Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О.М. - головуючий, Мамалуй О.О., Студенець В.І.,
за участю секретаря судового засідання Низенко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1
за позовом ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ЕЛ»
третя особа-1, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ,
третя особа-2, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державний реєстратор Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації Галунко Андрій Петрович,
про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування реєстраційних дій
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ЕЛ»
на постанову Північного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Дідиченко М. А., Пономаренка Є. Ю., Руденко М. А.
за участю представників:
від позивача: не з?явилися.
від відповідача: не з?явилися.
від третьої особи-1: не з?явилися.
від третьої особи-2: не з?явилися.
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ЕЛ» про:
- визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ЕЛ», оформленого протоколом № 19/06/19 від 19.06.2019;
21.10.2019 позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про зміну предмета спору, в якій доповнив заявлені ним позовні вимоги додатковими вимогами, а саме:
- визнати недійсним та скасувати рішення єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ЕЛ» № 01/10/2019 від 01.10.2019;
Господарський суд міста Києва рішенням від 16.12.2019 позов задовольнив повністю. Визнав недійсними та скасував:
Також суд здійснив розподіл судового збору за подання позовної заяви та за подання заяви про забезпечення позову.
Додатковим рішенням від 02.01.2020 Господарський суд міста Києва стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ЕЛ» на користь ОСОБА_1 13 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Північний апеляційний господарський суд постановою від 24.06.2020 змінив та частково скасував рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2019, виклавши резолютивну частину в іншій редакції, відповідно до якої позов задовольнив частково:
- визнав недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ЕЛ», оформлене протоколом № 19/06/19 від 19.06.2019;
- у решті позовних вимог відмовив.
Крім того, апеляційний суд здійснив розподіл судового збору за подання позовної заяви, заяви про забезпечення позову та подачу апеляційної скарги, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.01.2020 залишив без змін.
26.10.2020 від представника позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в прохальній частині якого також заявлено клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 5 200,00 грн.
19.11.2020 від представника ОСОБА_1 до суду надійшли докази на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, наданої Адвокатським об`єднанням "АСТІЛЕКС" на підставі договору про надання юридичних послуг від 17.08.2020 шляхом залучення адвоката Стовби А.В.
30.11.2020 відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «СІ-ЕЛ» - подано заперечення щодо відшкодування заявлених позивачем витрат на правову допомогу у Верховному Суді, в обґрунтування яких представник відповідача зазначає, що:
1) судом апеляційної інстанції було частково задоволено апеляційну скаргу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ЕЛ»;
2) правові позиції Верховного Суду, наведені представником позивача у відзиві на касаційну скаргу, є аналогічними тим, що містяться у позовній заяві;
3) адвокат позивача - Стовба А.В. - була відсутня у єдиному судовому засіданні, призначеному на 29.10.2020;
4) до заяви про відшкодування судових витрат приєднано документи, які не містять розрахунку вартості погодинної роботи представника позивача за відповідний вид послуги та витрачений час, що у сукупності свідчить про неспівмірність витраченого адвокатом часу на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих ним послуг.
Відповідно до вимог частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, згідно з пунктом третім частини першої, судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина четверта статті 244 Господарського процесуального кодексу України).
10.12.2020 до Касаційного господарського суду від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглянути заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу без його участі.
Від інших учасників справи жодних клопотань про розгляд заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за їх відсутності або про відкладення судового засідання не надходило.
Враховуючи викладене, керуючись положеннями частини третьої статті 222, частини четвертої статті 244 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача та проведення судового засідання, призначеного на 10.12.2020, за відсутності учасників справи (їх представників) без його фіксування за допомогою технічного засобу.
Дослідивши заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, судова колегія вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, 02.11.2020 у справі № 922/3548/19 та 18.11.2019 у справі № 923/1121/17.
3) квитанції від 27.10.2020 № 29162420 та 27.10.2020 № 5927488, відповідно до яких позивач сплатив Адвокатському об`єднанню «АСТІЛЕКС» гонорар у розмірі 5 200,00 грн за надану правову допомогу згідно договору від 17.08.2020 та рахунку від 26.10.2020 № 10/02.
З огляду на детальний опис наданих позивачу адвокатом Адвокатського об`єднання «АСТІЛЕКС» послуг, а також копії договору про надання правової допомоги, додаткової угоди, акту приймання - передачі, розрахунку та квитанцій, які засвідчені належним чином, Касаційний господарський суд вважає, що інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи.
У свою чергу доводи відповідача щодо зменшення розміру заявлених позивачем витрат на правову допомогу зводяться виключно до незгоди з понесеними позивачем витратами, жодних обставин або доказів, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, нерозумність, нереальність понесених ним витрат на професійну правничу допомогу та/або неналежне оформлення сторонами документів, визначених Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», частиною третьою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем не наведено.
Керуючись статтями 123, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
4. Додаткова ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.
Головуючий О. Баранець
Судді О. Мамалуй