РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2020Справа № 910/6937/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТСИНТЕЗ-ТРЕЙД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С."

про стягнення 1 107 343,51 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники:

від позивача: Скребець О.М. на підставі довіреності № б/н від 08.05.2020

від відповідача: Нагалка Я.Я. на підставі ордеру серія АІ № 1064650 від 10.12.2020

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕТСИНТЕЗ-ТРЕЙД" (далі - позивач, ТОВ "ВЕТСИНТЕЗ-ТРЕЙД") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С." (далі - відповідач, ТОВ "С.К.С.") про стягнення 1 107 343,51 грн на підставі Договору поставки № 73 від 07.12.2018, з яких: 975 335,31 грн основного боргу, 14 189,12 грн 3% річних, 112 951,85 грн пені, 4 867,23 грн інфляційних нарахувань.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач відповідно до умов наведеного договору здійснив поставку товару відповідачу, проте останній лише частково здійснив оплату за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 залишено позовну заяву ТОВ "ВЕТСИНТЕЗ-ТРЕЙД" без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

05.06.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом з доданими до неї документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6973/20, справу призначено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 13.07.2020 о 10:00 год.

06.07.2020 на електронну адресу Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача без застосування електронного цифрового підпису, про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

09.07.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Зазначеною заявою позивач просив підготовче засідання, призначене на 13.07.2020 здійснювати в режимі відеоконференції з Господарським судом Харківської області. Разом з наведеною заявою до суду надійшли пояснення позивача з додатками.

У підготовче засідання, призначене на 13.07.2020, з`явився представник відповідача. Представник позивача у підготовче засідання 13.07.2020 не з`явився.

У підготовчому засіданні 13.07.2020 здійснювався розгляд заяви позивача, яка надійшла до суду 09.07.2020, про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ознайомившись з заявою позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, враховуючи приписи ст. 197 ГПК України, судом встановлено, що така заява направлена позивачем до суду засобами поштового зв`язку 06.07.2020 та надійшла до суду 09.07.2020, тобто фактично за один робочий день до підготовчого засідання (13.07.2020). Разом з тим, зазначена заява доказів її направлення відповідачу не містить.

З огляду на наведене, суд відмовив у задоволенні заяви позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, призначеного на 13.07.2020.

Судом встановлено, що пояснення позивача у справі з додатками, доказів їх направлення відповідачу не містять. З огляду на відсутність доказів направлення позивачем на адресу відповідача зазначених пояснень з додатками, враховуючи приписи ч. 9 ст. 80 ГПК України, суд не приймає такі пояснення до розгляду.

Представник відповідача у підготовчому засідання 13.07.2020 звернувся до суду з усним клопотання про відкладення підготовчого засідання на іншу дату.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 13.07.2020 подав клопотання про продовження строків підготовчого провадження на тридцять днів в порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України.

Зазначене клопотання судом задоволене, залучене до матеріалів справи та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2020 постановлено продовжити строк підготовчого провадження на тридцять днів; відкласти підготовче засідання у справі на 07.08.2020 о 10:00 год.; здійснювати підготовче засідання, призначене на 07.08.2020 в режимі відеоконференції.

06.08.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого: відповідач заперечив наявність у нього станом на 08.05.2020 заборгованості у розмірі 975 335,31 грн за поставлений позивачем товар; зазначив, що в період з грудня 2018 по грудень 2019 відповідачем було сплачено позивачу вартість поставленого відповідно до Договору поставки № 73 від 07.12.2018 товару у загальному розмірі 15 173 212,73 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахункам відповідача; зазначив, що позивачем не додано до позову іншу первинну документацію, яка була складена сторонами за результатами всіх господарських операцій, які мали місце за Договором поставки № 73 від 07.12.2018.

У підготовче засідання, призначене на 07.08.2020, з`явилися представники позивача та відповідача.

Підготовче засідання, призначене на 07.08.2020, здійснювалось в режимі відеоконференції з Господарським судом Харківської області.

Суд долучив до матеріалів справи відзив відповідача на позовну заяву.

Представник позивача у підготовчому засіданні 07.08.2020 вказав, що не має наміру подавати відповідь на відзив та зазначив, що повідомив всі обставини справи, які йому відомі, та надав всі докази, на які він посилається у позові.

Представник відповідача у підготовчому засіданні вказав, що повідомив всі обставини справи, які йому відомі, та надав всі докази, на які він посилається у відзиві.

У підготовчому засіданні, призначеному на 07.08.2020, суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 11.09.2020 о 10:00 год., здійснювати судове засідання в режимі відеоконференції та доручити Господарському суду Харківської області забезпечити проведення відеоконференції у справі № 910/6937/20 за участю ТОВ "ВЕТСИНТЕЗ-ТРЕЙД".

