ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.12.2020 м. Ужгород Справа № 907/660/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №907/660/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Турбогаз Ужгород», м. Ужгород до фізичної особи - підприємця Чопик Миколи Миколайовича, смт. Середнє Ужгородського району про стягнення суми 148.398,19грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду Закарпатської області із позовом до відповідача про стягнення суми 148.398,19грн., у тому числі суму заборгованості по орендній платі за договором суборенди нежитлових приміщень № 26-СВ від 25 червня 2019 року в розмірі 144 728,74 грн., а також суму заборгованості по відшкодуванню вартості спожитої електроенергії і користуванню транспортної електромережею за договором суборенди нежитлових приміщень № 26-СВ від 25 червня 2019 року в розмірі 3 669,45, посилаючись на вимог положень статей 15, 16, 202, 509, 525, 526, 553, 554, 612, 626 Цивільного кодексу України, враховуючи вимоги статей 173, 179, 193, 229, 231 Господарського кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного 25 червня 2019 між позивачем та відповідачем у справі договору № 26-СВ суборенди нежитлових приміщень зокрема в частині своєчасного внесення орендної плати та відшкодуванню вартості спожитої електроенергії і користуванню транспортної електромережею.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа №907/660/20, не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, будь-яких клопотань щодо розгляду спору з повідомленням (викликом) сторін подано не було, у зв`язку з чим, враховуючи також, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 01.10.2020 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, та, встановлено сторонам строк для подання відповіді на відзив (позивачем) та заперечень (відповідачем) (якщо такі будуть подані) не пізніше 15.11.2020.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Вказана ухвала суду від 01.10.2020 була надіслана відповідачу 02.10.2020 рекомендованим листом, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 89452, Ужгородський район, Середнє, вул. Зелена, буд. 15 кв. 1 та як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №517, отримана відповідачем 08.10.2020.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд-

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Турбогаз Ужгород» (далі Позивач) та фізичною особою - підприємцем Чопик Миколою Миколайовичем (далі Відповідач) укладений договір суборенди нежитлових приміщень № 26-СВ (далі Договір), згідно якого Орендар передає, а Суборендар приймає у строкове платне користування (суборенду) частину вбудованих нежитлових приміщень, а саме: частину нежитлового приміщення другого поверху поз. 23-32, площею 268,3 м2 та частину нежитлового приміщення першого поверху поз. 2-11, частково поз. 14 (8,9 м2), 22,22', площею 72,9 м2 загальною площею 341,2 м2, з правом користування сходами та іншими приміщеннями загального призначення поз. І, ІІ, ІІІ, IV, V, VI площею 68 м2 та технічними приміщеннями загального призначення першого поверху поз.12,13,33, площею 60,3 м2, будівлі літери «А», які знаходяться за адресою: м. Ужгород, проспект Свободи, буд. 52, надалі (надалі - Об`єкт оренди), строком до 31 грудня 2020 року.

Об`єкт оренди передано Суборендарю за актом прийому-передачі 01липня 2019 року для здійснення підприємницької діяльності в межах чинного законодавства та дозвільних документів Суборендаря.

Майно, що орендується, знаходиться у володінні та користуванні Позивача у відповідності до Договору оренди №124 від 01 березня 2018 року, укладеного між ТОВ «Турбогаз Ужгород» та АТ «Ужгородський Турбогаз».

Об`єкт оренди належить Орендодавцю - АТ «Ужгородський Турбогаз» на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САА № 117820, що видане на підставі Наказу Фонду державного майна України №19-АТ від 30.06.1998р., переліку нерухомого майна, що увійшли до статутного фонду ВАТ «Ужгородський Турбогаз», зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 8131586, номер запису: 1095, в книзі: дод.7.

Згідно п. 3.1. Договору, базовий розмір орендної плати за користування об`єкта суборенди за один місяць суборенди становить 21 155,00 грн., в т.ч. ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

01березня 2020 року внесено зміни до п. 3.1. Договору та викладено його в новій редакції: «Базовий розмір орендної плати за користування об`єкта суборенди за один місяць суборенди складає 100,00 грн., в т.ч. ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством».

Згідно п. 3.2. Договору, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за попередній місяць.

Орендна плата починає нараховуватися з дня підписання сторонами Акту приймання-передачі об`єкта оренди. За перший місяць суборенди Суборендар сплачує орендну плату пропорційно кількості днів з дати підписання Акту прийому-передачі до кінця місяця, в якому був підписаний Акт приймання-передачі (пункт 3.3. Договору).

За умовами п. 3.4. Договору, орендна плата сплачується Суборендарем на підставі виставлених Орендарем рахунків в безготівковому чи готівковому порядку, щомісячно до 20-го числа місяця наступного за звітнім.

