Справа № 909/664/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.12.2020 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С.М., секретар судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву №23-11/02 від 23.11.2020 (вх.№19106/20 від 08.12.2020) ТОВ " Альфабуд" про поновлення пропущеного строку для пред"явлення наказу №700 від 25.10.2017 до виконання у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю " Альфабуд",

вул. Шевченка, 15, м.Монастириська, Монастириський р-н,

Тернопільська область, 48300;

адреса для листування: вул. Незалежності, 136/3, м. Івано-Франківськ;

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго"

в особі філії Івано-Франківський РЕМ,

вул. Індустріальна , 34 , м.Івано-Франківськ;

про: виконання зобов`язання згідно Договору на виконання робіт (надання послуг) від 29.05.2017 шляхом відновлення електропостачання на об`єкт Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфабуд", що знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності,130,

за участю:

від заявника/позивача: Максимюк Юлія Михайлівна - керівник, (витяг з ЄДР ЮО, ФО-П та ГФ № від 10.04.2019; паспорт №003760371 від 14.08.2019);

від відповідача: Кузьмічова Тетяна Валеріївна - адвокат, (довіреність №645 від 01.07.2020; свідоцтво ІФ №001241 від 07.12.2017).

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ " Альфабуд" звернувся Господарського суду Івано-Франківської області з заявою №23-11/02 від 23.11.2020 (вх.№19106/20 від 08.12.2020) про поновлення пропущеного строку для пред"явлення наказу №700 від 25.10.2017 до виконання. Заява в порядку частини 2 статті 329 Господарського процесуального кодексу України призначена до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав подану заяву. Вказує на те, що з 01.08.2017 між сторонами триває спір у справі №909/315/17 щодо зобов`язання ПАТ "Прикарпаттяобленерго" відновити постачання електричної енергії згідно договору № 2402833-Б від 25.06.2013 на об`єкт ТОВ "Альфабуд" по вул. Незалежності 130 в м. Івано-Франківськ. Оскільки позивач очікував або добровільного або примусового виконання відповідачем рішення у справі №909/315/17, то відповідно не звертав до виконання наказ №700 від 25.10.2017, виданий на виконання рішення у цій справі, так як вимоги у вказаних рішеннях фактично є тотожними. Зазначає, що з квітня 2020 у відповідності до наказу ТОВ "Альфабуд" №4 від 06.04.2020 позивач призупинив діяльність у зв`язку з карантинними обмеженнями, а кінцевий строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - 13.10.2020 припав на період дії карантину. Звертає увагу суду на те, що у вересні-жовтні 2020 м.Івано-Франківськ знаходилось у червоній зоні з відсутністю транспортного сполучення, в той час, як ТОВ "Альфабуд" знаходиться у м.Монастириська, Тернопільської області, що позбавило можливості позивача пред`явити наказ №700 від 25.10.2017 до виконання. Посилається на практику Європейського Суду з прав людини, згідно з якою право на справедливий судовий розгляд, гарантоване Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін, а відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, є втручанням у мирне володіння майном. Просить суд поновити та продовжити пропущений строк для пред"явлення наказу №700 від 25.10.2017 до виконання на період дії карантину на території України.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти поданої позивачем заяви. Зазначає, що на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.08.2017 у справі №909/664/17 ПАТ "Прикарпаттяобленерго" відновлено електропостачання на об`єкт споживача ТОВ "Альфабуд" згідно договору на виконання робіт (надання послуг) від 29.05.2017. В підтвердження чого відповідачем подано суду акт про відновлення електропостачання (підключення) від 21.05.2018. Вказує на відсутність підстав для поновлення пропущеного строку для пред"явлення наказу №700 від 25.10.2017 до виконання. Просить суд відмовити в задоволенні заяви.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги заяви №23-11/02 від 23.11.2020 (вх.№19106/20 від 08.12.2020) та заперечення, оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для її розгляду по суті, суд прийшов до висновку, що заява про поновлення пропущеного строку для пред"явлення наказу №700 від 25.10.2017 до виконання не підлягає задоволенню.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 22.08.2017, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.10.2017, постановою Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №909/664/17 зобов"язано ПАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі філії Івано-Франківський РЕМ виконати зобов"язання згідно Договору на виконання робіт (надання послуг) від 29.05.2017 шляхом відновлення електропостачання на об`єкт ТОВ "Альфабуд", про що видано наказ №700 від 25.10.2017.