18.08.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення (вступне слово), відповідно до яких позивач зазначив, що: предметом спору у даній справі є поставки товару по восьми видатковим накладним, зазначеним у позовній заяві, а не будь-які інші поставки товару; відповідачем не доведено, що надані ним банківські виписки мають відношення до поставок по спірним видатковим накладним; відповідачем не надано доказів перерахування ним сум заборгованості по спірним видатковим накладним; протягом 2018-2019 позивачем поставлено відповідачу товару на загальну суму 16 148 548,04 грн, в тому числі по восьми спірним видатковим накладним.

19.08.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. У відповіді на відзив позивач зазначив, що відзив на позовну заяву отриманий ним 11.08.2020, після підготовчого засідання 07.08.2020. Станом на 07.08.2020 позивачу не були відомі обставини, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, а тому позивач не виявив намір скористатися своїм правом щодо подання відповіді на відзив у підготовчому засіданні 07.08.2020. Позивач вважає, що з урахуванням отримання ним відзиву на позовну заяву 11.08.2020, ним не пропущено строку для подання відповіді на відзив, а тому просить суд залучити відповідь на відзив до матеріалів справи.

По суті спору у відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначив, що предметом спору є відносини позивача та відповідача відповідно до умов Договору № 73 від 07.12.2018 по восьми спірним видатковим накладним, залучені відповідачем до матеріалів справи банківські виписки визначають дебітові операції ТОВ "С.К.С.", однак відповідачем не доведено, що вони мають відношення до спірних поставок, загальна сума відвантаженого позивачем відповідачу товару за період з 09.12.2018 по 11.11.2019 склала 16 148 548,04 грн (що підтверджується видатковими накладними, які позивач просив залучити до матеріалів справи), у той час як від відповідача в період з 11.12.2015 по 27.12.2019 було отримано оплату на загальну суму 15 173 212,73 грн, отже наявною є заборгованість відповідача у загальній сумі 975 335,31 грн, яка є сумою основного боргу за поданою позовною заявою.

19.08.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання на відзив на позовну заяву. У наведеному клопотанні позивач зазначив, що вказані відповідачем у відзиві на позовну заяву дані не відповідають дійсності та вводять суд в оману щодо всіх господарських операцій між сторонами. На підтвердження власних заперечень позивачем долучено докази, які підтверджують загальний обсяг поставлено позивачем відповідачу товару.

Позивач зазначив, що поважними причинами не подання вказаних документів (доказів) до початку розгляду справи є те, що позивачу не було відомо станом на час проведення підготовчого засідання 07.08.2020 змісту відзиву відповідача на позовну заяву. У зв`язку з чим позивач просив суд долучити до матеріалів справи докази на підтвердження відвантаження на адресу відповідача товару на загальну суму 16 148 548,04 грн.

У судове засідання, призначене на 11.09.2020, з`явилися представники позивача та відповідача.

Судове засідання, призначене на 11.09.2020, здійснювалось в режимі відеоконференції з Господарським судом Харківської області.

У судовому засіданні, призначеному на 11.09.2020, представник відповідача подав клопотання, яким просив суд відмовити позивачу у долученні до матеріалів справи відповіді на відзив та клопотання про долучення доказів.

Клопотання відповідача долучено судом до матеріалів справи та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.09.2020 надав усні заперечення щодо долучення до матеріалів справи відповіді на відзив та клопотання про долучення доказів з підстав, викладених у поданому клопотанні.

Представник позивача підтримав подані ним 19.08.2020 відповідь на відзив та клопотання про долучення доказів.

Суд долучив до матеріалів справи пояснення (вступне слово), відповідь на відзив та клопотання на відзив на позовну заяву з додатками, подані позивачем 18.08.2020 та 19.09.2020 через відділ діловодства суду.

Суд зазначає, що позивачу в силу положень ст. 166 ГПК України надано право на подання відповіді на відзив.

Судом також враховано, що позивач подав відповідь на відзив та додаткові докази з дотримання строків, визначених ухвалою суду від 22.06.2020, але після закриття підготовчого провадження.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 167 ГПК України відповідачу надано право на подання заперечень на відповідь на відзив.

Зважаючи на те, що для справедливого та неупередженого вирішення даного спору з дотриманням основних засад (принципів) господарського судочинства суду необхідно вирішити питання, які відповідно до ст. 182 ГПК України підлягають вирішенню при розгляді справи у підготовчому провадженні, суд вбачає за необхідне повернутися до розгляду справи у підготовчому провадженні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2020 суд постановив повернутися до розгляду справи у підготовчому провадженні, запропонувати відповідачу подати заперечення на відповідь на відзив в строк до 18.09.2020 та направити його позивачу, відкласти підготовче засідання у справі на 24.09.2020 о 10:00 год., здійснювати підготовче засідання в режимі відеоконференції.

