ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020 справа № 914/1831/20

За позовом: Заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури, м. Стрий Львівської області, в інтересах держави в особі позивача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, м. Сколе Сколівського району Львівської області,
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірськолижний комплекс «Волосянка», с. Волосянка Сколівського району Львівської області,
про:стягнення суми збитків у виді упущеної вигоди під час ухилення від укладення замовником будівництва договору пайової участі у розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради
Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання А.П. Полянський

За участю представників сторін:

позивача: не з`явився;

відповідача: В.Г. Куксов представник;

прокурора: Р.В.Панькевич

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури, м. Стрий Львівської області, в інтересах держави в особі позивача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірськолижний комплекс «Волосянка» про стягнення суми збитків у виді упущеної вигоди під час ухилення від укладення замовником будівництва договору пайової участі у розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради.

Ухвалою суду від 29.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.08.2020. В подальшому розгляд справи відкладено на 28.09.2020. Ухвалою суду від 28.09.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі №914/1831/20 на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 20.10.2020 р. Ухвалою суду від 20.10.2020 закрито підготовче провадження у справі № 914/1831/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.11.2020. В судовому засіданні 09.11.2020 оголошено перерву до 16.11.2020. В судовому засіданні 16.11.2020 оголошено перерву до 07.12.2020.

В судове засідання 07.12.2020 прокурор з`явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити з підстав наведених в позовній заяві, відповіді на відзив. В обґрунтування своїх позовних вимог прокурор посилається на те, що на момент здійснення робіт з будівництва басейну на території туристичного комплексу «Захар Беркут» на вул. Б.Хмельницького, 1 в с.Волосянка Сколівського району Львівської області, діяли норми Закону, які зобов`язували замовника будівництва сплатити пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту до введення об`єкта будівництва в експлуатацію, у зв`язку з чим відповідач, як замовник будівництва, повинен був укласти з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради і сплатити пайові внески. Відповідач не прийняв участі у створенні та розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради і не перерахував до місцевого бюджету кошти пайової участі. Позивач вважає, що такою бездіяльністю відповідач порушив вимоги ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та інтереси Славської селищної ради та завдав позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 175000,00 грн.

Підставою для представництва Стрийською місцевою прокуратурою інтересів держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах- Славської селищної ради є факт не укладення Відповідачем договору пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради та неотримання коштів до місцевого бюджету в сумі 175 000 грн.

Відтак, прокурор звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача збитків - упущеної вигоди під час ухилення від укладення замовником будівництва договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради в сумі 175 000 грн.

Представник позивача в судове засідання 07.12.2020 не з`явився. В поданій відповіді на відзив на позов та запереченні щодо доводів ТзОВ «Гірськолижний комплекс «Волосянка», викладених у запереченнях на відзив на позовну заяву, позовні вимоги просив задоволити в повному обсязі. Як зазначає позивач, що ініціатором укладення договору пайової участі виступив, власне, сам відповідач, однак, в подальшому ухилявся від такого укладення.

Славська селищна рада просить суд звернути увагу, що беручи до уваги назву об 'єкта -«Будівництво басейну на території туристичного комплексу «Захар Беркут» в с. Волосянка Львівської області та інформацію, зазначену у повідомленні про початок виконання будівельних робіт по об`єкту (внесено в реєстр за № ЛВ 00 від 10.08.2018 р.) басейн розміщено на земельній ділянці в с. Волосянка Сколівського району Львівської області. Згідно даних Державного земельного кадастру, її цільове призначення: « 07.01 Для будівництво та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення для обслуговування бази від починку». Відтак, як зазначає позивач, розміщення на зазначеній вище земельній ділянці басейну та його використання не може здійснюватись всупереч її цільовому призначенню.

