ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року справа № 925/1058/20 м. Черкаси

За позовом акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго"

про стягнення 343472,53 грн.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

За участю:

від позивача в режимі відеоконференції: адвоката Поліщука В.О. за довіреністю від 17.05.2019;

від відповідача: не явилися.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі також - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" (далі також - відповідач) про стягнення 343472,53 грн. заборгованості за укладеним між сторонами договором постачання природного газу від 26.12.2018 №1688/18-ТЕ-36 в тому числі: 270820,67 грн. пені, 53102,09 грн. три проценти річних, 19549,77 грн. інфляційних втрат.

Позивач у позові також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на сплату судового збору в сумі 5152,09 грн.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне (несвоєчасне) виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором постачання природного газу від 26.12.2018 №1688/18-ТЕ-36 та додаткових угод до нього щодо оплати переданого йому позивачем у грудні 2018 року, січні, лютому і березні 2019 року природного газу.

Ухвалою від 25.08.2020 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до розгляду, відкрив провадження у справі №925/1058/20, вирішив розглядати її за правилами загального позовного провадження, призначив у справі підготовче засідання на 12 год. 00 хв. 29.09.2020 у приміщенні Господарського суду Черкаської області та встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

10 вересня 2020 року до Господарського суду Черкаської області надійшов відзив представника відповідача із запереченнями проти позову в частині стягнення пені.

В обґрунтування заперечень проти позову представник відповідача зазначив, що він є теплопостачальною організацією, яка здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів житлового фонду, бюджетних установ та організацій у м. Сміла Черкаської області i розраховується з постачальниками енергоносіїв за рахунок: відшкодування державними органами коштів субсидій, пільг, оплати населенням та іншими споживачами. Несвоєчасна оплата населенням та відшкодування з затримкою пільг та субсидій за теплопостачання унеможливлює проведення своєчасних розрахунків з позивачем за поставлений природний газ. Також представник відповідача вказав у відзиві, що відповідно до абз. 2 п. 7.2 договору постачання природного газу від 26.12.2018 №1688/18-ТЕ-36 нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведених споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2020 №256.

Крім того, відзив містить клопотання про зменшення на підставі ст. 233 Господарського кодексу України і ст. 551 Цивільного кодексу України на 50% стягуваних сум 3% річних і інфляційних втрат.

Ухвалою від 29.09.2020 Господарський суд Черкаської області закрив підготовче провадження у справі №925/1058/20 та призначив її до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 10 год. 00 хв. 03.11.2020 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

30 жовтня 2020 року до Господарського суду Черкаської області надійшло заперечення позивача від 30.10.2020 №39/5-2949-10 проти клопотання про зменшення неустойки у справі №925/1058/20.

У судовому засіданні, яке відбулося 03.11.2020, Господарський суд Черкаської області оголосив перерву до 14 год. 30 хв. 26.11.2020, про що повідомив представника відповідача під розписку, а позивача ухвалою від 03.11.2020.

17 листопада 2020 року до Господарського суду Черкаської області надійшли письмові пояснення представника відповідача від 13.11.2020 №1393 у справі №925/1058/20, у яких представник відповідача на відміну від відзиву на позов просить суд відмовити в стягненні пені, 3% річних і інфляційних втрат, нарахованих на суми платежів, здійснених відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, та зменшити пеню на 50%.

У судове засідання, яке відбулося 26.11.2020, відповідач (його представник) не явився і не повідомив про причини неявки. Господарський суд у цьому судовому засіданні оголосив перерву до 10 год. 00 хв. 11.12.2020, про що повідомив учасників справи ухвалою від 26.11.2020.

09 грудня 2020 року до Господарського суду Черкаської області надійшло клопотання відповідача від 09.12.2020 №1567 про відкладенні розгляду справи №925/1058/20 на іншу дату у зв`язку перебуванням одного представника відповідача на лікарняному та звільненням іншого представника.

10 грудня 2020 року до Господарського суду Черкаської області надійшло електронною поштою клопотання представника позивача 10.12.2020 №39/5-3989-20 про приєднання до справи №925/1058/20 нового розрахунку стягуваних сум пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Неявка відповідача (його представника) в судове засідання, призначене ухвалою від 26.11.2020 на 10 год. 00 хв. 11 грудня 2020 року, не є першою його неявкою в судові засідання, які призначалися у справі №925/1058/20, що відповідно до п. 2. ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України є підставою для розгляду справи за відсутності відповідача незалежно від причин неявки, тому господарський суд залишив клопотання відповідача від 09.12.2020 №1567 про відкладенні розгляду справи №925/1058/20 без задоволення.