16.09.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи, якими позивач долучив докази на підтвердження повноважень його представника.

21.09.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про продовження процесуальних строків у справі. Зазначеною заявою відповідач просив суд продовжити строк на подання заперечень на відповідь на відзив.

У підготовче засідання, призначене на 24.09.2020, з`явилися представники позивача та відповідача.

Підготовче засідання, призначене на 24.09.2020, здійснювалось в режимі відеоконференції з Господарським судом Харківської області.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 24.09.2020 подав заяву про відкладення підготовчого засідання, відповідно до якої просив суд відкласти підготовче засідання у справі з метою формування відповідачем остаточної позиції у справі у запереченнях на відповідь на відзив, зазначив при цьому, що з огляду на наявність попередньої інформації щодо відсутності факту поставки ТОВ "ВЕТСИНТЕЗ-ТРЕЙД" на адресу ТОВ "С.К.С." товару згідно видаткових накладних № 1479 від 17.10.2019, № 1482 від 18.10.2019, № 1497 від 19.10.2019, № 1604 від 11.11.2019, відповідачем створено комісію для проведення службового розслідування щодо перевірки відповідного факту.

Заява відповідача про відкладення підготовчого засідання залучена судом до матеріалів справи та передана до відділу діловодства суду для реєстрації.

Суд долучив до матеріалів справи клопотання позивача про розгляд справи разом з долученими до нього доказами на підтвердження повноважень представника позивача.

У підготовчому засіданні 24.09.2020 представник відповідача підтримав подані ним клопотання про продовження строку на подання заперечень на відповідь на відзив та про відкладення підготовчого засідання.

Представник позивача щодо наведених клопотань не заперечував та залишив їх вирішення на розсуд суду.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 115 ГПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч. 2 ст.119 ГПК України).

Ухвалою суду від 11.09.2020 запропоновано відповідачу подати заперечення на відповідь на відзив в строк до 18.09.2020.

Заява відповідача про продовження процесуальних строків у справі направлена до суду засобами поштового зв`язку 18.09.2020, а тому подана до закінчення строку.

Суд дійшов висновку про продовження відповідачу строку на подання заперечень на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 24.09.2020 відкладено підготовче засідання у справі на 05.11.2020 о 10:00 год., продовжено відповідачу строк на подання заперечень на відповідь на відзив до 02.10.2020, призначено здійснювати підготовче засідання, призначене на 05.11.2020, в режимі відеоконференції та доручено Господарському суду Харківської області забезпечити проведення відеоконференції у справі № 910/6937/20 за участю ТОВ "ВЕТСИНТЕЗ-ТРЕЙД".

05.11.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про відкладення підготовчого засідання у справі. В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначив, що наказом директора ТОВ "С.К.С." №21/09-20 від 21.09.2020 створено комісію для проведення службового розслідування щодо перевірки факту отримання ТОВ "С.К.С." в рамках Договору поставки № 73 від 07.12.2018, укладеного з ТОВ "ВЕТСИНТЕЗ-ТРЕЙД", товару згідно до видаткових накладних № 1479 від 17.10.2019, № 1482 від 18.10.2019, № 1497 від 19.10.2019, № 1604 від 11.11.2019, за якими начебто наявна заборгованість ТОВ "С.К.С.". Відсутність документів за результатами службового розслідування обумовлюють неможливість формування відповідачем остаточної позиції у справі.

У підготовче засідання, призначене на 05.11.2020, з`явився представники позивача. Представник відповідача не з`явився.

Підготовче засідання, призначене на 05.11.2020, здійснювалось в режимі відеоконференції з Господарським судом Харківської області.

У підготовчому засіданні 05.11.2020 здійснювався розгляд заяви відповідача про відкладення підготовчого засідання у справі.

Представник позивача щодо заяви відповідача про відкладення підготовчого засідання у справі заперечував.

Ознайомившись зі змістом заяви відповідача про відкладення підготовчого засідання у справі та заслухавши заперечення позивача щодо цієї заяви, суд дійшов висновку про відхилення заяви відповідача про відкладення підготовчого засідання у справі.

У підготовчому засіданні 05.11.2020 представник позивача зазначив, що повідомив всі обставини справи, які йому відомі, та надав всі докази.

У підготовчому засіданні, призначеному на 05.11.2020, суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.11.2020 о 09:00 год.

У зв`язку з неможливістю розгляду справи № 910/6937/20 20.11.2020 о 09:00 год., суд ухвалою від 11.11.2020 призначив справу до судового розгляду по суті на 25.11.2020 о 10:00 год.