Як зазначає позивач, віднесення даної споруди до підкласу 2411.3 «Споруди для занять водним спортом » не можна вважати об`єктом, який безальтернативно підпадає під ознаки, передбачені п.п.2 п. 4.6 ст. 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» так як в такому випадку це в першу чергу об`єкт рекреаційного призначення, який лише функціонально може бути як спортивний

Крім того, позивач стверджує, що у декларації про готовність до експлуатації об`єкта, на яку в обґрунтуванні своїх доводів у запереченні посилається відповідач, в обов`язковому порядку передує укладення договору пайової участі та здійснення замовником будівництва повної оплати за таким договором.

Представник відповідача в судове засідання 07.12.2020 з`явився, проти позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та запереченні. Зокрема відповідач зазначає про те, що відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 р. № 507, призначеної для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні, в групі 241 «Споруди спортивного та розважального призначення» зазначений клас 2411 «Стадіони, спортивні поля та майданчики».

Цей клас включає: спортивні майданчики, обладнані для занять спортом на відкритому повітрі, такими як футбол, бейсбол, регбі, водний спорт тощо; треки та поля для автомобільного, велосипедного та кінного спорту. До даного класу належить підклас 2411.3 «Споруди для занять водним спортом».

На думку відповідача, басейн збудований на території туристичного комплексу «Захар Беркут» на вул. Б. Хмельницького у с. Волосянка Сколівського району Львівської області належить до закладів спорту, відтак, ТзОВ «ГК «Волосянка» не належить до категорії осіб, які залучаються до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту

У судовому засіданні 07.12.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши прокурора та представника відповідача, присутнього у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Прокурор повідомив, що опрацюванням стану законності щодо сплати замовниками будівництва пайової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради, Сколівського району Львівської області встановлено порушення в діяльності замовника будівництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірськолижний комплекс «Волосянка» (далі - Відповідач).

10.08.2018 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області за № ЛВ 00 зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва: «Будівництво басейну на території туристичного комплексу «Захар Беркут» на вул.Б.Хмельницького,1 в с. Волосянка Сколівського району Львівської області, далі - об`єкт будівництва. Код об`єкта будівництва - 2411.3. Замовник будівельних робіт - Товариство з обмеженою відповідальністю «Гірськолижний комплекс «Волосянка».

04.11.2019 за № ЛВ 70 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, розташованого на території с.Волосянка. Сколівського району, а саме будівництво басейну на території туристичного комплексу «Захар Беркут», замовником якого являється- Товариство з обмеженою відповідальністю «Гірськолижний комплекс «Волосянка».

Відповідно до п.20 вказаної декларації кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 2 500 тис.грн.

Згідно п.22 декларації кошти пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту не залучалися згідно п.п. 2.6 ч.4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Встановлено, що п.1 декларації у графі "код об`єкта згідно державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000" зазначений код об`єкта - 2411.3.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд 018-2000 під кодом 2411.3 знаходяться «Споруди для занять водним спортом». На думку прокурора здійснення будівництва басейну на території туристичного комплексу «Захар Беркут» не підпадає під жодну з підстав звільнення від сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбачених частиною 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній до 01.01.2020 ).

Листом від 09.11.2012 №7/15-18193 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України відповідно до компетенції вказано, що визначення поняття "об`єкти соціальної інфраструктури" - відповідно до підпункту 5.4.9 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" у редакції від 22.05.1997. Згідно даних норм вказаного закону вбачається, що будівля басейну не відноситься до об`єктів соціальної інфраструктури.

Відповідно до інформації Славської селищної ради від 30.01.2020 за №02-18/149 та від 28.05.2020 за №02-18/698-1 встановлено, 01.02.2019 Славською селищною радою зареєстровано звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірськолижний комплекс «Волосянка» про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури Славської ОТГ, до якого долучено повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва та зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва. На підставі розгляду даного звернення 20.06.2019 Славською селищною радою прийнято рішення №1025 «Про укладення договору пайової участі з ТзОВ «ГК Волосянка», яке 08.07.2019 разом з проектом договору були скеровані на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірськолижний комплекс «Волосянка». Проте, на даний час договір пайової участі між ТзОВ «ГК «Волосянка» та Славською селищною радою не укладено, коштів пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради до місцевого бюджету не сплачено.

Відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва: Будівництво басейну на території туристичного комплексу «Захар Беркут» в с.Волосянка Львівська область, складеного станом 2017 року, вартість об`єкта будівництва складає 2 500 тис. гри.

08.07.2018 Славською селищною радою на адресу Відповідача відправлено для підписання договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради з додатком №1 до нього - Розрахунок величини пайової участі (внеску) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради по об`єкту будівництва та рішення від 20.06.2018 №1025 «Про укладення договору пайової участі з ТзОВ «ГК Волосянка».

До матеріалів справи долучено листи Славської селищної ради від 28.08.2018 №02-18/1283 (а.с. 38) та від 26.12.2019 №02-18/1882 (а.с. 39) скеровані відповідачу про необхідність укладення вказаного договору, які залишено відповідачем без належного реагування.

Славською селищною радою 01.02.2019 року за вх. № 02 -19/237 було зареєстровано звернення ТзОВ «Гірськолижний комплекс «Волосянка» згідно з яким відповідач клопотав про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури Славської ОТГ, до якого були надані зведений кошторисний розрахунок будівництва, повідомлення про початок виконання будівельних робіт (реєстраційний помер ДАБІ №0 від 10.08.2018 року) та картка підприємства.

За наслідками розгляду вищевказаного звернення Славською селищною радою було прийнято рішення №1025 «Про укладення договору пайової участі і з ТзОВ « ГК «Волосянка» від 20 червня 2019 року (а.с.36).

Славською селищною радою розрахунок по об`єкту будівництва здійснено на підставі затвердженої в установленому порядку проектної документації, розробленої згідно з державними будівельними нормами, стандартами та правилами. Згідно із затвердженою проектною документацією загальна кошторисна вартість об`єкта будівництва становить - 2 500 тис.грн.

Розрахунок величини пайового внеску Замовника в результаті будівництва, кошторисна вартість якого визначена згідно з будівельними нормами, стандартами і правилами, здійснюється за формулою: ПУ = вартість будівництва х 7% ПУ (пайова участь) - 175 000 грн.

Згідно рішення Славської селищної ради від 20.06.2019 № 1025 «Про укладення договору пайової участі з ТзОВ «ГК Волосянка» вирішено укласти договір пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради та встановлено пайову участь у розмірі 175 000 грн, що становить 7% від загальної кошторисної вартості об`єкта будівництва .

Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області 04.11.2019 р. за № ЛВ 70 зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, розташованого на території с. Волосянка, Сколівського району, а саме будівництво басейну на території туристичного комплексу «Захар Беркут», замовником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Гірськолижний комплекс «Волосянка» (а.с.45-48).

Пунктом 1 декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності належить до об`єктів з незначними наслідками) у графі «код об`єкта згідно державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000» зазначений код об`єкта - 2411.3.

Відповідно до п.20 вказаної декларації кошторис вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 2 500 тис.грн.

У пункті 22 декларації зазначено, що кошти пайової участі у розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту не залучалися згідно п. п. 2, 6 ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Як зазначає прокурор, відповідач не прийняв участі у створенні та розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради і не перерахував до місцевого бюджету кошти пайової участі. Неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов`язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, свідчить про невиконання ним встановленого статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній до 01.01.2020) обов`язку щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, внаслідок якої Славська ОТГ була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради кошти пайової участі в сумі 175 000 грн, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди.

Стрийською місцевою прокуратурою 15.01.2020 та 25.05.2020 скеровувались запити в органи місцевого самоврядування Сколівского району в тому числі і Славську селищну раду, про надання інформації, зокрема, про вжиті ними заходи щодо стягнення заборгованості в судовому порядку по договорах про пайову участі.

Славською селищною радою надано на вказані запити інформацію від 30.01.2020 за №02-18/149 та від 28.05.2020 за №02-18/698-1, згідно якої встановлено, що Славською селищною радою не вжито достатніх заходів, в тому числі позовного характеру до Відповідача щодо стягнення коштів зі сплати пайових внесків, що в свою чергу підтверджує факт неналежного здійснення захисту інтересів держави суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження

Враховуючи наведене, місцевою прокуратурою 18.06.2020 на адресу Славської селищної ради направлено повідомлення про намір звернутися з вказаним позовом в інтересах держави в Господарський суд Львівської області. Доказів вжиття заходів на захист порушених інтересів держави, зокрема, про самостійне пред`явлення нею відповідної позовної заяви чи про оскарження підстав для представництва, з дня направлення прокуратурою повідомлення, до матеріалів справи не долучено.