У судовому засіданні, яке відбулося 11.12.2020 за участю представника позивача, останній позов підтримав з викладених у ньому підстав, а Господарський суд Черкаської області розглянув справу №925/1058/20 по суті і оголосив вступну і резолютивну частини ухваленого ним у нарадчій кімнаті рішення.

Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши обставини справи, Господарський суд Черкаської області

УСТАНОВИВ:

26 грудня 2018 року позивач як постачальник і відповідач як споживач уклали між собою договір постачання природного газу №1688/18-ТЕ-36 (т. 1 а. с. 14-23, далі - договір №1688/18-ТЕ-36), згідно з п. 1.1 та п. 1.2 якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а споживач зобов`язався прийняти і оплатити природний газ на умовах цього договору.

У п. 2.1 договору №1688/18-ТЕ-36 його сторони передбачили, що постачальник передає споживачу з 01 грудня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 6980,4 тис. куб. м., у тому числі: у грудні 2018 року 1719,5 тис. куб. м., у січні 2019 року 1746,3 тис. куб. м., у лютому 2019 року 1642,0 тис. куб. м., у березні 2019 року 1507,2 тис. куб. м., у квітні 2019 року 365,4 тис. куб. м.

Згідно з п. 4.2 договору №1688/18-ТЕ-36 ціна за 1000 куб. м. газу становить 6235,51 грн., крім того податок на додану вартість - 20%. Усього разом з податком на додану вартість - 7482,61 грн.

Пунктом 5.1 договору №1688/18-ТЕ-36 встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 10.3 цього договору підписання будь-яких договорів (або інших документів) про організацію взаєморозрахунків з різниці в тарифах відповідно до механізму, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України (до 01.01.2019 - відповідно до постанови КМУ від 14.02.18 №110), а також підписання споживачем будь-яких документів (акта, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг i житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. № 256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

У п. 7.2 договору №1688/18-ТЕ-36 його сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктами 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002р. №256.

Відповідно до п. 9.3 договору №1688/18-ТЕ-36 строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Пунктом 11.1 договору №1688/18-ТЕ-36 встановлено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу з 01 грудня 2018 року до 30 квітня 2019 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

У подальшому додатковими угодами від 01.03.2019 №1, від 29.03.2019 №2, від 29.03.2019 №3 (т. 1 а. с. 24 - 26) сторони вносили зміни до договору №1688/18-ТЕ-36.

На виконання договору №1688/18-ТЕ-36 і додаткових угод до нього позивач передав відповідачу, а останній прийняв у грудні 2018 року 1429,805 тис. куб. м. природного газу загальною вартістю з урахуванням ПДВ 10698676,06 грн., у січні 2019 року 1582,054 тис. куб. м. природного газу загальною вартістю з урахуванням ПДВ 11837896,25 грн., у лютому 2019 року 1143,349 тис. куб. м. природного газу загальною вартістю з урахуванням ПДВ 8555236,94 грн., у березні 2019 року 944,488 тис. куб. м. природного газу загальною вартістю з урахуванням ПДВ 7067237,24 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання - передачі природного газу від 31.12.2018, від 31.01.2019, 28.02.2019 і від 31.03.2019 (т. 1 а. с. 27 - 30).

Таким чином, в цілому вартість переданого позивачем відповідачу у грудні 2018 року та у січні, лютому і березні 2019 року природного газу становить 38159046,49 грн.

Відповідач свої зобов`язання за договором №1688/18-ТЕ-36 виконав не належним чином (несвоєчасно) і допустив прострочення в оплаті природного газу, поставленого йому позивачем у грудні 2018 року та у січні, лютому і березні 2019 року, що підтверджується поданим позивачем з позовом докладним розрахунком стягуваної суми заборгованості (т. 1 а. с. 10 - 13) і не заперечується відповідачем.

