (далі - Мирова угода), визнати нечинними рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, провадження у справі закрити.

9. За змістом Заяви та Мирової угоди, Позивач і Відповідач як сторони у цій справі дійшли згоди про укладення мирової угоди на наступних умовах: Позивач і Відповідач визнають недійсним Правочин про розірвання Договору; сторони визнають за Позивачем право на організацію та експлуатацію 154 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 17 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на майданчиках для паркування за адресою: м. Київ, Дарницький район, просп. Бажана - майданчик №1 (між вул. Л.Руденко та просп. П.Григоренка) і майданчик №2 (між вул. Л.Руденко та просп. П.Григоренка) в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва на умовах, викладених в Договорі; судові витрати покладаються на Позивача; правові наслідки укладання мирової угоди та її затвердження судом сторонам відомі та зрозумілі.

Позиція Верховного Суду

10. Відповідно до статті 307 Господарського процесуального кодексу України у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав касаційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

11. Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

12. Положеннями статті 193 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

13. Водночас за вимогами частини 5 статті 192 Господарського процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, зокрема, якщо умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

14. З аналізу положень наведеної правової норми Суд вбачає, що мирова угода є одним зі способів вирішення спору, який полягає у відмові позивача від використання передбаченого законом способу захисту його права та врегулюванні спору на підставі взаємних поступок сторін, що не є тотожнім відмові позивача від позову чи визнанню відповідачем позову.

15. Предметом розгляду в цій справі є немайновий спір про визнання недійсним вчиненого Відповідачем одностороннього Правочину про розірвання Договору та про визнання за Позивачем права на організацію та експлуатацію місць для паркування транспортних засобів на умовах, викладених у Договорі.

16. У поданій сторонами для затвердження Судом Мировій угоді передбачені умови стосовно врегулювання наведеного спору шляхом визнання сторонами за Позивачем відповідного права та визнання ними недійсним Правочину. Однак у силу встановленої статтею 204 Цивільного кодексу України презумпції Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто укладення Мирової угоди, в якій, зокрема, міститься умова про визнання Відповідачем позовної вимоги про недійсність Правочину, не змінює факт відповідності чи невідповідності його вимогам чинного законодавства.

17. Отже, Мирова угода за своїм змістом не є врегулюванням на підставі взаємних поступок спору в цій справі в розумінні частини 1 статті 192 Господарського процесуального кодексу України та є невиконуваною. З огляду на викладене Суд дійшов висновку про відмову в затвердженні мирової угоди на підставі пункту 1 частини 5 статті 192 Господарського процесуального кодексу України та продовження судового розгляду.

Керуючись статтями 192, 234, 235, 314 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у затвердженні мирової угоди Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛ-Плюс" та Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" у справі №910/13145/19 Господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Кролевець

Судді Б. Львов

Л. Стратієнко