Відтак, наведені вище обставили зумовили звернення Стрийською місцевою прокуратурою в інтересах держави в особі Славської селищної ради Сколівського району Львівської області з позовом стягнення збитків у виді упущеної вигоди під час ухилення від укладення замовником будівництва договору пайової участі у розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради в сумі 175000,00 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України, па прокуратуру покладено функції представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Виходячи з вимог ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій. спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави, у випадках, передбачених законом.

На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо обґрунтування прокурором у позові підстав для самостійного подання позову в інтересах держави виходжу з наступного.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до господарського суду з позовною заявою.

В позовній заяві прокурор обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган. на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Таким органом, відповідно до ст. ст. 6. 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

У відповідності до вимог ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч.5 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Конституційний Суд України в рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 визначив, що прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Відповідно до цього рішення Конституційного Суду України під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, на який покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах на захист інтересів держави.

Аналіз положень ст. 53 ГПК України, у взаємозв`язку зі змістом частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Нездійснення захисту» має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Позивачем у вказаному спорі визначено Славську селищну раду, яка у відповідності до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами України.

Окрім того, згідно ст.18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Позовна заява пред`явлена в інтересах держави в особі Славської селищної ради, оскільки ненадходження чи несвоєчасне надходження коштів до бюджету територіальної громади Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, порушує економічні інтереси держави з огляду на структуру бюджетної системи України та в умовах гострого дефіциту бюджетних коштів негативно впливає на стан виконання бюджету, що ставить під загрозу економічну безпеку держави, робить неможливим належне виконання державою своїх соціально- економічних функцій.

Тому, у даному випадку вбачається, що Славська селищна рада Сколівського району Львівської області, уповноважена державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, незважаючи на очевидний характер порушень з боку Відповідача, від виконання визначених чинним законодавством та акту органу місцевого самоврядування, володіючи інформацією про не укладення Відповідачем договору пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради та неотримання коштів до місцевого бюджету в сумі 175 000 грн, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди, не вживала достатніх заходів до відшкодування вказаних недоотримаиих коштів Відповідачем на розвиток інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради, та за захистом до суду не зверталась, обмежившись скеруванням лише двох листів на адресу Відповідача про необхідність укладення вищевказаного договору (від 28.08.2018 та 26.12.2019).

Стрийською місцевою прокуратурою 25.05.2020 скеровувався запит №05-42-3387вих20 в орган місцевого самоврядування Сколівского району в тому числі і Славську селищну раду, про надання інформації, зокрема, про вжиті ними заходи щодо стягнення заборгованості в судовому порядку по договорах про пайову участі (а.с.18-19).

Славською селищною радою надано на вказаний запит інформацію від 30.01.2020 за №02-18/149 (а.с.17) та від 28.05.2020 за №02-18/698-1(а.с.20), згідно якої встановлено, що Славською селищною радою не вжито достатніх заходів, в тому числі позовного характеру до Відповідача щодо стягнення коштів зі сплати пайових внесків, що в свою чергу підтверджує факт неналежного здійснення захисту інтересів держави суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження та обґрунтовує факт звернення в інтересах держави в особі Славської селищною радою саме прокурором.

Вказані обставини свідчать про нездійснення Славською селищною радою захисту інтересів держави, що має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень та підтверджує наявність «виключного випадку» для звернення прокурора з даним позовом до суду.

Щоб інтереси держави не залишились незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить не неналежно.

В обґрунтування правових підстав для представництва інтересів держави слід зазначити, що Верховний Суд України у постанові від 08.02.2019 у справі 915/20/18 виклав правову позицію з приводу представництва прокуратурою інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування.

