ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2020м. ДніпроСправа № 904/5269/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м.Дніпро)

до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (м. Нікополь, Дніпропетровської області)

про стягнення суми штрафу за неправильно зазначену адресу вантажоодержувача у накладних у розмірі 17 248 грн. 50 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (далі - відповідач) суму штрафу за неправильно зазначену адресу вантажоодержувача у накладних у загальному розмірі 17 248 грн. 50 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем, як вантажовідправником, свого обов`язку з оформлення перевізних документів, а саме: у накладних № 47143755, № 47143573 та № 47184510 зазначена адреса одержувача, яка не відповідає адресі ТОВ "Центррезервуерсервіс". Так, факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу був засвідчений актами загальної форми № 34, 35 від 08.04.2020, № 39 від 10.04.2020. Враховуючи вказане, у відповідності до статті 118 Статуту залізниць України позивачем розраховано та заявлено до стягнення штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, який за розрахунком позивача складає 17 248 грн. 50 коп. (1 149,90 х 3 х 5 = 17 248,50).

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтею 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2020 позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.

Позивачем подано заяву про усунення недоліків (вх. суду № 47438/20 від 08.10.2020).

Ухвалою суду від 12.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 51101/20 від 28.10.2020), в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що з огляду на положення статей 122 та 118 Статуту залізниць України, для застосування штрафних санкцій відправником повинні бути неправильно зазначені дві складові: код і адреса одержувача одночасно, а не окремо, оскільки в описовій частині статті 122 Статуту вони вказані разом через сполучник "та", отже з`єднують дві умови: код і адресу одержувача. Крім того, відповідач посилається на те, що, оскільки перевезення вантажу залізничним транспортом здійснюється між станціями, а у спірних накладних № 47143755, № 47143573 та № 47184510 була правильно зазначена станція призначення - Верхньодніпровськ Придніпровської залізниці, для залізниці не було створено перешкод для здійснення залізничного перевезення та вантаж було доставлено на вказану станцію. У відзиві відповідач також посилався на те, що штраф за неправильну зазначену в накладній адресу одержувача має визначатися, виходячи тільки з вартості провізної плати за перевезення вантажу.

Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 52505/20 від 06.11.2020), в якій він посилався на безпідставність заперечень відповідача та просив суд задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на таке:

- неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 по справі № 917/964/17);

- відповідальність за невірну зазначену адресу одержувача в накладній несе виключно відправник, який вносить відомості у відповідну залізничну накладну, в даному випадку до спірних накладних № 47143755, № 47143573 та № 47184510 відомості вносились представником відповідача, який засвідчив відповідні дані ЄЦП;

- згідно з відомостями граф 31 спірних залізничних накладних № 47143755, №47143573 та № 47184510, розмір провізної плати за кожною з них становить 1 149 грн. 90 коп., отже штраф позивачем розраховано вірно.

При цьому, ухвалою суду від 12.10.2020 судом було запропоновано відповідачу, у 5-ти денний строк з дня отримання від позивача відповіді на відзив подати суду, а також усім учасникам справи, заперечення на відповідь на відзив з урахуванням вимог частин третьої шостої статті 165 та статті 166 ГПК України.

Судом здійснено відстеження поштового відправлення на адресу відповідача, в якому містилася відповідь на відзив на позовну заяву через офіційний сайт Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) за трек-номером 482 та з`ясовано, що відповідь на відзив на позовну заяву відповідач отримав 11.11.2020.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 15.12.2019 строк для подання до суду заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки в усіх учасників справи було достатньо часу для подання як заяв по суті справи так і доказів, на підтвердження своїх вимог і заперечень.

Судом також враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Разом з тим, у відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Враховуючи вказане, а також перебування судді Фещенко Ю.В. у додатковій відпустці у зв`язку з навчанням в період з 16.11.2020 по 05.12.2020, відповідно до наказу № 655-В від 06.11.2020, дана справа розглянута в межах розумних строків.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, а також доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору перевезення вантажу залізничним транспортом; факт надання послуг; наявність перевізних документів - залізничних накладних; наявність чи відсутність фактів порушень відповідачем при оформленні накладних та неправильного зазначення в ній адреси вантажоодержувача, правомірність нарахованого та заявленого до стягнення штрафу.