Судове засідання, призначене на 25.11.2020, не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2020 постановлено призначити справу до судового розгляду по суті на 11.12.2020 о 11:30 год, здійснювати судове засідання, призначене на 11.12.2020, в режимі відеоконференції та доручено Господарському суду Харківської області забезпечити проведення відеоконференції у справі № 910/6937/20 за участю ТОВ "ВЕТСИНТЕЗ-ТРЕЙД".

11.12.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на 11.12.2020, з`явилися представник позивача та відповідача.

Судове засідання, призначене на 11.12.2020, здійснювалось в режимі відеоконференції з Господарським судом Харківської області.

У судовому засіданні 11.12.2020 представник відповідача підтримав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, подане ним 11.12.2020. Відповідно до наведеного клопотання відповідач просив суд визнати поважними причини неподання ним до суду доказів у встановлений законом строк (разом із відзивом), а також долучити до матеріалів справи і прийняти до розгляду докази, додані до цього клопотання.

Представник позивача судовому засіданні 11.12.2020 заперечив проти задоволення клопотання відповідача, поданого 11.12.2020 через відділ діловодства суду, про долучення доказів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 11.12.2020 судом здійснювався розгляд клопотання відповідача про долучення доказів до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 3, 4, 5 статті 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Судом встановлено, що докази, долучені відповідачем до клопотання, поданого 11.12.2020 через відділ діловодства суду, подані без дотримання приписів ч. 3 ст. 80 ГПК України.

Причини неподання доказів у встановлений законом строк відповідач обгрунтував тим, що на момент подання відзиву у відповідача були відсутні в наявності або була відсутня необхідність долучення до матеріалів справи доказів, які він просить долучити згідно клопотання, поданого 11.12.2020 через відділ діловодства суду. Крім того, відповідач зазначив, що перебування ТОВ "С.К.С." на дистанційному режимі роботи (з урахуванням введеного Кабінетом Міністрів України карантину), унеможливило завчасну передачу Адвокатському об`єднанню "Правова та економічна безпека" документів, складених за результатами / використаних під час проведення відповідного службового розслідування, що, в свою чергу, обумовило сплив значного проміжку часу з моменту закінчення службового розслідування.

Наведені причини неподання відповідачем доказів у встановлений законом строк судом не визнаються поважними з огляду на таке.

Судом встановлено, що докази, які відповідач просить долучити до матеріалів справи, фактично зібрані та складені відповідачем внаслідок проведення службового розслідування на підставі наказу директора ТОВ "С.К.С." №21/09-20 від 21.09.2020. Вказаним наказом було визначено строк для проведення службового розслідування та підготовки висновку за його результатами до 30.09.2020.

Суд звертає увагу, що документи, які відповідач просить долучити до матеріалів справи, датовані не пізніше 30.09.2020, однак фактично подані до суду лише 11.12.2020, тобто більше, ніж через два місяці.

Суд відхиляє як безпідставні доводи відповідача про те, що перебування ТОВ "С.К.С." на дистанційному режимі роботи унеможливило завчасну передачу документів Адвокатському об`єднанню "Правова та економічна безпека", оскільки відповідач під час дистанційного режиму роботи не був позбавлений права своєчасно направити відповідні документи засобами поштового зв`язку або електронної пошти уповноваженому представнику відповідача, враховуючи при цьому, що під час карантину дозволено діяльність адвокатів, або безпосередньо до суду. Додатково суд звертає увагу, що як відповідач (ТОВ "С.К.С."), так і його уповноважений представник (адвокат Адвокатського об`єднання "Правова та економічна безпека") знаходяться у м. Києві, а адвокат також має адресу електронної пошти.

Відтак, клопотання відповідача про визнання поважними причин неподання ним до суду доказів у встановлений законом строк (разом із відзивом), задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 8 ст. 80 ГПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи приписи ч. 8 ст. 80 ГПК України, судом не приймаються до розгляду докази, які відповідач просив долучити до матеріалів справи згідно клопотання, поданого 11.12.2020 через відділ діловодства суду, а дане клопотання відповідача судом відхиляється.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

У судовому засіданні 11.12.2020 судом здійснювався розгляд справи по суті.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 11.12.2020 судом було заслухано вступне слово позивача та відповідача.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

З дозволу суду сторони представники сторін обмінялись репліками.

У судовому засіданні 11.12.2020 судом з`ясовано обставини справи та досліджено докази, після чого суд перейшов до судових дебатів.

Представники позивача та відповідача виступили з промовою (заключним словом).

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 11.12.2020 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими учасники справи обґрунтовували обставини справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ГПК України).

