ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2020 Справа № 917/1715/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Приватного підприємства "Виробничо-промислове підприємство "Семсіл"

до Акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод"

про стягнення 46164,88 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

Приватне підприємство "Виробничо-промислове підприємство "Семсіл" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" про стягнення 46164,88 грн. за договором поставки товару № 0041-СН від 17.01.2019р., у тому числі: 38920,59 грн. - основного боргу за поставлений товар, 5680,98 грн. - пені, 583,82 грн. - інфляційних, 979,54 грн. - 3% річних; а також 2102,00 грн. судових витрат.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснює розрахунки за поставлений товар.

Відповідач у відзиві (вхід. № 12943 від 23.11.2020) проти позову в частині пені, 3 % річних та інфляційних заперечує, посилаючись на те, що в країні введено карантин, який є форс-мажорною обставиною; внаслідок введення карантину відповідач зупинив господарську діяльність; при розрахунку пені позивачем не застосовано ч.2 ст. 232 ГК України щодо обмеження нарахування шестимісячним строком з дати виникнення зобов`язання; прохає застосувати позовну давність до вимог про стягнення штрафних санкцій та зменшити належний до стягнення розмір пені на 100 % (а.с.123-128).

Ухвалою суду від 03.11.2020 р. було встановлено позивачу строк для подання суду відповіді на відзив - 10 днів з дати отримання відзиву (а.с.119-120).

Згідно доданої до відзиву поштової накладної від 23.11.2020 він був надісланий позивачу за номером відправлення 907 (а.с.173). За даними офіційного сайту АТ Укрпошта відправлення №907 було вручено отримувачу 26.11.2020 (а.с.176).

Отже, строк для подання суду відповіді на відзив закінчився 07.12.2020р.

Позивач у встановлений строк відповідь на відзив суду не надав.

Згідно ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У даній справі судом були вчинені такі процесуальні дії.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.116).

Ухвалою суду від 03.11.2020 року відкрито провадження у справі № 917/1715/20, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.119-120).

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 10.11.2020р. про вручення ухвали суду (а.с.121-122).

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Приватним підприємством "Виробничо-промислове підприємство "Семсіл" (позивачем) та Публічним акціонерним товариством "Кременчуцький сталеливарний завод" (відповідачем) було укладено договір поставки товару № 0041-СН від 17.01.2019р. (далі-Договір; а.с.22-24).

Відповідно до Статуту Акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" (ідентифікаційний код 05756783), затвердженого загальними зборами Публічним акціонерним товариством "Кременчуцький сталеливарний завод" протоколом № 2/2020 від 09.10.2020р., змінено найменування з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" на Акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод". Акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" є правонаступником прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" (а.с.160-168). Зміна найменування відповідача на Акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" (ідентифікаційний код 05756783) зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, що підтверджено випискою від 12.10.2020 (а.с.157-158).

Таким чином, Акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" є стороною за договором поставки товару № 0041-СН від 17.01.2019р.

Згідно п. 1.1. Договору позивач (постачальник) зобов`язався поставити та передати у власність покупцю (відповідачу) визначений цим договором товар, а відповідач (покупець) зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Згідно п. 1.2. Договору найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), визначаються специфікацією, що є додатками до цього договору

В специфікації № 1 сторони узгодили поставку товару на загальну суму 15386,00 грн. (а.с.22).

Відповідно до п. 2.4 Договору датою поставки вважається дата підписання видаткової накладної або дата на товарно-транспортній накладній перевізника або дата календарного штемпеля залізничної накладної чи квитанції про приймання вантажу.

Згідно з п.6.1. Договору розрахунки за товар здійснюються на умовах відстрочки платежу 30 календарних днів від дати поставки продукції на підприємство.

Згідно з п.6.2. Договору оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що визначений у цьому Договорі.

Згідно з п.10.6. Договору у випадку порушення покупцем строку розрахунку за поставлений товар останній сплачує на користь постачальника неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла під час порушення грошового зобов`язання від суми заборгованості за кожний день прострочення.

За п. 13.2 Договору строк його дії встановлений до 31.12.2019р., а в частині розрахунків до повного їх виконання.

