РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.12.2020Справа № 910/17777/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М. розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транселектромонтажбуд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санворд-Київ»

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями «Санворд-Україна»

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання відсутності права власності та скасування державної реєстрації права власності на майно

Представники сторін, згідно протоколу судового засідання від 14.12.2020.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транселектромонтажбуд» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санворд-Київ» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання відсутності права власності та скасування державної реєстрації права власності на майно.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 26.03.2010 придбав майновий комплекс загальною площею 3654, 80 кв.м., який розташований за адресою: місто Київ, вул. Зрошувальна, 17 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна. Водночас ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2006 затверджено мирову угоду, укладену 09.02.2006 на підставі якої приватним нотаріусом 12.04.2016 зареєстровано право власності на гараж літ. 2Г та склад - ангар літ. 2Д, що розташовані за адресою: місто Київ, вул. Зрошувальна, 17, та в подальшому зареєстровані за ТОВ «Санворд Київ» на підставі договору купівлі-продажу від 05.02.2018 № 248. Шляхом неправомірної реєстрації права власності ТОВ «Санворд Київ» на майно, товариство створює суттєві перешкоди у користуванні ТОВ «Транселектромонтажбуд» власним нерухомим майном шляхом відведення земельної ділянки в межах майнового комплексу позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2019 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження у справі призначено на 27.01.2020. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Санворд-Україна».

15.01.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволені позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 відкладено підготовче засідання на 17.02.2020.

12.02.2020 від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив в якому позивач просив суд врахувати доводи викладені у даній відповіді при розгляді справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено розгляд справи на 10.03.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 підготовче засідання відкладено на 30.03.2020. Зобов`язано відповідача надати до суду оригінали документів щодо спірних правовідносин (для огляду) та належним чином завірені їх копії документів, в тому числі договори купівлі-продажу № 247 від 05.02.2018 та № 248 від 05.02.2018. Позивачу надати належним чином завірені копії документів, які стосуються спірних правовідносин та оригінали для огляду судом.

Судове засідання 30.03.2020 не відбулось, з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19.

У відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ст. 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

При цьому Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 06.12.2018 у справі № 5011-46/18261-2012.

З урахуванням карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) строк розгляду даної справи Господарським судом міста Києва продовжено з урахуванням розумності тривалості розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.09.2020 розгляд справи було призначено на 26.10.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 відкладено підготовче засідання на 23.11.2020. Зобов`язано відповідача надати письмові пояснення щодо питань, які були предметом розгляду в судовому засіданні. Сторонам надати суду оригінали документів щодо спірних правовідносин (для огляду) та належним чином завірені їх копії документів, в тому числі договори купівлі-продажу № 247 від 05.02.2018 та № 248 від 05.02.2018.

05.11.2020 від відповідача через канцелярію суду на виконання вимог ухвали суду було подано письмові пояснення по справі та додаткові документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 07.12.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 відкладено розгляд справи по суті на 14.12.2020.

10.12.2020 від позивача через канцелярію суду надійшов письмовий виступ в дебатах в яких просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивач в судовому засіданні 14.12.2020 надав пояснення суду та просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача та третю особу про розгляд даної справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, вказані вище ухвали суду були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача та третьої особи, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом частин 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач та третя особа не були позбавлені права та можливості ознайомитись із вищевказаними ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення учасників судового процесу - відповідача та третьої особи.

В судовому засіданні 14.12.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

Матеріалами справи підтверджується, що 26.03.2010 між ТОВ «Транселектромонтажбуд» (покупець, позивач) та ЗАТ «Транселектромонтаж» (продавець) укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. 26.03.2010, зареєстрований в реєстрі за № 462.

Відповідно до пункту 1.1 Договору купівлі-продажу нерухомого майна продавець продав, а покупець (позивач) купив майновий комплекс, що складається з: головного корпусу та адміністративно-побутового приміщення (літ. А, Б) площею 2222,8 кв.м, боксів ремонтних (літ. В) площею 489,5 кв.м, будівлі ремонтного цеху (літ. Г) площею 213,9 кв.м, будівлі матеріального складу (літ. Д) площею 303,1 кв.м, будівлі панельної збірної (літ. Ж) площею 305,2 кв.м, прохідної диспетчерської (літ. Л) площею 13,2 кв.м, напівпідземного складу ПММ, (літ. М) площею 107,1 кв.м, загальною площею 3654,80 кв.м, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 17 (надалі - Об`єкт).

