ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2020 Справа № 917/1634/20

Суддя Киричук О.А. при секретарі судового засідання Тертичній О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Полтава-банк" вул.Пилипа Орлика, 40а,Полтава,Полтава, місто, Полтавська область,36020

до Фізичної особи-підприємця Курилко Руслани Юріївни, АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1

про стягнення 10099,53 грн.

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Полтава-банк" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Курилко Руслани Юріївни про стягнення 10099,53 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 01.05.2019 року, у тому числі: заборгованість по сплаті орендної плати (за травень - серпень 2019 року) в сумі 8000,00 грн. та пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в сумі 2099,53 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Киричуку О.А.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що в порушення взятих на себе зобов`язань за договором, сплату орендної сплати не було здійснено.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін (без проведення судового засідання), запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені про покладені на них обов`язки, про що свідчать матеріали справи.

Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19.10.20 року була надіслана учасникам справи 05.11.2020 року рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали.

Копія ухвали суду від 19.10.2020, яка направлялася за адресою місцезнаходження відповідача, повернулася до суду із поштовою відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд зазначає, що згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала надсилається учасникам судового процесу за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За визначенням п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.06.2018р. у справі №910/177797/17.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що повернення судового рішення із проставленням у поштовому повідомленні відмітки "адресат відсутній за вказаною адресою", є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні, слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Таким чином, строк для подачі відповідачем відзиву на позовну заяву сплив.

Станом на 21.12.2020 року відповідач відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань не подав.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Згідно ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що за ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розпочав розгляд справи по суті в установлені строки.

В зв`язку з установленням карантину на усій території України, для забезпечення процесуальних прав сторін, прийняття рішення судом відкладалося.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

01 травня 2019 року між Акціонерним товариством «Полтава-банк» та Фізичною особою-підприємцем Курилко Русланою Юріївною укладено Договір оренди, згідно якого Орендодавець АТ «Полтава-банк» передає в оренду Орендарю ФО-П Курилко Р.К). частину нежитлового приміщення загальною площею 2 кв.м., що знаходиться на першому поверсі будівлі, розташованої за адресою: м. Полтава, шосе Харківське, 6а (далі - Договір).

Відповідно п. 3.3. Договору підписання акту приймання-передачі свідчить про фактичну передачу приміщення в оренди. Акт прийому-передачі приміщення підписано сторонами 01.05.2019 року.

Відповідно п. 4.1. Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2019 року.

Згідно п. 5.1. Договору, за орендоване приміщення Орендар сплачує орендну плату в розмірі 2000,00 грн., в т.ч. ПДВ. Орендна плата встановлена по цьому Договору включає плату за користування Приміщенням та комунальні послуги. Орендна плата вноситься на підставі даного Договору один раз на місяць шляхом перерахування на рахунок Орендодавця № НОМЕР_2 в АТ «Полтава-банк», МФО 331489.

Відповідно до п. 5.2. Договору, Орендна плата нараховується, починаючи з дати прийняття приміщення Орендарем і закінчується нараховуватися по дату фактичного повернення орендованого приміщення від Орендаря Орендодавцю. Орендна плата сплачується не пізніше 15-го числа кожного поточного місяця за попередній незалежно від результатів господарської діяльності Орендаря.

Відповідно до п. 7.4. Договору, Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно п. 9.1. Договору, у випадку повної або часткової несплати орендної плати та/або компенсації комунальних послуг та/або витрат по охороні Об`єкта оренди, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня.

Позивач вказує, що 06.09.2019 року приміщення, що знаходиться за адресою: м. Полтава, шосе Харківське, 6а було продане Акціонерним товариством «Полтава-банк» згідно Договору купівлі-продажу від 06.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2155 (копія договору додається). У зв`язку з цим, правовідносини між АТ «Полтава-банк» та ФОП Курилко Р.Ю. по договору оренди фактично припинилися з 06.09.2019 року.

За твердженням позивача, у відповідача до вересня 2019 року виникла заборгованість по орендній платі у розмірі 8000,00 грн.

АТ «Полтава-банк» вказує, що неодноразово звертався до ФОП Курилко Р.Ю., з проханням сплатити заборгованість по договору оренди, проте станом на дату направлення в суд даної позовної заяви, забогованість Орендарем не сплачена.

З огляду на те, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором, не здійснив оплату заборгованості по орендній платі, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь 10099,53 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 01.05.2019 року, у тому числі заборгованість по сплаті орендної плати (за травень - серпень 2019 року) в сумі 8000,00 грн. та пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в сумі 2099,53 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, травня 2019 року між Акціонерним товариством «Полтава-банк» та Фізичною особою-підприємцем Курилко Русланою Юріївною укладено Договір оренди, згідно якого Орендодавець АТ «Полтава-банк» передає в оренду Орендарю ФО-П Курилко Р.К). частину нежитлового приміщення загальною площею 2 кв.м., що знаходиться на першому поверсі будівлі, розташованої за адресою: м. Полтава, шосе Харківське, 6а.