В Додатковій угоді № 1 від 18.04.2019р. сторони доповнили Договір специфікацією № 2, в якій домовилися про поставку товару на загальну суму 48529,74 грн. (а.с.25-26).

В Додатковій угоді № 2 від 13.05.2019р. сторони доповнили Договір специфікацією № 3, в якій домовилися про поставку товару на загальну суму 1106,22 грн. (а.с.27).

В Додатковій угоді № 3 від 29.05.2019р. сторони доповнили Договір специфікацією № 4, в якій домовилися про поставку товару на загальну суму 14351,72 грн. (а.с.28).

В Додатковій угоді № 4 від 17.07.2019р. сторони доповнили Договір специфікацією № 5, в якій домовилися про поставку товару на загальну суму 7850,10 грн. (а.с.29).

В Додатковій угоді № 5 від 01.08.2019р. сторони доповнили Договір специфікацією № 6, в якій домовилися про поставку товару на загальну суму 4350,47 грн. (а.с.30).

В Додатковій угоді № 6 від 04.09.2019р. сторони доповнили Договір специфікацією № 7, в якій домовилися про поставку товару на загальну суму 30593,57 грн. (а.с.31).

В Додатковій угоді № 7 від 16.10.2019р. сторони доповнили Договір специфікацією № 8, в якій домовилися про поставку товару на загальну суму 16940,40 грн. (а.с.32).

В Додатковій угоді № 8 від 06.11.2019р. сторони доповнили Договір специфікацією № 9, в якій домовилися про поставку товару на загальну суму 2017,90 грн. (а.с.33).

У вказаних Додаткових угодах встановлено умови оплати товару з відстрочкою платежу 30 календарних днів з дати поставки продукції на склад відповідача.

На виконання умов Договору та Додаткових угод позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 141126,13 грн. Зазначене підтверджується двостороннє підписаними:

видатковою накладною № РН-0000044 від 12.02.2019р. на суму 15102,80 грн. та товарно-транспортною накладною № 44 від 12.02.2019р.

видатковою накладною № РН-0000062 від 22.02.2019р. на суму 283,20 грн. та товарно-транспортною накладною № 62 від 22.02.2019р.,

видатковою накладною № РН-0000170 від 14.05.2019р. на суму 48076,04 грн. та товарно-транспортною накладною № 170 від 14.05.2019р.,

видатковою накладною № РН-0000188 від 28.05.2019р. на суму 453,70 грн. та товарно-транспортною накладною № 188 від 28.05.2019р.,

видатковою накладною № РН-0000189 від 28.05.2019р. на суму 817,62 грн. та товарно-транспортною накладною № 188 від 28.05.2019р.,

видатковою накладною № РН-0000214 від 11.06.2019р. на суму 8217,18 грн. та товарно-транспортною накладною № 213 від 11.06.2019р.,

видатковою накладною № РН-0000213 від 11.06.2019р. на суму 288,60 грн. та товарно-транспортною накладною № 213 від 11.06.2019р.,

видатковою накладною № РН-0000235 від 26.06.2019р. на суму 5756,21 грн. та товарно-транспортною накладною № 235 від 26.06.2019р.,

видатковою накладною № РН-0000267 від 30.07.2019р. на суму 378,34 грн. та товарно-транспортною накладною № 267 від 30.07.2019р.,

видатковою накладною № РН-0000268 від 30.07.2019р. на суму 7850,10 грн. та товарно-транспортною накладною № 268 від 30.07.2019р.,

видатковою накладною № РН-0000302 від 29.08.2019р. на суму 4350,47 грн. та товарно-транспортною накладною № 302 від 29.08.2019р.,

видатковою накладною № РН-0000327 від 11.09.2019р. на суму 10631,28 грн. та товарно-транспортною накладною № 327 від 11.09.2019р.,

видатковою накладною № РН-0000339 від 16.09.2019р. на суму 19962,29 грн. та товарно-транспортною накладною № 339 від 16.09.2019р.,

видатковою накладною № РН-0000391 від 08.11.2019р. на суму 7090,80 грн. та товарно-транспортною накладною № 391 від 08.11.2019р.,

видатковою накладною № РН-0000393 від 15.07.2019р. на суму 9849,60 грн. та товарно-транспортною накладною № 393 від 15.11.2019р.,

видатковою накладною № РН-0000394 від 15.11.2019р. на суму 2017,90 грн. та товарно-транспортною накладною № 394 від 15.11.2019р. (а.с.35, 37, 41, 43, 46, ,48, 51, 53, 56, 58, 61, 63, 66, 71, 73, 76, 78, 81, 83, 86, 88, 91, 93, 96, 98, 100, 102, 104, 106, 108, 110).