Згідно з п. 1.5 Договору купівлі-продажу нерухомого майна, об`єкт належить продавцю (ЗАТ «Транселектромонтаж») на праві колективної власності на підставі Свідоцтва про право власності на майновий комплекс серія МК № 010004030, виданого Головним управлінням з питань майна 10.08.2001 на підставі наказу від 10.08.2001 № 526-В та реєстраційного посвідчення, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації 04.10.2001, про що записано в реєстрову книгу № 10з-32 за реєстровим № 715-з.

Згідно з пунктом 1.8 Договору купівлі-продажу нерухомого майна також встановлено, що до покупця (позивача) переходить право користування на земельну ділянку (кадастровий номер :63:324:010) площею 2,8339 га без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для продавця договором оренди земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. 14 червня 2000 року за реєстровим № 1910 та зареєстрованим Київським міським управлінням земельних ресурсів, про що зроблено запис від 28 липня 2000 року за № 63-6-00003 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Позивач зазначає, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2006 затверджено мирову угоду, укладену 09.02.2006, на підставі якої приватним нотаріусом 12.04.2016 зареєстровано право власності на гараж літ. 2Г та склад - ангар літ. 2Д, що розташовані за адресою: місто Київ, вул. Зрошувальна, 17, які в подальшому зареєстровані за ТОВ «Санворд Київ» на підставі договору купівлі-продажу від 05.02.2018 № 248. Вказані дії реєстрації права власності на майно, створюють суттєві перешкоди у користуванні позивачем власним нерухомим майном шляхом відведення земельної ділянки відповідачу в межах майнового комплексу позивача, що стало підставою для звернення до суду з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання відсутності права власності та скасування державної реєстрації права власності на майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2006 по справі № 7/74 затверджено мирову угоду, укладену між Відкритим акціонерним товариством «Укрстальконструкція» та Товариством з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями «Санворд-Україна». На підставі зазначеної мирової угоди за ТОВ ІІ «Санворд України» 12.04.2016 було зареєстровано право власності на:

- склад - ангар літера 2Д загальною площею 1404 кв.м., що знаходиться по вул. Зрошувальній, 17 у м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 63);

- гараж літера 2Г загальною площею 126 кв.м., що знаходиться по вул. Зрошувальній, 17 ц м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 63.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 у справі № 7/74 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Транселектромонтажбуд», ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2006 залишена без змін. Постановою Верховного Суду від 15.01.2019 року у справі № 7/74 ухвала суду апеляційної інстанції залишена без змін.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., на підставі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2006 у справі № 7/74, яка набрала законної сили, прийнято реєстраційне рішення № 29229802 про державну реєстрацію права власності на склад-ангар літ. 2Д та реєстраційне рішення № 29229016 про державну реєстрацію права власності на гараж літ. 2Г, що розташовані за адресою: місто Київ, вул. Зрошувальна, 17 за TOB II «Санворд-Україна».

Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

На підставі договору купівлі-продажу № 248 від 05.02.2018 укладеного між TOB II «Санворд-Україна» (продавцем) та ТОВ «Санворд Київ» (покупцем), посвідченого приватним нотаріусом Літош В.П., за ТОВ «Санворд Київ» зареєстровано право власності на склад-ангар літ. 2Д, а також на підставі договору купівлі-продажу № 247 від 05.02.2018 укладеного між TOB II «Санворд-Україна» (продавцем) та ТОВ «Санворд Київ» (покупцем), посвідченого приватним нотаріусом Літош В.П., за ТОВ «Санворд Київ» зареєстровано право власності на гараж літ. 2Г.

Оцінка правомірності набуття права власності ТОВ II «Санворд-Україна» на склад-ангар (літ. 2Д) площею 1404 кв.м. та гараж (літ. 2Г) площею 126 кв.м. була надана під час розгляду справи Господарським судом Дніпропетровської області по справі № 7/74, яка у відповідності до ст. 75 ГПК України не підлягає повторному розгляду, оскільки обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вже зазначалось, 26.03.2010 між ТОВ «Транселектромонтажбуд» (покупець) та ЗАТ «Транселектромонтаж» (продавець) укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна за яким позивач придбав у власність майновий комплекс, що складається з: головного корпусу та адміністративно-побутового приміщення (літ. А, Б) площею 2222,8 кв.м, боксів ремонтних (літ. В) площею 489,5 кв.м, будівлі ремонтного цеху (літ. Г) площею 213,9 кв.м, будівлі матеріального складу (літ. Д) площею 303,1 кв.м, будівлі панельної збірної (літ. Ж) площею 305,2 кв.м, прохідної диспетчерської (літ. Л) площею 13,2 кв.м, напівпідземного складу ПММ, (літ. М) площею 107,1 кв.м, загальною площею 3654,80 кв.м, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 17.