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 наведеної статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

07.12.2018 між ТОВ "ВЕТСИНТЕЗ-ТРЕЙД" (далі - позивач, постачальник) та ТОВ "С.К.С." (далі - відповідач, покупець) було укладено Договір поставки № 73 (далі - Договір або Договір № 73 від 07.12.2018), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти й оплатити товар, м`ясо куряче та м`ясопродукти із курки бройлера, яйце (далі - продукція), на умовах даного Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору кожна партія продукції супроводжується товаросупровідними документами (накладна, акт прийняття-передачі).

Ціна на кожне найменування й на кожну партію продукції визначається на підставі рахунку-фактури постачальника, зазначається в накладних на кожну партію продукції й містить у собі податок на додану вартість. Загальна вартість Договору складається з сум поставок, вказаних у рахунках і видаткових накладних на кожну партію товару (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 3.5 Договору встановлено, що оплата за продукцію здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 2 (двох) банківських днів з моменту підписання видаткової накладної. Оплата за продукцію може здійснюватися й іншими способами й формами, передбаченими чинним законодавством, у т.ч. з використанням розрахунків готівкою, взаємозаліку зустрічних вимог.

У разі, якщо постачальником здійснюються дві та більше поставки продукції на користь покупця, грошові суми, що отримує постачальник від покупця за цим Договором, покривають заборгованість покупця перед постачальником у порядку черговості, починаючи з першої очікуваної оплати (самої ранньої дати кінцевого строку оплати, яку зобов`язаний здійснити покупець за цим Договором) (п. 3.6 Договору).

Право власності на продукцію, шо доставляється, і всі ризики, пов`язані з її втратою або пошкодженням, переходять від постачальника до покупця з моменту фактичної передачі товару. Датою доставки вважається дата підписання накладної (товарно-транспортної або товарної), що підтверджує прийняття продукції покупцем від постачальника (п. 4.4 Договору).

Сторони погодили, що особи, які підписали накладні (товарно-транспортні або товарні) і завірили печаткою/штампом підприємства, виступають уповноваженими особами на підписання таких документів та їхні підписи свідчать про прийняття - передачу продукції (п. 4.5 Договору).

При передачі продукції постачальник зобов`язаний передати всю необхідну документацію на продукцію, а покупець зобов`язаний прийняти продукцію й підписати всі необхідні документи, що підтверджують передачу продукції (п. 4.6 Договору).

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що сторони відповідають за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, взятих на себе за даним Договором, відповідно до діючого законодавства й умов Договору. Винна сторона відшкодовує заподіяні збитки в повному розмірі.

Згідно з п. 6.2 Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення виконання зобов`язань.

Пунктом 10.4 Договору встановлено, що Договір набуває чинності з моменту його підписання представниками обох сторін і діє до 31 грудня 2019 року. У разі, якщо за два місяці до моменту закінчення терміну дії цього договору жодна зі сторін не заявить про намір його розірвання в письмовій формі, даний Договір вважається пролонгованим на таких самих умовах на кожен наступний рік.

Додатком № 1 до Договору є адресна програма доставки, яка містить перелік точок доставки товару із зазначенням їх адрес. Додаток № 1 до Договору є невід`ємною частиною Договору.

Додатком № 2 до Договору є довіреність № 1 від 07.12.2018, відповідно до якої покупець: ТОВ "С.К.С.", в особі директора Гулєвича О.М., що діє на підставі Статуту, уповноважує на отримання товарно-матеріальних цінностей (м`ясо куряче та м`ясопродукти із курки бройлера, яйце за Договором поставки № 73 від 07.12.2018 Мельничука Володимира Олексійовича, зам. виконавчого директора. Наведена довіреність містить паспортні дані та зразок підпису вказаної особи, зразок відтиску печатки покупця ТОВ "С.К.С.", а також зазначення про те, що довіреність видана без права передовіри, діє протягом всього строку дії Договору та є невід`ємною частиною Договору.

На час розгляду справи Договір № 73 від 07.12.2018 є чинним, докази протилежного сторонами до матеріалів справи не долучені.

Аналіз умов Договору № 73 від 07.12.2018 свідчить про те, що за своєю правовою природою зазначений договір є договором поставки.

Відповідно до п. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами статей 662, 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до укладеного між сторонами Договору № 73 від 07.12.2018 поставив відповідачу товар на загальну суму 16 148 548,04 грн, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками та скріпленими печатками сторін Договору видатковими накладними, перелік яких міститься на а.с. 11 - 13 т. 2, копії цих видаткових накладних разом з копіями відповідних рахунків на оплату, товарно-транспортних накладних, актів прийому-передачі продукції, актів прийому-передачі тари та декларацій виробника наявні в матеріалах справи (а.с. 30-109 т. 1; а.с. 70-251, т. 2; а.с. 1-250 т. 3; а.с. 1-152 т. 4).