Суборендар зобов`язаний сплатити орендну плату за весь час суборенди з моменту отримання об`єкта суборенди та складання відповідного акту по час повернення Об`єкту суборенди та складання відповідного акту.

Згідно п. 5.1.7. Договору, Суборендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі відповідно до умов цього Договору.

Суборендар самостійно повинен подбати про отримання рахунків від Орендаря (пункт 3.13 Договору).

За доводами позивача, що підтверджуються матеріалами справи Відповідач, свого обов`язку щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів не дотримав, у зв`язку з чим станом на момент звернення позивача до суду у Відповідача утворився борг в сумі 144 728,74 грн. за період суборенди 01.07.2019 - 31.08.2020 року.

Пунктом 3.6. Договору, передбачено, що вартість комунальних послуг, послуг підприємств зв`язку, поставки електропостачання, водопостачання, опалення не входить до складу орендної плати та сплачується Суборендарем окремо на підставі договорів, укладених Суборендарем з підприємствами, що надають такі послуги.

Згідно п.3.7. Договору, до укладання договору електропостачання з підприємством, що надає такі послуги, Суборендар зобов`язується не пізніше 10 числа місяця наступного за звітнім, на підставі рахунків виставлених Орендарем, компенсувати вартість спожитої електроенергії за діючим в розрахунковий період тарифом, згідно показників встановленого індивідуального приладу обліку спожитої електричної енергії, та авансувати вартість спожитої електроенергії на наступний місяць в розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків від заявленої потужності. Сторони щомісяця підписують акт, який підтверджує суму компенсації вартості спожитої електроенергії.

За користування транспортною електромережею та розподільчими мережами Орендаря, Суборендар щомісячно, не пізніше 10 (десятого) числа місяця наступного за звітним, сплачує плату у розмірі 10 відсотка від вартості спожитої електроенергії згідно показників лічильника.

Позивач вказує, що відповідачем не здійснювалась оплата передбачена умовами договору, та допустив заборгованість у сумі 3 669,45 грн. за період 01.07.2019 - 31.08.2020. Вказана сума заборгованості відповідачем несплачена, однак визнається ним в повному обсязі, що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків і Актами прийому-передачі виконаних робіт.

Вказані обставини зумовили звернення Позивача до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості в сумі 148 398,19 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором суборенди майна.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ст. 763 Цивільного кодексу України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст. 610 ЦКУ несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов`язання. А в разі його порушення настають правові наслідки, передбачені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦКУ).

Матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем в суборенду, прийняття відповідачем та користування ним об`єктом оренди за договором, відповідачем вказані обставини передбаченим законодавством способом не спростовано та не заперечено.

Згідно статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За умовами п. 3.4. Договору, орендна плата сплачується Суборендарем на підставі виставлених Орендарем рахунків в безготівковому чи готівковому порядку, щомісячно до 20-го числа місяця наступного за звітнім.

Суборендар зобов`язаний сплатити орендну плату за весь час суборенди з моменту отримання об`єкта суборенди та складання відповідного акту по час повернення Об`єкту суборенди та складання відповідного акту.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи умови Договору, строк виконання грошового зобов`язання відповідача по сплаті орендних платежів за договором на момент розгляду справи настав.

Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов`язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

З урахуванням умов Договору та поданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач мав сплатити позивачу суму 144 728,74 грн. - заборгованості за договором оренди.

Також, відповідно до умов договору, згідно поданих позивачем розрахунків, у відповідача наявний борг за компенсування вартості спожитої електроенергії та користування транспортною електромережею за період 01.07.2019 - 31.08.2020 в сумі 3 669,45 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті орендної оплати у розмірі 144 728,74 грн., та суми 3 669,45 грн. за комунальні послуги, доказів оплати відповідачем вказаних сум матеріали справи не містять, а тому такі позовні вимоги є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Турбогаз Ужгород», м. Ужгород до фізичної особи - підприємця Чопик Миколи Миколайовича, смт. Середнє Ужгородського району про стягнення суми 148 398,19 грн. підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України Судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Чопик Миколи Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбогаз Ужгород» (88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Болгарська, будинок 3, ) суму 148 398,19 грн. (сто сорок вісім тисяч триста дев`яносто вісім гривень 19 коп.) в т.ч. 144 728,74 основного боргу, тасуму 3 669,45 грн. за відшкодування вартості спожитої електроенергії і користування транспортною електромережею, а також 2 225,97 грн. (дві тисячі двісті двадцять п`ять гривень 97 коп.) - у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 21.12.2020

Суддя О.Ф. Ремецькі