А саме, посилаючись на ті ж норми права (п. 3 ст. 131-1 Конституції України. ч.3, 4 ст. 53 Г1ІК України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99) суд зазначає, що, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17).

Тому, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, у тому числі на юридичну допомогу.

Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, якщо правопорушення зачіпає інтереси великої кількості людей або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси чи майно (п. 33 рішення у справі «Корольов проти Російської Федерації» № 2 від 01.04.2010, заява № 5447/03; п. 35 рішення у справі «Менчінська проти Російської Федерації» від 15.01.2009, заява №42454/02).

В даному випадку прокурор не виступає у якості альтернативного суб`єкта звернення до суду, оскільки згаданий орган місцевого самоврядування хоча і має повноваження захистити інтереси держави, але не реалізував такі шляхом звернення до суду з позовною заявою про стягнення збитків у виді упущеної вигоди під час ухилення Відповідача від укладення замовником будівництва договору пайової участі у розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевою прокуратурою 18.06.2020 на адресу Славської селищної ради направлено повідомлення про намір звернутися з вказаним позовом в інтересах держави до Господарського суду Львівської області, на виконання вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про Прокуратуру» (а.с. 44). Доказів вжиття заходів на захист порушених інтересів держави, зокрема, самостійного пред`явлення Славською селищною радою відповідної позовної заяви чи про оскарження підстав для представництва до суду не подано.

Славська селищна рада є отримувачем коштів пайової участі, тобто саме тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, при цьому, Радою не вжито заходів щодо стягнення з відповідача грошових коштів у вигляді пайової участі, а тому прокурор обґрунтовано звернувся з позовом до суду саме в інтересах селищної ради.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI (у редакції, на час виникнення спірних правовідносин, далі-Закон), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 40 Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Водночас, за ч. 5 зазначеної статті величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Таким чином, ст. 40 Закону встановлено обов`язок замовника будівництва взяти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який реалізується шляхом укладення відповідного договору в порядку, визначеному Законом та деталізованому актом органу місцевого самоврядування, такий договір має бути укладений в обов`язковому порядку в межах строку, встановленого ч. 9 ст. 40 Закону, а не укладення цього договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади.

У застосуванні наведеної норми суд звертається до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 01.02.2017 року у справі №922/753/16 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.04.2019 року у справі №904/914/18, згідно з яким аналіз положень ч.ч. 2, 3, 9 ст. 40 Закону дає підстави для висновку, що обов`язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов`язок пов`язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування.

Водночас, наведені норми Закону та пункти положення, які за своїм змістом є ідентичними, встановлюють, що величина пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі (розрахунку, який є невід`ємною частиною договору), укладеному з органом місцевого самоврядування, відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі, з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

З урахуванням наведених положень законодавства встановлено, що Відповідач у справі є замовником будівництва басейну на території туристичного комплексу «Захар Беркут» на вул. Б.Хмельницького, 1 в с.Волосянка Сколівського району Львівської області, а отже, на нього поширюється дія Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Як зазначалось вище, на момент здійснення робіт з будівництва басейну на території туристичного комплексу «Захар Беркут» на вул. Б.Хмельницького, 1 в с.Волосянка Сколівського району Львівської області, діяли норми Закону, які зобов`язували замовника будівництва сплатити пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту до введення об`єкта будівництва в експлуатацію, у зв`язку з чим відповідач, як замовник будівництва, повинен був укласти з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради і сплатити пайові внески.

До матеріалів справи долучено звернення відповідача від 01.02.2019 №01-02-19/1 до позивача із пропозицією укласти договір про пайову участь в розвитку інфраструктури Славської ОТГ, однак доказів наявності відповідного договору, чи доказів оплати пайової участі у відповідному розмірі відповідачем суду надано не було.

Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву зазначив про те, що басейн збудований на території туристичного комплексу «Захар Беркут» на вул. Б. Хмельницького у с. Волосянка Сколівського району Львівської області належить до закладів спорту, відтак вважає, що ТзОВ «ГК «Волосянка» не належить до категорії осіб, які залучаються до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Вказані доводи Відповідача на думку суду не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

04.11.2019 за № ЛВ 70 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській власті зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, розташованого на території с.Волосянка Сколівського району, а саме будівництво басейну на території туристичного комплексу «Захар Беркут», замовником якого являється- Товариство з обмеженою відповідальністю «Гірськолижний комплекс «Волосянка».

Відповідно до п.20 вказаної декларації кошторис вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 2 500 тис.грн.

Згідно п.22 декларації кошти пайової участі у розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту не залучалися згідно п.п. 2,6 ч.4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Встановлено, що п.1 декларації у графі «код об`єкта згідно державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000» зазначений код об`єкта - 2411.3. Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд 018-2000 під кодом 2411.3 «Споруди для занять водним спортом».

Вказаний вид будівель споруд згідно державною класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затверджений і введений в дію наказом Держстандартом України від 17.08.200000 №507, код 411.3 «Споруди для занять водним спортом» є підпунктом в класі 24 Інші інженерні споруди».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про фізичну культуру і спорт» під терміном «заклад фізичної культури і спорту» слід розуміти юридична особа, що забезпечує розвиток фізичної культури і спорту шляхом, зокрема, надання фізкультурно-спортивних послуг. Закладами фізичної культури і спорту, зокрема, є: спортивні клуби, дитячо-юнацькі спортивні школи, спеціалізовані навчальні заклади спортивного профілю, школи вищої спортивної майстерності, центри олімпійської підготовки, центри студентського спорту вищих навчальних закладів, фізкультурно-оздоровчі заклади, центри фізичного здоров`я населення, центри фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю.

Суб`єкти сфери фізичної культури і спорту - фізичні або юридичні особи, які здійснюють свою діяльність з метою розвитку фізичної культури і спорту. Суб`єктами сфери фізичної культури і спорту є: фізичні особи, які займаються фізичною культурою і спортом, у тому числі спортсмени; фахівці сфери фізичної культури і спорту; заклади фізичної культури і спорту; відповідні органи влади. Фізкультурно-оздоровча діяльність це заходи, що здійснюються суб`єктами сфери фізичної культури і спорту для розвитку фізичної культури, а фізкультурно-спортивні послуги - це організація та проведення суб`єктами сфери фізичної культури і спорту фізкультурно-оздоровчої діяльності та/або фізкультурно-спортивної реабілітації осіб з інвалідністю або підготовки спортсменів до змагань з видів спорту, визнаних в Україні.

Як вбачається з Детальної інформації про юридичну особу - ТзОВ «ГК Волосянка» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, видами діяльності ТзОВ «ГК Волосянка» є:

55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування (основний);

77.21 Прокат товарів для спорту та відпочинку;

82.11 Надання комбінованих офісних адміністративних послуг;

82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у.;

93.11 Функціювання спортивних споруд;

96.04 Діяльність із забезпечення фізичного комфорту;

47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами;

47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах;

47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах;

49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у.;

56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування;

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна

Будівництво басейну на території туристичного комплексу «Захар Беркут», замовником якого являється Товариство з обмеженою відповідальністю «Гірськолижний комплекс «Волосянка» за своїм цільовим призначенням не відповідає положенням Закону України «Про фізичну культуру і спорт», у зв`язку з чим не може бути віднесена до будівель фізичної культури і спорту.

Як вбачається з наведеного, здійснення будівництва басейну на території туристичного комплексу «Захар Беркут» не підпадає під жодну і підстав звільнення від сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбачених частиною 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній до 01.01.2020).

Крім того, відповідно до ч.3 сг. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури, а згідно абз. 3 ч.9 кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Відповідно до ч. 11 зазначеної норми, інформація щодо договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та його виконання зазначається в декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.

Таким чином, в декларації про готовність до експлуатації об`єкта, на яку в обґрунтуванні своїх доводів у запереченні посилається відповідач, в обов`язковому порядку передує укладення договору пайової участі та здійснення замовником будівництва повної оплати за таким договором.

