ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
22.12.2020 Справа № 905/1016/17
Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,
при секретарі судового засідання Гайдук Д.М.,
розглянувши матеріали заяви №861 від 03.12.2020 Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація", м.Київ
про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання
у справі за позовом: Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація", м.Київ
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Донпром", м.Селидове
про стягнення неустойки в розмірі 242418,05грн
Представники сторін:
від позивача (заявника): не з`явився;
від відповідача: не з`явився.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 06.07.2017 по справі №905/1016/17 задоволено позовні вимоги Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація", м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донпром", м.Селидове та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донпром" на користь Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" неустойку в розмірі 242418,05грн, витрати на оплату судового збору в розмірі 3636,28грн.

07.08.2017 судом на виконання рішення виданий відповідний наказ.

Ухвалою суду від 23.08.2017 затверджено мирову угоду від 04 липня 2017 року, укладену між Державним підприємством "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація", м.Київ та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донпром", м.Селидове.

Ухвалою суду від 26.11.2020 задоволено заяву №1/11 від 12.11.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Донпром", м.Селидове про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; визнано наказ Господарського суду Донецької області від 07.08.2017 у справі №905/1016/17, виданий на примусове виконання рішення Господарського суду Донецької області від 06.07.2017 по справі №905/1016/17 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донпром" на користь Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація" неустойки в розмірі 242418,05грн, витрат на оплату судового збору в розмірі 3636,28грн таким, що не підлягає виконанню.

08.12.2020 на адресу суду від Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація", м.Київ надійшла заява №861 від 03.12.2020, в якій останній просив суд поновити строк для пред`явлення до виконання ухвали Господарського суду Донецької області від 23.08.2017 по справі №905/1016/17 про затвердження мирової угоди від 04.07.2017, укладеної між Державним підприємством Об`єднана компанія Укрвуглереструктуризація та Товариством з обмеженою відповідальністю Донпром.

Ухвалою суду від 09.12.2020 призначено до розгляду заяву №861 від 03.12.2020 Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація", м.Київ про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання в судовому засіданні на 22.12.2020 на 11:45 год.

21.12.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшли пояснення до заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, у відповідності до яких останній зазначає, що стягувачем не наведено причин, що завдали йому пред`явити виконавчий документ вчасно, із заяви та матеріалів заяви не вбачається поважності причин пропуску строку, фактично заява містить лише вимогу про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання без будь-якого обґрунтування та відповідних доказів про поважність пропуску строку. Документ скріплений електронною печаткою ТОВ «Донпром».

В судове засідання 22.12.2020 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.329 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Розглянувши заяву №861 від 03.12.2020 Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація", м.Київ про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.329 Господарського процесуального кодексу України, у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що у заяві про відновлення пропущеного строку повинно міститися обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за клопотанням сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причин пропуску строку з поданням відповідних доказів за загальними правилами глави 5 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд зазначає, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

В даному випадку тягар доказування викладених у заяві фактів та обов`язок доведення наявності фактичних обставин, які підтверджують поважність причин пропуску процесуального строку, покладено саме на заявника.

Законом України Про виконавче провадження (в редакції станом на дату затвердження мирової угоди) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. (ст.1).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (ст.3).

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання (ст.12).

Позивач в обґрунтування заяви посилається на те, що 26.11.2020 Господарським судом Донецької області було задоволено заяву боржника про визнання наказу суду від 07.08.2017 по справі №905/1016/17 таким, що не підлягає виконанню. Єдиним виконавчим документом у справі №905/1016/17 є ухвала суду від 23.08.2017 про затвердження мирової угоди, строк пред`явлення якої до виконання закінчився 23.08.2020. Боржником умови мирової угоди були виконані частково. До теперішнього часу боржником не проведено гарантійного ремонту та відповідно не повернуто електродвигуна ВАО2, 800 кВт, 1500 об хв.. (інв.№29673).

Матеріали справи свідчать, що ухвала Господарського суду Донецької області №905/1016/17 від 23.08.2017 про затвердження мирової угоди від 04 липня 2017 року, укладеної між Державним підприємством "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація", м.Київ та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донпром", м.Селидове до виконання не пред`являлась, та згідно діючої на той момент редакції ст.12 Закону України Про виконавче провадження могла бути пред`явлена до виконання протягом 3 років. Отже, строк пред`явлення ухвали до виконання сплинув та у передбаченому законом порядку не поновлювався.

Суд зазначає, що можливість вчасного пред`явлення виконавчого документу до виконання залежить виключно від волевиявлення самого стягувача, тобто носить суб`єктивний характер.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причин, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено поняття обов`язковості судових рішень, яке полягає в тому, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України у справі №18-рп/2012 від 13.12.2012 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Суд також зазначає, що окрім права на судовий захист, складовою якого є виконання судових рішень, Конвенція 1950 року про захист прав людини і основоположних свобод передбачає необхідність дотримання принципу юридичної визначеності, який згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини є одним з фундаментальних елементів верховенства права в значенні §1 статті 6 Конвенції (Совтрансавто Холдінг проти України, п.72; Рябих проти Росії, п.66; Брумареску проти Румунії, п.61 та інші). В рішенні Васильєв проти України зазначено, що коли мають місце спеціальні судові процедури, практика Європейського Суду, за дуже незначним винятком, оцінює їх з точки зору сумісності з принципом юридичної визначеності.

Разом з тим, розглядаючи підстави поновлення процесуальних строків, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13), у справі "Рябих проти Росії" (заява №52854/99), у справі "Пономарьов проти України" (заява №3236/03).

В свою чергу, принцип юридичної визначеності гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності. У широкому розумінні принцип юридичної визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення, перш за все, стабільного правового становища суб`єкта. Цей принцип означає вимогу щодо чіткості підстав, цілей і змісту нормативних приписів, особливо тих із них, що адресовані безпосередньо громадянам (юридичним особам), які повинні мати можливість упевнено передбачати правові наслідки своєї поведінки.

З урахуванням наведеного, встановлений Законом України Про виконавче провадження строк пред`явлення наказу до виконання, як і строк позовної давності, переслідує мету забезпечення правової певності через унеможливлення позитивного судового розгляду відповідного питання зі спливом певного часу та за умови не доведення поважності причин пропуску встановленого законом строку.

Наявність права сторони на поновлення порушених прав не є безумовною підставою для здійснення судового захисту у даному випадку шляхом задоволення заяви про поновлення строків на пред`явлення наказу до виконання, поданої з пропуском строку для пред`явлення судового наказу до виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що заявник доказів поважності пропуску строку для пред`явлення ухвали про затвердження мирової угоди до виконання не надав, при цьому суд не розцінює визнання наказу від 07.08.2017 таким, що не підлягає виконанню поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу (ухвали суду про затвердження мирової угоди) до виконання, отже у суду відсутні підстави для задоволення заяви Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація", м.Київ про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.234, 329 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви №861 від 03.12.2020 Державного підприємства "Об`єднана компанія "Укрвуглереструктуризація", м.Київ про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Ухвала підписана 22.12.2020.

Суддя Г.Є. Курило