Згідно з поданими позивачем з позовом реєстром операцій по комунальному підприємству "Смілакомунтеплоенерго" за період з 01.12.2018 по 29.02.2020 (т. 1 а. с. 38 - 41) і банківськими виписками із особового рахунку позивача (т 1 а. с. 42-249, т. 2 а. с. 1 - 215) відповідач за поставлений йому позивачем у грудні 2018 року та у січні, лютому і березні 2019 року природний газ провів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002р. №256 такі платежі: 28.12.2018 в сумі 1661979,33 грн., 28.01.2019 в сумі 2032477,00 грн., 27.02.2019 в сумі 224104,83 грн., 28.02.2019 в сумі 1136370,00 грн., 28.03.2019 в сумі 1698525,32 грн. 26.04.2019 в сумі 2112465,82 грн., 30.05.2019 в сумі 1313467,05 грн. і 27.06.2019 в сумі 542446,53 грн.

За порушення встановленого п. 5.1 договору №1688/18-ТЕ-36 остаточного строку оплати природного газу, поставленого у грудні 2018 року та у січні, лютому і березні 2019 року, позивач нарахував відповідачу до сплати передбачену п. 7.2 договору пеню у сумі 270820,67 грн., а також передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних у сумі 53102,09 грн. та інфляційні втрати в сумі 19549,77 грн.

При цьому позивач в супереч передбаченої абз. 2 п. 7.2 договору №1688/18-ТЕ-36 умови про не нарахування пені на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. №256, не виключив із розрахунку стягуваної пені суми таких оплат і нарахував на них пеню, сума якої становить 81931,65 грн.

Враховуючи, що застосована позивачем до відповідача пеня є договірною, а не встановленою законом, нарахування позивачем в супереч умовам абз. 2 п. 7.2 договору №1688/18-ТЕ-36 пені на суми оплат, проведених відповідачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. №256, є безпідставним.

Отож сума пені, на стягнення якої з відповідача, позивач має право за позовом, що розглядається у цій справі, становить 188889,02 грн. (270820,67 грн. - 81931,65 грн.).

Заявлені у позові 3% річних та інфляційні втрати встановлені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України і законних підстав для їх не нарахування на суми оплат, проведених відповідачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. №256, або для їх зменшення немає.

Стягувані суми 3% річних та інфляційні втрати позивач нарахував відповідно до умов договору №1688/18-ТЕ-36, фактичних обставин його виконання сторонами, вимог чинного законодавства, тобто нарахував правильно.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) визначає грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно з ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства Господарський суд Черкаської області дійшов таких висновків.

Відповідач не належним чином (несвоєчасно) виконав грошові зобов`язання за договором №1688/18-ТЕ-36 щодо оплати вартості поставленого йому позивачем у грудні 2018 року та у січні, лютому і березні 2019 року природного газу, допустив прострочення його виконання і тим самим порушив права позивача на своєчасне одержання плати за поставлений природний газ.

Отже, позивач в порядку захисту своїх порушених прав вправі вимагати стягнення з відповідача на свою користь передбаченої п. 7.2 договору №1688/18-ТЕ-36 пені в сумі 188889,02 грн., а також передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних в сумі 53102,09 грн. та інфляційних втрат в сумі 19549,77грн.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Уданому випадку господарський суд не вважає розмір застосованої до відповідача пені надмірно великим і з урахуванням балансу інтересів обох сторін не убачає підстав для його зменшення.

За таких обставин позов підлягає задоволенню лише у частині стягнення з відповідача на користь позивача 188889,02 грн. пені, 53102,09 грн. три проценти річних, 19549,77 грн. інфляційних втрат.

За подання позову позивач за платіжним дорученням від 10.08.2020 № сплатив 5152,09 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог частину сплаченого позивачем за подання позову судового збору у сумі 3923,11 грн. слід покласти на відповідача, а решту в сумі 1228,98 грн. на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Судовий збір за подання позову в сумі 3923,11 грн. покласти на відповідача, а в сумі 1228,98 грн. - на позивача.

Стягнути з комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" (вул. В`ячеслава Чорновола, б. 72-А, м. Сміла. Черкаська область, 20700, ) на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ) - 188889,02 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 02 коп.) пені, 53102,09 грн. (п`ятдесят три тисячі сто дві гривні 09 коп.) три проценти річних, 19549,77 грн.) дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок дев`ять гривень 77 коп.) інфляційних втрат та 3923,11 грн. (три тисячі дев`ятсот двадцять три гривні 11 коп.) судового збору.

В решті позову відмовити.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 21 грудня 2020 року.

СУДДЯ М.В. Дорошенко