У квітні 2020 Акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" зі станції Нікополь Придніпровської залізниці було здійснено групову відправку вагонів № 60217510, №54132543 та № 66172610 згідно з накладними № 47143755, № 47143573 та № 47184510 на станцію Верхньодніпровськ Придніпровської залізниці, одержувач вантажу - ТОВ "Центррезервуарсервіс". У графах 4 кожної накладної - "одержувач", зазначено - ", ТОВ "Центррезервуарсервіс", Україна, 51600, Дніпропетровськ, вул. Яблунева, 55А" (а.с.8-10).

По прибуттю відправок № 47143755, № 47143573 та № 47184510 на станцію призначення Верхньодніпровськ Придніпровської залізниці було виявлено, що адреса одержувача, зазначена відправником у накладних не відповідає адресі ТОВ "Центррезервуарсервіс".

Зважаючи на вищевикладене, 08.04.2020 станцією призначення Верхньодніпровськ на станцію відправлення Нікополь було відправлено телеграму № 01 від 08.04.2020 про уточнення реквізитів у накладних (а.с.14).

09.04.2020 зі станції відправлення Нікополь на станцію призначення Верхньодніпровськ надійшла телеграма-відповідь № НР 207 від 09.04.2020 щодо виправлення реквізитів у накладних (а.с.15).

Згідно з телеграмою станції Нікополь № НР 207 від 09.04.2020, відправленої на підставі листа АТ "Нікопольський завод феросплавів" № 2020.04.09/19-30 по станції призначення Верхньодніпровськ Придніпровської залізниці у накладних № 47143755, № 47143573, №7184510 зроблено виправлення адреси одержувача на вірну: з "51600, Дніпропетровськ, вул. Яблунева, 55А" на "51600, м. Верхньодніпровськ, вул. Яблунева, буд. 55А" (а.с.16).

Факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу був засвідчений актами загальної форми № 34 та № 35 від 08.04.2020, а також актом загальної форми № 39 від 10.04.2020 (а.с.11-13).

Отже, внаслідок невірно зазначеної адреси одержувача у накладних № 47143755, №47143573 та № 47184510 позивачем у відповідності до статті 118 Статуту залізниць України розраховано та заявлено до стягнення штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення в сумі 17 248 грн. 50 коп. (1 148,90 х 3 х 5 = 17 248,50), який останній просить стягнути з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", яке з нарахованим штрафом не погоджується в добровільному порядку нарахований штраф не сплатило, що і стало причиною звернення із позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У відповідності до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (стаття 5 Статуту).

Відповідно до статті 5 Статуту залізниць України, на підставі даного Статуту Мінтранс затверджує:

а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила);

б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів;

в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів);

г) інші нормативні документи.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект

Як встановлено судом, у квітні 2020 Акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" зі станції Нікополь Придніпровської залізниці було здійснено групову відправку вагонів № 60217510, №54132543 та № 66172610 згідно з накладними № 47143755, № 47143573 та № 47184510 на станцію Верхньодніпровськ Придніпровської залізниці, одержувач вантажу - ТОВ "Центррезервуарсервіс". У графах 4 кожної накладної ("одержувач") зазначено - ", ТОВ "Центррезервуарсервіс", Україна, 51600, Дніпропетровськ, вул. Яблунева, 55А" (а.с.8-10).

Пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Згідно з пунктом 1.2. Правил оформлення перевізних документів накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Пунктом 1.3. Правил оформлення перевізних документів визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ.

Відповідно до п. 2.1. Правил оформлення перевізних документів відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, у тому числі графи №№ 4, 5 та в яких вказується точне та повне найменування одержувача, адреса та його код.

У графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі, (пункт 2.3. Правил оформлення перевізних документів).

Так, у накладних № 47143755, № 47143573 та № 47184510 правильність внесених відомостей підтвердив своїм підписом представник відправника Дрозд Наталія Дмитрівна.

Згідно зі статтею 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Як було вказано вище, на станції призначення Верхньодніпровськ Придніпровської залізниці було виявлено, що адреса одержувача, зазначена відправником у накладних, не відповідає адресі ТОВ "Центррезервуарсервіс".

Статтею 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

У всіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Отже, підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним указаних відомостей є акт загальної юрми, складений у випадках передбачених статтею 129 Статуту.

Судом встановлено, що факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу був засвідчений актами загальної форми № 34 та № 35 від 08.04.2020, а також актом загальної форми № 39 від 10.04.2020.

Таким чином, акт загальної форми є підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним адреси одержувача.

Згідно з пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення шантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту, а саме у п`ятикратному розмірі від провізної плати. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за всі наслідки, які виникли.

Заперечення відповідача в частині того, що для застосування штрафних санкцій у спірному випадку відправником повинні бути неправильно зазначені дві складові: код і адреса одержувача одночасно, а не окремо, відхиляються судом з огляду на те, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями. Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховний Суд України від 22.03.2018 по справі № 917/964/17.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено, а відповідачем в свою чергу не спростовано, обставин невірності зазначення відповідачем адреси одержувача у перевізному документі.

При цьому, судом також відхиляються заперечення відповідача в частині того, що перевезення вантажу залізничним транспортом здійснюється між станціями, а у спірних накладних № 47143755, № 47143573 та № 47184510 була правильно зазначена станція призначення - Верхньодніпровськ Придніпровської залізниці, що, на думку відповідача, не створило для залізниці перешкод для здійснення залізничного перевезення та вантаж було доставлено на вказану станцію. Так, будь-яких виключень стаття 122 Статуту залізниць України не містить, а також Статутом не передбачено вимог щодо неможливості здійснення залізничного перевезення внаслідок допущеного вантажовідправником під час заповнення залізничної накладної помилок чи неточностей.

У відзиві відповідач також посилався на те, що штраф за неправильну зазначену в накладній адресу одержувача має визначатися, виходячи тільки з вартості провізної плати за перевезення вантажу. При цьому, відповідач не зазначив в чому конкретно полягає невірність розрахунку позивача, а також не було наведено у відзиві свого контррозрахунку відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що розмір провізної плати за кожною зі спірних накладних складає 1 149 грн. 90 коп. (графа 34 накладних № 47143755, № 47143573 та №47184510).

Так, за розрахунком позивача сума штрафу за неправильно зазначену адресу одержувача у накладних складає 17 248 грн. 50 коп., а саме:

1 149,90 х 3 х 5 = 17 248,50,

де 1 149,90 - провізна плата по накладним № 47143755, № 47143573 та № 47184510 від станції Нікополь Придніпровської залізниці залізниці до станції Верхньодніпровськ Придніпровської залізниці (графа 31 та 34 накладних);

3 - кількість накладних ( № 47143755, № 47143573 та № 47184510);

5 - кількість провізних плат.

Суд перевіривши розрахунок штрафу на підставі статей 118, 122 Статуту дійшов висновку про його обґрунтованість.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що оскільки за залізничними накладними № 47143755, № 47143573 та № 47184510 вантажовідправником було Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів", яке допустило порушення щодо неправильного зазначення у накладних адреси одержувача, саме на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 118 Статуту залізниць України.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 2 102 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про стягнення суми штрафу за неправильно зазначену адресу вантажоодержувача у накладних у розмірі 17 248 грн. 50 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вулиця Електрометалургів, будинок 310; ідентифікаційний код 00186520) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м.Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ідентифікаційний код 40081237) 17 248 грн. 50 коп. штрафу та 2 102 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписаний - 15.12.2020.

Суддя Ю.В. Фещенко