На оплату товару позивач виписав відповідачу рахунки-фактури № СФ-0000072 від 12.02.2019р., № СФ-0000091 від 22.02.2019р., № СФ-0000216 від 14.05.2019р., № СФ-0000245 від 27.05.2019р., № СФ-0000246 від 27.05.2019р., № СФ-0000246 від 10.06.2019р., № СФ-0000263 від 10.06.2019р., № СФ-0000292 від 26.06.2019р., № СФ-0000337 від 30.07.2019р., № СФ-0000338 від 30.07.2019р., № СФ-0000377 від 29.08.2019р., № СФ-0000408 від 11.09.2019р., № СФ-0000473 від 08.11.2019р., № СФ-0000483 від 15.11.2019р., № СФ-0000484 від 15.11.2019р. (а.с.36, 42, 47, 52, 57, 62, 67, 72, 77, 82, 87, 92, 97, 101, 105, 109).

Позивач також оформив податкові накладні № 20 від 12.02.2019р., № 36 від 22.02.2019р., № 12 від 14.05.2019р., № 33 від 28.05.2019р., № 32 від 28.05.2019р., № 14 від 11.06.2019р., № 13 від 11.06.2019р.,№ 34 від 26.06.2019р., № 32 від 30.07.2019р., № 33 від 30.07.2019р., № 28 від 29.08.2019р., № 23 від 11.09.2019р., № 38 від 16.09.2019р., № 7 від 08.11.2019р., № 12 від 15.11.2019р., № 13 від 15.11.2019р. (а.с. 34, 40, 45, 50, 55, 60, 65, 70, 75, 80, 85, 90, 95, 99, 103, 107).

Відповідач за отриманий товар розрахувався частково, сплативши 102205,54 грн. Це підтверджується виписками з банківського рахунку від 25.04.2019 р. на суму 15102,80 грн., від 07.05.2019р. на суму 283,20 грн., від 11.07.2019р. на суму 48076,04 грн., від 25.07.2019р. на суму 453,70 грн., від 25.07.2019р. на суму 817,62 грн., від 13.08.2019р. на суму 8217,18 грн., від 13.08.2019р. на суму 288,60 грн., від 22.08.2019 р. на суму 5756,21 грн., від 26.09.2019р. на суму 378,34 грн., від 26.09.2019р. на суму 7850,10 грн., від 31.10.2019р. на суму 4350,47 грн., від 27.02.2020р. на суму 10631,28 грн. (а.с.38, 44, 49, 54, 59, 64, 69, 74, 79, 84, 89, 94).

Заборгованість за отриманий товар в сумі 38920,59 грн. відповідачем не сплачена.

Фактично залишився неоплаченим товар, поставлений за видатковими накладними № РН-0000339 від 16.09.2019р. на суму 19962,29 грн., № РН-0000391 від 08.11.2019р. на суму 7090,80 грн., № РН-0000393 від 15.07.2019р. на суму 9849,60 грн., № РН-0000394 від 15.11.2019р. на суму 2017,90 грн.

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст.13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач факту отримання товару не заперечує, доказів сплати боргу суду не надав.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення 38920,59 грн. є правомірними та задовольняються судом.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивач, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов`язань з оплати товару, заявив вимоги про стягнення 5680,98 грн. пені, нарахованої за період 15.12.2019р. - 16.10.2020р. (а.с.8).

Відповідач у відзиві прохає застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені, а також вказує, що при обчисленні пені позивачем не враховано вимоги ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

При вирішення спору в цій частині суд зазначає наступне.

В п. 10.6 Договору сторони узгодили, що у випадку порушення покупцем строку розрахунку за поставлений товар, останній сплачує на користь постачальника неустойку у розмірі подвійної облікової ставки, що діяла під час порушення грошового зобов`язання від суми неустойки за кожен день прострочення.