У період з 11.12.2018 по 27.12.2019 позивачем було отримано від відповідача оплату за поставлений товар на загальну суму 15 173 212,73 грн, що не заперечується відповідачем та підтверджується останнім копіями виписок по рахунку АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "Банк Восток" (а.с. 183-188 т. 1).

Відтак, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача за поставлений на підставі Договору № 73 від 07.12.2018 товар становить 975 335,31 грн (основний борг): 16 148 548,04 грн - 15 173 212,73 грн = 975 335,31 грн.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що заборгованість у наведеній сумі виникла у відповідача за 8 видатковими накладними на загальну суму 1 500 418,67 грн, які входять до складу вищезазначених загальних поставок за Договором, проте які станом на час звернення позивача з позовом до суду були не повністю оплачені відповідачем або взагалі не оплачені (далі - спірні видаткові накладні), а саме:

- видаткова накладна № 1260 від 23.09.2019 на суму 130 413,89 грн, заборгованість за якою становить 2,29 грн;

- видаткова накладна №1288 від 23.09.2019 на суму 130 196,72 грн, заборгованість за якою становить 1,42 грн;

- видаткова накладна №1310 від 25.09.2019 на суму 131 399,27 грн, заборгованість за якою становить 1,35 грн;

- видаткова накладна №1107 від 31.08.2019 на суму 133 150,67 грн, заборгованість за якою становить 72,13 грн;

- видаткова накладна №1479 від 17.10.2019 на суму 240 826,14 грн, заборгованість за якою становить 240 826,14 грн;

- видаткова накладна №1482 від 18.10.2019 на суму 260 308,09 грн, заборгованість за якою становить 260 308,09 грн;

- видаткова накладна №1497 від 19.10.2019 на суму 132 085,03 грн, заборгованість за якою становить 132 085,03 грн;

- видаткова накладна №1604 від 11.11.2019 на суму 342 038,86 грн, заборгованість за якою становить 342 038,86 грн (а.с. 31, 40, 49, 61, 72, 82, 92, 102 т. 1).

Часткові оплати за товар, поставлений згідно спірних видаткових накладних відповідач здійснив у загальній сумі 525 083,36 грн відповідно до платіжних доручень: № 29991 від 03.10.2019 на суму 130 411,60 грн, № 29992 від 03.10.2019 на суму 130 195,30 грн, № 30275 від 08.10.2019 на суму 131 397,92, № 28026 від 04.09.2019 на суму 133 078,54 грн, що підтверджується виписками АТ "Альфа-Банк" за рахунками за 03.10.2019, за 08.10.2019 та за 04.09.2019 (а.с. 110-112 т. 1).

Відповідно до п. 3.5 Договору оплата за продукцію здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 2 (двох) банківських днів з моменту підписання видаткової накладної.

Оскільки остання поставка за спірними видатковими накладними була здійснена відповідачу 11.11.2019 (видаткова накладна №1604 від 11.11.2019), то, за доводами позивача, поставлений за цими накладними товар остаточно мав бути оплачений відповідачем у строк до 13.11.2019, чого відповідачем станом на час звернення позивача з позовом до суду зроблено не було.

Отже, предметом спору у даній справі є заборгованість відповідача за товар, поставлений на підставі Договору № 73 від 07.12.2018 згідно спірних видаткових накладних, яка за розрахунком позивача становить 975 335,31 грн (основний борг): 1 500 418,67 грн - 525 083,36 грн = 975 335,31 грн, з вимогами про стягнення якої позивач звернувся з даним позовом до суду. Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем оплати за товар, поставлений згідно спірних видаткових накладних, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 14 189,12 грн 3% річних за період з 13.11.2019 по 08.05.2020, 4 867,23 грн інфляційних нарахувань за період з грудня 2019 по березень 2020, 112 951,85 грн пені за період з 13.11.2019 по 08.05.2020.

Судом встановлено, що факт поставки позивачем та отримання відповідачем товару на підставі Договору № 73 від 07.12.2018 на загальну суму 16 148 548,04 грн підтверджується підписаними уповноваженими представниками та скріпленими печатками сторін Договору видатковими накладними, в тому числі спірними видатковими накладними № 1260 від 23.09.2019, №1288 від 23.09.2019, №1310 від 25.09.2019, №1107 від 31.08.2019, №1479 від 17.10.2019, №1482 від 18.10.2019, №1497 від 19.10.2019, №1604 від 11.11.2019 на загальну суму 1 500 418,67 грн.