Виходячи із змісту законодавства України обов"язковість виконання судового рішення, як завершальної стадії судового процесу, за своєю правовою природою належить до основних засад судочинства, що узгоджується із приписами статей 129, 1291 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Право на виконання судового рішення згідно з практикою Європейського суду з прав людини є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004).

У відповідності до приписів статті 18 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з нормою статті 326 цього ж Кодексу судові рішення, що набрали законної сили, є обов"язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування їх посадовими чи службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об"єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного законом (частини 1,2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження").

Правилами частини 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, як на дату видачі наказу, так і станом на сьогоднішній день) регламентовано, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

У наказі Господарського суду Івано-Франківської області №700 від 25.10.2017 визначено строк пред"явлення його до виконання з 13.10.2017 по 13.10.2020. Отже, строк пред"явлення наказу до виконання закінчився 14.10.2020.

Разом з тим, правилами частини 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" надано право стягувачу, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В свою чергу, згідно приписів частини 1 статті 329 Господарського процесуального кодексу України, у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Проте, в розумінні вказаної правової норми, поновлення пропущеного строку є правом, а не обов"язком суду, і таким правом суд може скористатись виключно за наявності поважності причин пропуску строку та документального підтвердження обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом встановленого законом терміну.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначає, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти чи є підстави для поновлення строків.

Себто, можливість поновлення судом пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання безпосередньо пов`язана із наявністю поважних причин його пропуску, і такою підставою не може бути лише подання стягувачем заяви із зазначенням того, що ним пропущено строк з поважних причин. Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій у визначений строк.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк для пред"явлення наказу до виконання з певним колом обставин, а доводи заявника на предмет поважності чи неповажності причин пропуску такого строку підлягають оцінці судом у кожному випадку з урахуванням конкретних обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом.

З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1,2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що світова практика та стандарти демонструють, що процес здійснення правосуддя розпочинається з моменту звернення до суду й закінчується виконанням судового рішення. Тому судове провадження повинно мати цілісну й логічно завершену структуру від звернення до суду до фактичного виконання судового рішення. У зв`язку з цим на державу покладається обов`язок щодо створення, зміцнення та розбудови дієвої системи примусового виконання рішень, у тому числі шляхом імплементації європейських норм та стандартів у національне законодавство України. До того ж, примусове виконання рішень, як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємною частиною дотримання права людини на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, закріпленого в статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, а також одного з найважливіших прав, гарантованого статтями 55, 124 Конституції України - права громадянина на судовий захист.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 26.04.2005 у справі "Сокур проти України", у рішенні від 19.02.2009 у справі "Крищук проти України" вказує, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному і вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Поняття судовий контроль за виконанням судових рішень регламентовано розділом VI Господарського процесуального кодексу України. Так згідно з статтями 339 - 345 цього Кодексу судовий контроль полягає у вирішенні судом скарг, поданих стягучем чи боржником на дії або бездіяльність органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) під час виконання судового рішення. За результатами розгляду скарг, суд вправі, зокрема визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язати орган ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Проте, стягувач не звертався до суду за захистом своїх порушених прав в процесі виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.08.2017, і відповідно судом не здійснювався судовий контроль за виконанням наказу №700 від 25.10.2017. Сам заявник у заяві №23-11/02 від 23.11.2020 (вх.№19106/20 від 08.12.2020) вказує на те, що ТОВ "Альфабуд" не пред"являв наказ №700 від 25.10.2017 до виконання, очікуючи на добровільне чи примусове виконання відповідачем рішення у справі №909/315/17 щодо зобов`язання ПАТ "Прикарпаттяобленерго" відновити постачання електричної енергії згідно договору № 2402833-Б від 25.06.2013 на об`єкт ТОВ "Альфабуд" по вул. Незалежності 130 в м. Івано-Франківськ, оскільки вимоги у вказаних рішеннях фактично є тотожними. Отже, в даному випадку, можливість вчасного пред"явлення наказу №700 від 25.10.2017 до виконання залежала виключно від волевиявлення самого стягувача, а не інших чинників, які перешкоджали чи заважали виконанню рішення.