У відповідності зі статтею 759 Господарського кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, і це не спростовано відповідачем, на виконання умов договору Акт прийому-передачі приміщення підписано сторонами 01.05.2019 року.

Згідно п. 5.1. Договору, за орендоване приміщення Орендар сплачує орендну плату в розмірі 2000,00 грн., в т.ч. ПДВ. Орендна плата встановлена по цьому Договору включає плату за користування Приміщенням та комунальні послуги. Орендна плата вноситься на підставі даного Договору один раз на місяць шляхом перерахування на рахунок Орендодавця № НОМЕР_2 в АТ «Полтава-банк», МФО 331489.

Відповідно до п. 5.2. Договору, Орендна плата нараховується, починаючи з дати прийняття приміщення Орендарем і закінчується нараховуватися по дату фактичного повернення орендованого приміщення від Орендаря Орендодавцю. Орендна плата сплачується не пізніше 15-го числа кожного поточного місяця за попередній незалежно від результатів господарської діяльності Орендаря.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення п. 5.2 Договору, Орендна плата сплачується не пізніше 15-го числа кожного поточного місяця за попередній незалежно від результатів господарської діяльності Орендаря.

Таким чином, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань, зокрема, за травень - серпень 2019 року, є таким, що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Твердження позивача про те, що на момент звернення з даною позовною заявою, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по Договору за травень - серпень 2019 року утворилась заборгованість у сумі 8000,00 грн., відповідач при розгляді справи не спростовував.

Враховуючи, що наявність заборгованості з орендної плати у вищевказаному розмірі підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростована, суд доходить висновку щодо задоволення вимог позивача в частині стягнення заборгованості з орендної плати в загальному розмірі 8 000,00 грн.

Крім того, позивачем заявлена до стягнення з відповідача пеня.

Щодо вимоги про стягнення пені, суд зазначає.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Разом з тим, п. 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вже зазначалось, відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати орендної плати.

Згідно п. 9.1. Договору, у випадку повної або часткової несплати орендної плати та/або компенсації комунальних послуг та/або витрат по охороні Об`єкта оренди, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня.

Позивачем здійснено нарахування пені за загальний період з 15.06.2019 по 28.09.2020, зокрема, за заборгованість з орендної плати за травень 2019 року - 2000,00 грн. за період з 15.06.2019 по 28.09.2020;

за заборгованість з орендної плати за червень 2019 року - 2000,00 грн. за період з 15.07.2019 по 28.09.2020;

за заборгованість з орендної плати за липень 2019 року - 2000,00 грн. за період з 15.08.2019 по 28.09.2020;

за заборгованість з орендної плати за серпень 2019 року - 2000,00 грн. за період з 15.09.2019 по 28.09.2020.

Всього позивачем заявлено до стягнення 2 099,53 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені не відповідає вимогам Господарського кодексу України.

Так, як зазначено вище, пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Водночас, позивачем при зверненні до суду з позовом не враховані вимоги пункту 6 ст. 232 Господарського кодексу України та здійснено нарахування пені за весь час прострочення.

Здійснивши перерахунок наданого позивачем розрахунку пені, суд дійшов висновку про те, що обґрунтованою та арифметично вірною є сума пені у розмірі 1258,27 грн. (за заборгованість з орендної плати за травень 2019 року за період з 15.06.2019 по 14.12.2019 пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 331,29 грн.; за заборгованість з орендної плати за червень 2019 року за період з 15.07.2019 по 14.01.2020 пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 319,48 грн.; за заборгованість з орендної плати за липень 2019 року за період з 15.08.2019 по 14.02.2020 пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 303,15 грн.; за заборгованість з орендної плати за серпень 2019 року за період з 15.09.2019 по 14.03.2020 пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 304.35 грн.), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково, зважаючи на здійснений судом перерахунок.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано, контррозрахунку заявлених до стягнення з нього сум не надано.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову частково, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 9 258,27 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 01.05.2019 року, у тому числі: заборгованість по сплаті орендної плати (за травень - серпень 2019 року) в сумі 8000,00 грн. та пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в сумі 1258,27 грн.

Судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача у розмірі 1926,91 грн., оскільки позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця Курилко Руслани Юріївни (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Полтава-банк» (місцезнаходження юридичної особи: 36000, місто Полтава, вулиця Пилипа Орлика, 40а, код ЄДР 09807595) 8 000,00 грн. основного боргу, 1258,27 грн. пені та 1926,91 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.12.2020 р.

Суддя Киричук О.А.