Як встановлено судом, відповідачем факт отримання товару за Договором № 73 від 07.12.2018 не заперечувався, окрім отримання товару за видатковими накладними № 1479 від 17.10.2019, № 1482 від 18.10.2019, № 1497 від 19.10.2019, № 1604 від 11.11.2019. При цьому про "наявність попередньої інформації щодо відсутності факту поставки" саме за цими видатковими накладними відповідач зазначив лише у заявах про відкладення підготовчого засідання, поданих до суду 24.09.2020 та 05.11.2020, та фактично не зазначив про це у відзиві на позовну заяву, поданому 06.08.2020.

Жодні належні та допустимі докази у розумінні ст. 76, 77 ГПК України, які б спростовували факт поставки позивачем та отримання відповідачем товару та видатковими накладними № 1479 від 17.10.2019, № 1482 від 18.10.2019, № 1497 від 19.10.2019, № 1604 від 11.11.2019, - відповідачем до матеріалів справи не долучені.

Разом з цим, судом досліджено, що відповідно до п. 4.5 Договору та Додатку № 2 до Договору такі накладні, рівно як і інші видаткові накладні за Договором, містять засвідчений печаткою ТОВ "С.К.С." підпис уповноваженої особи відповідача на отримання товарно-матеріальних цінностей - зам. виконавчого директора Мельничук В.О. на підставі довіреності № 1 від 07.12.2018 (Додаток № 2 до Договору), яка є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову (ч. 1). Відзив повинен містити, зокрема, заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права (п. 5 ч. 3).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ГПК України, до відзиву додаються, зокрема, докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Разом з цим, частиною 4 вказаної статті встановлено, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відзив на позовну заяву не містить незгоди відповідача з видатковими накладними № 1479 від 17.10.2019, № 1482 від 18.10.2019, № 1497 від 19.10.2019, № 1604 від 11.11.2019 з підстав не отримання відповідачем товару за цими накладними. Відзив на позовну заяву взагалі не містить жодних заперечень відповідача стосовно отримання відповідачем товару за спірними видатковими накладними.

Фактично у відзиві на позовну заяву відповідач заперечив наявність у нього заборгованості за накладними, визначеними позивачем, та у розмірі, визначеному позивачем, з огляду те, що в період з грудня 2018 по грудень 2019 ним було сплачено позивачу вартість поставленого відповідно до Договору товару у загальному розмірі 15 173 212,73 грн.

Такі заперечення відповідача судом відхиляються як безпідставні з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3.6 Договору сторони узгодили, що у разі, якщо постачальником здійснюються дві та більше поставки продукції на користь покупця, грошові суми, що отримує постачальник від покупця за цим Договором, покривають заборгованість покупця перед постачальником у порядку черговості, починаючи з першої очікуваної оплати (самої ранньої дати кінцевого строку оплати, яку зобов`язаний здійснити покупець за цим Договором).

Враховуючи здійснення позивачем багаторазових поставок товару за Договором, що не заперечувалось відповідачем, зарахування грошових сум, що отримувались позивачем від відповідача за Договором, здійснювалось позивачем в рахунок погашення заборгованості відповідача в порядку черговості, визначеному умовами п. 3.6 Договору. Як вбачається з матеріалів справи, отримана позивачем від відповідача в період з 11.12.2018 по 27.12.2019 оплата за поставлений товар на загальну суму 15 173 212,73 грн була зарахована позивачем в порядку п. 3.6 Договору. Враховуючи загальну суму поставленого позивачем за Договором товару у розмірі 16 148 548,04 грн та загальну суму здійсненої відповідачем оплати за поставлений товар у розмірі 15 173 212,73 грн, позивач і визначив заборгованість відповідача за спірними видатковими накладними у розмірі 975 335,31 грн.

За вищенаведених обставин, враховуючи приписи ч. 4 ст. 165 ГПК України, відповідач позбавляється права заперечувати проти вказаних обставин під час розгляду справи по суті, враховуючи при цьому, що незгода відповідача з такими обставинами не вбачається з наданих разом із відзивом доказів, а також, відповідачем не доведено суду, що він не заперечив проти таких обставин з підстав, що не залежали від нього.

Отже, враховуючи положення п. 3.5 Договору судом встановлено, що оплата за видатковою накладною № 1260 від 23.09.2019 на суму 130 413,89 грн мала бути здійснена до 25.09.2019 (включно), за видатковою накладною №1288 від 23.09.2019 на суму 130 196,72 грн - до 25.09.2019 (включно), за видатковою накладною №1310 від 25.09.2019 на суму 131 399,27 грн - до 27.09.2019 (включно), за видатковою накладною №1107 від 31.08.2019 - до 03.09.2019 (включно), за видатковою накладною №1479 від 17.10.2019 - до 21.10.2019 (включно), за видатковою накладною №1482 від 18.10.2019 - до 22.10.2019 (включно), за видатковою накладною №1497 від 19.10.2019 - до 22.10.2019 (включно), за видатковою накладною №1604 від 11.11.2019 - до 13.11.2019 (включно). Відтак, прострочення оплати за цими видатковими накладними обраховується з наступної дати після вказаних дат.