Як свідчать подані докази пеня нарахована позивачем на суму боргу 38920,59 грн., яка виникла за товар, поставлений за видатковими накладними № РН-0000339 від 16.09.2019р., № РН-0000391 від 08.11.2019р., № РН-0000393 від 15.01.2019р., № РН-0000394 від 15.11.2019р.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п.6.1 Договору розрахунки за товар здійснюються на умовах відстрочки платежу 30 календарних днів від дати поставки продукції на підприємство. Такі ж умови оплати встановлені у специфікаціях.

В ч. 5 ст. 254 ЦК України вказано, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду на викладене, кінцевими датами сплати товару є 16.10.2019, 09.12.2019, 16.12.2019 (відповідно).

З врахуванням вимог ч.6 ст.232 ГК України пеня може бути нарахована за періоди 17.10.2019-17.04.2020р, 10.12.2019-10.06.2020р., 17.12.2019-17.06.2020 (відповідно).

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Аналіз статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду.

Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач подав суду заяву про застосування позовної давності до спірних правовідносин в частині стягнення пені.

Позов у цій справі подано до суду 27.10.2020р. згідно поштового штемпелю на конверті (а.с.45). Отже, в межах річного строку позовної давності є вимоги про стягнення пені, нарахованої з 27.10.2019р.

Позивач обчислював пеню починаючи з 15.12.2019р., тобто в межах строку позовної давності.

Отже, підстави для застосування позовної давності у цій справі відсутні.

Після проведення перерахунку пені у відповідності до вимог ч.6 ст. 232 ГК України, суд встановив, що належна до стягнення сума пені становить 3572,34 грн. (у тому числі: за період 15.12.2019-17.04.2020 за зобов`язаннями за накладною №339 від 16.09.2019р., за період 15.12.2019-10.06.2020 за зобов`язаннями за накладною №391 від 08.11.2019р., за період 17.12.2019-17.06.2020 за зобов`язаннями за накладною №393 від 15.11.2019р., за період 17.12.2019-17.06.2020 за зобов`язаннями за накладною №394 від 15.11.2019р.)

Посилання відповідача на те, що він звільняється від відповідальності за прострочення оплати внаслідок настання форс-мажорних обставин, що виникли в результаті встановлення карантину, судом відхиляється з таких мотивів

В ст. 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

В ч.1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В розділі 11 Договору сторони домовилися про наступне:

- підп.11.1 - сторона звільняться від визначеної цим Договором та (або) іншим в Україні законодавством відповідальності за повне чи часткове порушення договору, якщо вона доведе, що таке порушення стало внаслідок дії форс-мажорних обставин, визначених у цьому договорі, за умови, що їх настання було засвідчено у визначеному цим договором порядку (п. 11.1. Договору);

- підп.11.1.1. - під форс-мажорними обставинами у цьому Договорі розуміються випадок та непереборна сила;

- підп.11.1.2. - під непереборною силою у цьому Договорі розуміються будь-які надзвичайні події зовнішнього щодо Сторін характеру, які виникають без вини Сторін, поза їх волею або всупереч волі чи бажанню Сторін, які не можна за умови вжиття звичайних для цього заходів передбачити та не можна при всій турботливі обачності відвернути (уникнути), включаючи (але не обмежуючись) стихійні явища природного характеру (землетруси, повені, урагани, руйнування в результаті блискавки тощо), лиха біологічного, техногенні антропогенного походження (вибухи, пожежі, вихід з ладу машин й обладнання, масові епідемії, епізоотії; епіфітотії тощо), обставини суспільного життя (війна, воєнні дії, блокади, громадські хвилювання, тероризму, масові страйки та локаути, бойкоти тощо), а також видання заборонних або обмеж; нормативних актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, інші законні або незаконні заборони чи обмежуючі заходи названих органів, які унеможливлюють виконання Сторонами цього Договору чи тимчасово перешкоджають такому виконанню;

- підп.11.1.3. - під випадком у цьому Договорі розуміються будь-які обставини, які не вважаються непереборною силою за цим Договором і які безпосередньо не обумовлені діями Сторін та не пов`язані із причинним зв`язком, які виникають без вини Сторін, поза їх волею або всупереч волі чи бажанню Сторін не можна за умови вжиття звичайних для цього заходів передбачити та не можна при всій турботливо; обачності відвернути (уникнути);