Відповідно до ч.1 ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

За змістом ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до п.4-1 ч.1 ст.71 Бюджетного кодексу України, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту спрямовуються до бюджету розвитку місцевого бюджету.

Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл. селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно із статтею 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 217 ГК України господарськими санкціями, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно - господарські та адміністративно-господарські санкції.

Статтею 224 ГК України, яка кореспондується із статтею 623 ЦК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками, згідно з частиною другою статті 224 ГК України, розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Славською селищною радою розрахунок по об`єкту будівництва здійснено на підставі затвердженої в установленому порядку проектної документації, розробленої згідно з державними будівельними нормами, стандартами та правилами. Згідно із затвердженою проектною документацією загальна кошторисна вартість об`єкта будівництва становить - 2 500 тис.грн.

Згідно рішення Славської селищної ради від 20.06.2019 № 1025 «Про укладення договору пайової участі з ТзОВ «ГК Волосянка» вирішено укласти договір пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради та встановлено пайову участь у розмірі 175 000 грн, що становить 7% від загальної кошторисної вартості об`єкта будівництва.

Строк визначений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.2.1. положення у 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладання, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, встановлений саме для добровільного виконання стороною вказаного обов`язку, і невиконання такого зобов`язання не звільняє замовника від укладання договору.

У зв`язку з викладеним, на думку суду, визначення позивачем величини пайової участі відповідача у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури у розмірі 175 000,00 грн є обґрунтованою.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової або господарсько- правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків: причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою га збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду.

Невнесення відповідачем коштів пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради є збитками, тобто об`єктивним зменшенням майнових благ територіальної громади Славської селищної ради. Територіальній громаді населених пунктів Славської селищної ради протиправними діями відповідача завдано збитків в розмірі 175 000,00 грн.

Наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Внаслідок цього Славська селищна рада була позбавлена можливості отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням «упущена вигода». При цьому наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Таким чином наявні усі елементи складу правопорушення у діях відповідача: протиправної поведінки у вигляді бездіяльності у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій, наявності у позивача збитків у вигляді упущеної вигоди, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками та вини відповідача, а сукупність наведених елементів є підставою для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків.

Аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду України від 1 лютого 2017 у справі № 3-1441гс16, №908/312/1 б від 22.03.2017).

Таким чином, Славська селищна рада рада недоотримала кошти пайової участі у створені і розвитку інфраструктури населеного пункту у сумі 175000,00 грн, що є не одержаними нею доходами, які вона могла одержати б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності ТзОВ «ГК «Волосянка», що в силу приписів частини другої статті 224 ГК України є упущеною вигодою.

Отже, за наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що ТзОВ «ГК «Волосянка» зобов`язане було укласти Договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради, проте не виконало і не вжило дій, які б свідчили про намір виконати своє зобов`язання, адже всупереч вимогам закону та чинних актів органів місцевого самоврядування зареєструвало декларацію про готовність об`єкту до експлуатації без виконання обов`язку щодо перерахування коштів пайової участі.

Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволений позовних вимог. Отже, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 2102,00 грн.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірськолижний комплекс «Волосянка» (адреса розташування юридичної особи: 82663. Львівська область. Сколівський район, с. Волосянка, вул.Б. Хмельницького, 1; ) на користь Славської селищної ради (82660, Львівська область, Сколівський район, смт. Славське, вул. Івасюка, 24; код ЄРПОУ 04370314) збитків у виді упущеної вигоди під час ухилення від укладення замовником будівництва договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Славської селищної ради в сумі 175 000,00 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірськолижний комплекс «Волосянка» (адреса розташування юридичної особи: 82663. Львівська область, Сколівський район, с. Волосянка, вул. Б. Хмельницького, 1; ) на розрахунковий рахунок № 0774 УДКСУ у м. Києві, МФО 820172, ідентифікаційний код юридичної особи - 02910031, отримувач - прокуратура Львівської області, сплачений прокуратурою Львівської області за подання позову до суду судовий збір в сумі 2 625,00 грн.

3. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ЙV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 21.12.2020.

Суддя Н.Є. Березяк