З викладеного підтверджується, що майно яке набув відповідач за договорами купівлі-продажу від 05.02.2018 реєстраційний номер № 247, № 248, а саме: склад-ангар (літ. 2Д) площею 1404 кв.м. та гараж (літ. 2Г) площею 126 кв.м. не входить до складу майнового комплексу, який придбаний позивачем за договором від 26.03.2010 реєстраційний номер 462.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом частин першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Позивачем не надано жодного доказу, яким чином договори купівлі-продажу від 05.02.2018 реєстраційний номер № 247, № 248, що укладені між ТОВ ІІ «Санворд-Україна» та ТОВ «Санворд Київ» порушують права та законні інтереси позивача, як і не підтверджено доказами порушення прав позивача реєстрація права власності за TOB II «Санворд-Україна» та ТОВ «Санворд Київ» на склад-ангар літ. 2Д та гараж літ. 2Г, що розташовані за адресою: місто Київ, вул. Зрошувальна, 17.

Щодо тверджень позивача, що йому стало відомо про ініціюванням відповідачем інвентаризації земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 17, кадастровий номером :63:324:0230, для укладення договору оренди з метою обслуговування майна, на якій знаходиться частина майнового комплексу позивача, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Господарським судом міста Києва розглядалась справа № 910/1566/19 за позовом ТОВ «Транселектромонтажбуд» до ТОВ ІІ «Санворд-Україна», Комунального підприємства «Київський інститут земельних відносин» та Головного управління Держгеокадастру у місті Києві, треті особи: ТОВ «Санворд Київ» та Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності ТОВ «Транселектромонтажбуд» на нерухоме майно будівлю панельну збірну (літ. Ж), загальною площею 305,2 кв. м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Зрошувальна, 17; скасування державної реєстрації земельної ділянки (кадастровий номер :63:324:0230), що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Зрошувальна, 17 (далі - спірна виділена земельна ділянка 0230), здійснену 22 вересня 2017 року в Державному земельному кадастрі (далі - ДЗК) державним кадастровим реєстратором ГУ Держгеокадастру у місті Києві; визнання незаконними дій КП «КІЗВ» щодо складання технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель міста Києва у Дарницькому районі в межах кварталу 63:324, обмеженого вулицями Ремонтною та Зрошувальною, яка була затверджена директором КП «КІЗВ» М.К. Варламовим та його заступником сертифікованим інженером-землевпорядником Є. А. Тарнопольським.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.11.2019 по справі № 910/1566/19 в задоволені позову відмовлено. Вказане рішення залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2020 та постановою Верховного Суду від 24.09.2020.

Під час розгляду вказаної справи судом першої інстанції було встановлено, що позивач з моменту укладення договору купівлі-продажу від 26.03.2010 не здійснив жодних дій після відмови ЗАТ «Транселектромонтаж» від користування спірною земельною ділянкою 010 щодо виконання вимог закону відносно оформлення права користування земельною ділянкою як об`єктом цивільних прав, в межах якої розташоване належне йому нерухоме майно, та отримання в оренду сформованої земельної ділянки.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що він є землекористувачем земельної ділянки як дійсного об`єкта цивільних прав, сформованої відповідно до вимог чинного законодавства, яка є суміжною зі спірною виділеною земельною ділянкою 0230, на момент складання ТД щодо інвентаризації спірних земель кварталу 63:324.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи спростування доводів позивача, та відсутності факту порушення прав позивача укладеними між ТОВ ІІ «Санворд-Україна» та ТОВ «Санворд Київ» договорами купівлі-продажу від 05.02.2018 реєстраційний номер № 247, № 248, на підставі яких було зареєстровано за відповідачем право власності на склад-ангар літ. 2Д та гараж літ. 2Г, що розташовані за адресою: місто Київ, вул. Зрошувальна, 17, Господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 16.12.2020.

Суддя І.В. Алєєва