- підп. 11.1.4. - не вважаються випадком недодержання своїх обов`язків контрагентом тієї Стороні порушила цей Договір, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання цього Договору, відсутність у Сторони, що порушила Договір, необхідних коштів;

- підп.11.2. - настання непереборної сили має бути засвідчено компетентним органом, що визначений в Україні законодавством;

- підп. 11.3. - сторона, що має намір послатися на форс-мажорні обставини, зобов`язана невідкладно з урахуванням можливостей, технічних засобів миттєвого зв`язку та характеру існуючих перешкод повідомити іншу Сторону про наявність форс-мажорних обставин та їх вплив на виконання цього Договору.

В ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» (від 2 грудня 1997 року № 671/97-ВР; зі змінами, внесеними згідно із Законом № 530-IX від 17.03.2020) вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч.2 ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні»).

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні, сторона яка посилається на дію форс-мажорних обставин повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами, у відповідності до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката. Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), із зазначенням компетенції ТПП України та регіональних ТПП, форми заяви, необхідних документів, строків видачі сертифікату тощо, визначено Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який затверджено рішенням президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5).

В підп.11.2. Договору також встановлено, що настання непереборної сили має бути засвідчено компетентним органом, що визначений в Україні законодавством.

Матеріали справи не містять підтверджуючих документів про наявність обставин, що звільняють відповідача від відповідальності за невиконання зобов`язання. Таких документів відповідачем до суду надано не було.

Згідно з п. 6.1 Договору розрахунки за товар здійснюються на протязі 30 календарних днів від дати поставки. Отже, кінцевим строком оплати товару є 16.12.2019р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено карантин з 12.03.2020 на усій території України.

Таким чином, на дату введення карантину відповідач вже мав провести розрахунок за отриманий товар. Тому посилання відповідача на те, що впровадження карантину перешкоджало йому виконати його зобов`язання за Договором є безпідставними.

Крім того, суд зазначає, що заявлені до стягнення 3 % річних та інфляційні не є штрафними санкціями у розумінні закону.

Відповідач у відзиві також прохає зменшити розмір пені на 100%, посилаючись на складне фінансове становище, відсутність збуту продукції, нетривалий строк прострочення та відсутність збитків у позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд зазначає, що належний до стягнення розмір пені не є завеликим у порівнянні із сумою основного боргу. Тому суд не вбачає підстав для зменшення пені.

Отже, клопотання відповідача про зменшення пені на 100% судом відхиляється.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з 15.12.2019р. по 16.10.2020р. позивачем нараховано 979,54 грн. - 3% річних та 583,82 грн. інфляційних за період грудень 2019 - вересень 2020р.

При перевірці правильності нарахування річних судом встановлено, що сума 3% річних становить 977,59 грн. (розрахунок суду залучено до справи). Позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Вимоги про стягнення 1,95 грн. - 3% річних слід відхилити як безпідставні.

Суд, провівши перевірку правильності нарахування інфляційних встановив, що заявлена до стягнення сума не перевищує розрахункову.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 583,82 грн. - інфляційних підлягають задоволенню.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у справі.

Суд встановив, що при подачі даного позову позивачем сплачено 2102,00 грн. судового збору за платіжним дорученням № 484 від 22.10.2020р. (а.с.6). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 23.10.2020 р. (а.с.117).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто у розмірі 2005,90грн.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" (вул. Івана Приходька, буд. 141, м. Кременчук, Полтавська область, 39621; ідентифікаційний код 05756783) на користь Приватного підприємства "Виробничо-промислове підприємство "Семсіл" (вул. Героїв України, буд. 11-А, м. Кременчук, Полтавська область, 39622; ідентифікаційний код 36195235) 38920 грн. 59 коп. - основного боргу, 3572 грн. 34 коп. - пені, 977 грн. 59коп. - 3% річних, 583 грн. 82 коп. інфляційних, 2005 грн. 94 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата складення повного судового рішення: 16.12.2020.

Суддя Т. М. Безрук