Самі лише обставини пов"язані з тим, що кінцевий строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання - 13.10.2020 припав на період дії карантину, установленого постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" № 211 від 11.03.2020 (із змінами та доповненнями), а у вересні-жовтні 2020 було відсутнє транспортне сполучення м.Івано-Франківськ з м.Монастириська (в т. ч. документально не підтверджено перед судом) - не можуть слугувати підставою для висновку про поважність причин пропуску строку для пред`явлення наказу №700 від 25.10.2017 до виконання, позаяк, за переконанням суду в період з 25.10.2017 (видача наказу) до 12.03.2020 (введення карантину) відповідач мав достатньо часу для пред"явлення наказу до виконання, як нарочно, так і за допомогою засобів поштового зв"язку (в період дії карантину).

Посилання заявника на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини щодо реалізації стягувачем права на мирне володіння майном та обов`язку суду відігравати активну роль, як в судовому розгляді справи, так і у виконанні прийнятого ним судового рішення, кореспондуються з обов`язком стягувача добросовісно та належно користуватись своїми правами, не зловживати ними, беззастережно та своєчасно виконувати обов`язки з дотриманням норм, встановлених чинним законодавством України.

Натомість, позивачем, як стороною, зацікавленою у відновленні порушених прав, в результаті своєї пасивної поведінки допущено невиправдане зволікання та недбалість в питанні контролю за визначеними у наказі №700 від 25.10.2017 строками, що й призвело до їх пропуску з причин, які не можуть бути визнані судом поважними.

Слід зазначити, що в підтвердження добровільного виконання наказу №700 від 25.10.2017 відповідачем подано суду акт про відновлення електропостачання (підключення) від 21.05.2018. Згідно з вказаним актом, 21.05.2018 о 12:10год. інспекторами ПАТ "Прикарпаттяобленерго" в присутності керівника споживача ТОВ "Альфабуд" відновлено електропостачання об"єкту - будівельний майданчик, за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Незалежності, поруч будинку 136 відповідно до умов договору на виконання робіт від 29.05.2017. Акт від 21.05.2018 підписано керівником ТОВ "Альфабуд" без жодних зауважень чи заперечень. Доказів оскарження позивачем у встановленому законом порядку акту від 21.05.2018 суду не подано, як і не спростовано відомостей зазначених у даному акті.

Одночасно рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 25.07.2019, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 у справі №909/500/19 визнано припиненим з 01 січня 2019 року зобов`язання АТ "Прикарпаттяобленерго" в частині постачання електричної енергії ТОВ "Альфабуд" відповідно до умов договору №2402833-Б від 25.06.2013, а ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 04.05.2020, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.08.2020 у справі №909/315/17 визнано таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Івано-Франківської області від 17.08.2017 про зобов`язання ПАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі філії Івано-Франківського РЕМ відновити постачання електричної енергії згідно договору № 2402833-Б від 25.06.2013. При цьому позовні вимоги у справі №909/315/17 та у цій справі №909/664/17 заявник вважає тотожними, про що зазначає у заяві №23-11/02 від 23.11.2020 (вх.№19106/20 від 08.12.2020).

З урахуванням вище сказаного, правових підстав для висновку про поважність причини пропуску строку для пред"явлення наказу №700 від 25.10.2017 до виконання - немає, а наслідком є відмова в задоволенні заяви №23-11/02 від 23.11.2020 (вх.№19106/20 від 08.12.2020).

Керуючись 55, 124, 129, 1291 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, статтями 2, 73, 74, 77, 86, 234, 327, 329 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви №23-11/02 від 23.11.2020 (вх.№19106/20 від 08.12.2020) ТОВ " Альфабуд" про поновлення пропущеного строку для пред"явлення наказу №700 від 25.10.2017 до виконання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 22.12.2020

Суддя С.Кобецька