РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2020Справа № 910/15258/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ"

про стягнення 24 625, 50 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ" про стягнення штрафу у розмірі 24 625, 50 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в перевізних документах невірно зазначив код одержувача, що є підставою для покладення на відповідача як відправника вантажу відповідальності у вигляді штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, відповідно до ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/15258/20 та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

09.11.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній не заперечує проти задоволення позову та просить повернути позивачу 50 відсотків судового збору за подання позову до суду, а решту судових витрат покласти на позивача.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, у квітні 2020 року зі станції Одеса - Порт Одеської залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ" (відповідачем) здійснено відправлення вагону №67707927 до станції признання Кам`янське Придніпровської залізниці, одержувач вантажу - ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», що підтверджується накладною №41160235.

Згідно з вказаною вище накладною відповідачем було зазначено в графі 5 код одержувача - 5347.

По прибуттю вагону на станцію Кам`янське Придніпровської залізниці було виявлено, що в накладній №41160235 невірно зазначено код вантажоодержувача, про що складено Акт загальної форми №45 від 09.04.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач при відправлені вагону за накладною №41160235 неправильно зазначив код одержувача, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати, що складає 24 625,50 грн (4 925,10 грн х 5).

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача (ст. 6 Статуту залізниць України та п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) (надалі - Правила).

Заповнення відповідних граф накладної здійснюється відправником (п. 2.1 Правил).

Згідно із ст. 23 Статуту залізниць України, відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

У відповідності до ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Пунктом 1.3 Правил усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

У графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення (п. 2.3. Правил).

Як встановлено судом, , у квітні 2020 року зі станції Одеса - Порт Одеської залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ" (відповідачем) здійснено відправлення вагону №67707927 до станції признання Кам`янське Придніпровської залізниці, одержувач вантажу - ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», що підтверджується накладною №41160235.

По прибуттю вагону на станцію Кам`янське Придніпровської залізниці було виявлено, що в накладній №41160235 невірно зазначено код вантажоодержувача, у зв`язку з чим, станцією признання Кам`янське Придніпровської залізниці було направлено телеграму №15 від 09.04.2020 до станції відправлення Одеса - Порт Одеської залізниці про уточнення реквізитів одержувача у накладній №41160235.

Як вбачається з телеграми №НР 37 від 10.04.2020 та листа №113-ЛТ від 09.04.2020 у накладній №41160235 зроблено виправлення коду одержувача з 5347 на 3128.

Актом загальної форми №45 від 09.04.2020 було засвідчено факт не вірного зазначення коду та адреси одержувача у накладній №41160235.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855.

Як встановлено судом, згідно із вище вказаним Актом загальної форми №45 від 09.04.2020, в накладній №41160235 невірно зазначено код та адрес одержувача.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України, за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно з ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено неправильне зазначення відправником коду та адреси одержувача, що є підставою для застосування відповідальності за допущене порушення.

Обставини наведені позивачем у позові відповідачем не заперечувались, що підтверджується поданим відзивом.

Згідно із накладною №41160235 провізна плата за кожен вагон складає 4925,10 грн., у зв`язку з чим, за розрахунком позивача, розмір штрафу складає 4925,10 грн. х 5 = 24 625,50 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд встановив, що даний розрахунок є арифметично вірний.

З огляду на встановлені вище обставини, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 24 625,50 грн. штрафу за неправильно зазначену в накладній масу вантажу.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця".

Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З врахуванням вищевикладеного, оскільки відповідачем визнано позов, суд вирішив повернути позивачу з Державного бюджету України 50 % судового збору у сумі 1051,00 грн, сплаченого згідно із платіжним дорученням №2952601 від 05.08.2020.

Судовий збір у сумі 1051,00 грн за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ" (04050, місто Київ, вулиця Миколи Пимоненка, будинок 13, корпус 1В, офіс 41; ідентифікаційний код 38475263) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, Печерський район, вулиця Тверська (вулиця Єжи Гедройця), будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ідентифікаційний код 40081237) штраф у сумі 24 625,50 грн. та судовий збір у сумі 1051,00 грн.

Повернути Акціонерному товариству "Українська залізниця" (03150, місто Київ, Печерський район, вулиця Тверська (вулиця Єжи Гедройця), будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ідентифікаційний код 40081237) з Державного бюджету України 50 % судового збору у сумі 1051,00 грн, сплаченого згідно із платіжним дорученням №2952601 від 05.08.2020.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 11.12.2020.

Суддя О.В. Гулевець