ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2429/20

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін

позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Українська технологічна компанія», м. Київ

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», м. Бровари Київської облатсі

про стягнення грошових коштів

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи) та процесуальні дії у справі

1.1. 21.08.2020 Приватне акціонерне товариство «Українська технологічна компанія» (далі позивач, ПрАТ «УТК») звернулось до Господарського суду Київської області (далі суд) із позовною заявою до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (далі відповідач, ДП «Укрспирт») про стягнення з останнього 11 971,26грн інфляційних втрат та 12 654,28грн 3% річних. Крім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати.

Позовну заяву обґрунтовує ст. 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), та вказує на невиконання відповідачем рішень суду від 29.05.2020 у справі №911/528/20 та від 12.06.2020 у справі №911/895/20, у зв`язку із чим нараховує 3% річних та інфляційні втрати за відповідні періоди, які не були предметом розгляду у вказаних справах.

1.2. Ухвалою суду від 26.08.2020, зокрема, відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано сторонам подати до суду заяви по суті справи, визначені у ст. 161 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Відповідно до пп. 17.1 п. 17 Перехідних положень Г ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема, надсилання процесуальних документів здійснюються в паперовій формі.

На виконання зазначених положень та ураховуючи ч. 2 ст. 27 ГПК України, судом направлено ухвалу від 26.08.2020 на адресу відповідача, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 21.08.2020, а саме: « 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16», що підтверджується вихідним штампом суду, що містяться на зворотному останньому аркуші відповідної ухвали (т. 1 а.с. 3).

Так, ухвала від 26.08.2020 повернулась до суду із довідкою засобів поштового зв`язку, в якій зазначена причина повернення: «за заявою відправника/адресата» (т. 1 а.с. 4).

Частиною 6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення, зокрема, зокрема, є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У свою чергу, ДП «Укрспирт», у порядку ч. 7 ст.120 ГПК України, не повідомляв суд про зміну своєї адреси та не надав інформації щодо адреси листування.

Таким чином, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і її повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (аналогічна правова позиція викладена у поставі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №910/568/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 18.11.2020 у справі №922/2027/20).

Ураховуючи зазначене, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про розгляд даного спору у Господарському суді Київської області.

1.3. ДП «Укрспирт» правом, передбаченим ст. 178 ГПК України, не скористався та відзиву на позовну заяву не надав.

2. Висновки суду із посиланням на фактичні обставини справи та норми права, які застосовано

2.1. Відповідно до ч. 1 ст. 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).

Положення вищевказаної статті визначають, що преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням суду від 29.05.2020 у справі №911/528/20, яке залишено в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2020, стягнуто з ДП «Укрспирт» на користь ПрАТ «УТК» 667 024,00грн боргу; 85 048,49грн інфляційних втрат (за період з березня 2018 року по січень 2020 року); 45 204,06грн 3% річних (за період з 06.02.2018 по 18.02.2020).

Так, зазначеним рішенням суду встановлено, що відповідач не виконав умови договору підряду № 382 від 04.08.2017 в частині здійснення повної оплати за виконані позивачем роботи на суму 667 024,00грн.

Крім того, рішенням суду від 12.06.2020 у справі №911/895/20, яке залишене в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2020, стягнуто з відповідача на користь позивача 162 810,00грн основного боргу; 7 122,94грн 3% річних (за період з 01.07.2018 по 31.01.2020), 16 041,80грн інфляційних втрат (за період з 01.07.2017 по 31.01.2020).

Вказаним рішенням суду встановлено, що ДП «Укрспирт» не виконав умови договору підряду № 427 від 13.03.2018 в частині здійснення оплати за виконані ПрАТ «УТК» роботи на суму 162 810,00грн.

Як зазначає ПрАТ «УТК» у своєму позові та зазначена обставина не спростована ДП «Укрспирт», вищевказані рішення суду на даний час є невиконаним, у зв`язку із чим, у відповідача наявна сума основної заборгованості перед позивачем за рішенням від 29.05.2020 у справі №911/528/20 у розмірі 667 024,00грн та за рішенням від 12.06.2020 у справі №911/895/20 у розмірі 162 810,00грн.

Зазначене стало підставою для нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат відповідачу та звернення із відповідним позовом до суду.

2.2. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Частиною 1 ст. 625 цього Кодексу встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Водночас згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом передбачено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки становлять спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання із наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права отримати передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України суми. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18, від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.04.2020 у справі №922/795/19, від 05.11.2020 у справі №910/11434/19, від 17.11.2020 у справі №904/6892/17).

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у позивача наявне право нараховувати 3% річних та інфляційні втрати на суми основної заборгованості за відповідними договорами у розмірі 667 024,00грн та у розмірі 162 810,00грн.

2.3. Так, перевіривши надані ПрАТ «УТК» розрахунки 3% річних у розмірі 9 977,95грн (період з 18.02.2018 по 18.08.2020) та у розмірі 2 676,33грн (період з 31.01.2018 по 18.08.2020), суд вважає їх арифметично неправильними, оскільки позивачем не ураховано, що 2020 рік є високосним.

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума 3% річних = С х 3 : 100 х Д : 365/366, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

2.3.1 Щодо 3% річних нарахованих на суму заборгованості у розмірі 667 024,00грн за період з 18.02.2018 по 18.08.2020, то правильним розрахунком є 667 024,00 х 3 : 100 х 182 : 366 = 9 950,69грн.

2.3.2 Щодо 3% річних нарахованих на суму заборгованості у розмірі 162 810,00грн за період з 31.01.2018 по 18.08.2020, то правильним розрахунком є: 162 810 х 3 : 100 х 200 : 366 = 2 669,02грн.

Таким чином загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача становить 12 619,71грн.

2.4. Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи зазначене, судом береться до уваги правова позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладена у постанові від 26.06.2020 у справі №905/21/19, відповідної до якої при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст. 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків.

Суд зазначає, що ст. 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця.

2.4.1 Так, перевіривши наданий ПрАТ «УТК» розрахунок інфляційних втрат у розмірі 10 021,05грн нарахованих на суму заборгованості у розмірі 667 024,00грн за період з березня по липень 2020 року, суд вважає його правильним та таким, що підлягає стягненню з відповідача.

2.4.2. Разом з цим, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у розмірі 1 950,21грн нарахованих на суму заборгованості у розмірі 162 810,00грн за період з лютого по липень 2020 року, суд вважає його правильним та таким, що підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином загальна сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача становить 11 971,26грн.

3. Щодо судових витрат.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 20, 42, 46, 73-74, 77-80, 86, 126, 129, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16, ідентифікаційний код 37199618) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська технологічна компанія» (02125, м. Київ, просп. Алішера Навої, буд. 69, офіс 371, ідентифікаційний код 24919883) 12 619,71грн (дванадцять тисяч шістсот дев`ятнадцять грн 71 коп.) 3% річних, 11 971,26грн (одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят одна грн 26 коп.) інфляційних втрат; 2 099,05грн (дві тисячі дев`яносто дев`ять грн 05 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 17.12.2020.

Станом на 17.12.2020 рішення законної сили не набрало.