Станом на час розгляду спору по суті матеріали справи не містять належних та допустимих доказі (у розумінні ст. 76, 77 ГПК України) оплати спірних видаткових накладних у повному обсязі.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За встановлених обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення 975 335,31 грн основного боргу підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 112 951,85 грн пені за період з 13.11.2019 по 08.05.2020 за прострочення оплати товару, поставленого згідно спірних видаткових накладних.

Згідно ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За умовами п. 6.2 Договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення виконання зобов`язань.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 112 951,85 грн пені за період з 13.11.2019 по 08.05.2020, що нараховуються на загальну суму заборгованості відповідача у розмірі 975 335,31 грн за спірними видатковими накладними.

Судом встановлено, що прострочення оплати за товар, поставлений згідно з видатковою накладною №1604 від 11.11.2019 на суму 342 038,86 грн, слід обраховувати з 14.11.2019, а тому, з урахуванням визначеного позивачем загального періоду нарахування пені, суд визначає вірні періоди та суми, на які нараховується пеня:

- за 13.11.2019 пеня нараховується на суму 633 296,45 грн (975 335,31 грн - 342 038,86 грн);

- за період з 14.11.2019 по 08.05.2020 пеня нараховується на суму 975 335,31 грн.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" розрахунок пені за встановлені періоди, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в межах заявлених позивачем вимог у сумі 112 951,85 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 14 189,12 грн 3% річних за період з 13.11.2019 по 08.05.2020 та 4 867,23 грн інфляційних нарахувань за період з грудня 2019 по березень 2020.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що прострочення оплати за товар, поставлений згідно з видатковою накладною №1604 від 11.11.2019 на суму 342 038,86 грн, слід обраховувати з 14.11.2019, а тому суд, з урахуванням визначеного позивачем загального періоду нарахування 3% річних, визначає вірні періоди та суми, на які нараховуються 3% річних:

- за 13.11.2019 3% річних нараховуються на суму 633 296,45 грн (975 335,31 грн - 342 038,86 грн);

- за період з 14.11.2019 по 08.05.2020 3% річних нараховуються на суму 975 335,31 грн.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" розрахунок 3% річних за встановлені періоди, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних в межах заявлених позивачем вимог у сумі 14 189,12 грн.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" розрахунок інфляційних нарахувань за період з грудня 2019 по березень 2020 суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні нарахування в сумі 4 849,35 грн, тоді як в іншій частині відповідних вимог у сумі 17,88 грн позивачу належить відмовити з огляду на невірно здійснений позивачем розрахунок.

Відповідно до ч. 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме: стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 975 335,31 грн основного боргу, 112 951,85 грн пені, 14 189,12 грн 3 % річних, 4 849,35 грн інфляційних нарахувань.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що у зв`язку з розглядом справи очікує понести витрати на професійну правничу допомогу орієнтовно 30000,00 грн - 40000,00 грн.

За подання даного позову до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 16 611,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ВТ-0000876 від 12.05.2020, тоді як відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" мав сплатити судовий збір у сумі 16 610,15 грн (1,5% від ціни позову). Отже, судовий збір сплачено в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідне клопотання в порядку п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" позивачем не подано.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та часткове задоволення позову, судовий збір у сумі 16 609,88 грн покладається на відповідача, а в сумі 0,27 грн - на позивача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 86, 124, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С." (Україна, 03134, м.Київ, проспект Корольова Академіка, будинок 1, офіс 12; ідентифікаційний код 38591109) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТСИНТЕЗ-ТРЕЙД" (Україна, 61001, м.Харків, вул. Смольна, будинок 30; ідентифікаційний код 41557796) 975 335,31 грн (дев`ятсот сімдесят п`ять тисяч триста тридцять п`ять гривень 31 коп.) основного боргу, 14 189,12 грн (чотирнадцять тисяч сто вісімдесят дев`ять гривень 12 коп.) 3% річних, 4 849,35 грн (чотири тисячі вісімсот сорок дев`ять гривень 35 коп.) інфляційних втрат, 112 951,85 грн (сто дванадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одну гривню 85 коп.) пені та 16 609,88 грн (шістнадцять тисяч шістсот дев`ять гривень 88 коп.) судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 15.12.2020

Суддя Гумега О.В.