УХВАЛА

м. Київ

17.12.2020Справа № 910/3260/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технічних рішень-груп Україна" про стягнення витрат на правову допомогу у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технічних рішень-груп Україна" (03186, м.Київ, бул.Чоколівський 16,кв. 51,Київ 186, )

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м.Київ, вул.Грушевського 1д, )

про визнання недійсним односторонього правочину

Представники сторін: без виклику

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр технічних рішень-груп Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання недійсним одностороннього правочину Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" щодо розірвання договору із банківського обслуговування, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр технічних рішень-груп Україна" та Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк". Також у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про покладення на відповідача 30 000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 у справі № 910/3260/20 (дата повного тексту рішення 09.12.2020) позов задоволено повністю. Щодо заявленого позивачем клопотання про покладення на відповідача витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 30 000,00 грн. судом встановлено, що на підтвердження повноважень адвоката у даній справі до матеріалів справи надано ордери ВІ №1009223 від 28.02.2020, АІ №1052718 від 01.09.2020 та копії свідоцтва на право ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на право на заняття адвокатської діяльності, водночас, жодних доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката у заявленому розмірі, у т.ч. договорів про надання правової допомоги, на підставі яких видано ордери, суду не надано, клопотання в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про надання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду не заявлялось; оскільки позивачем не доведено та не надано доказів понесення витрат у заявленому розмірі, суд дійшов висновку, що підстави для покладення вказаних у позовній заяві витрат на правову допомогу адвоката у сумі 30 000,00 грн відсутні, подане клопотання задоволенню не підлягає.

15.12.2020 представник позивача засобами поштового зв`язку звернулась до суду із заявою в порядку 133, 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України щодо стягнення витрат на правову допомогу, відповідно до якої заявила клопотання про стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 27 000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката, до поданої заяви заявником додано копії договору про надання правової допомоги від 23.01.2020, додатку № 1 від 23.01.2020 до договору, Акту № 1 від 09.12.2020 до договору про надання правничої допомоги від 23.01.2020 на суму 16 000,00 грн, договору № 07/20-20 про надання правової допомоги від 20.07.2020, додатку № 1 від 20.07.2020 до договору від 20.07.2020, акту № 1 від 09.12.2020 до договору № 07/20-20 на суму 11 000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частин 2, 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу наведеної норми законодавства слідує, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

За приписами частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що у поданій заяві представником позивача вказано, що у судовому засіданні 08.12.2020 до початку судових дебатів зроблено усну заяву про покладення на відповідача витрат на правову допомогу, що підтверджено відомостями з формуляра протоколу судового засідання 08.12.2020.

Крім того, відповідно до формуляру протоколу підготовчого засідання 29.09.2020 представником позивача повідомлено про намір подати докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу у заявленому розмірі до судових витрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 за результатом розгляду поданих позивачем у визначений процесуальний строк доказів понесення витрат на правову допомогу, вирішено, що підстави для покладення вказаних у позовній заяві витрат на правову допомогу адвоката у сумі 30 000,00 грн відсутні, подане клопотання задоволенню не підлягає. При цьому, будь-яких заяв про надання доказів понесення цих витрат після ухвалення рішення у справі у визначений ч. 8 ст. 129 ГПК України строк, тобто після ухвалення рішення суду, представником позивача не заявлялось.

Відповідно до ч. 8 ст. 80 ГПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Заявником у поданій заяві не надав будь-якого обґрунтування причин пропуску визначеного процесуального строку.

Відповідно до ч.2 ст.14 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, і відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням тих чи інших процесуальних дій. Сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подання всіх наявних доказів в порядку та строки, встановлені законом, віднесено ст. 42 Господарського процесуального кодексу України до обов`язку учасників справи.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що строк для подання усіх доказів понесення заявлених у позовній заяві витрат на правову допомогу, за відсутності заяви про надання доказів після ухвалення рішення суду, настав до початку судових дебатів у справі, і фактично клопотання про покладення цих витрат на відповідача вирішено при прийнятті рішення суду 08.12.2020, у задоволенні поданого клопотання про покладення заявлених витрат на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн за відсутності належних доказів їх понесення, відмовлено.

Поданням відповідної заяви від 11.12.2020 представником позивача здійснено долучення нових доказів понесення витрат із пропуском строку для подачі доказів понесення судових витрат та за наявності вже вирішеного питання про розподіл вказаних витрат.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технічних рішень-груп Україна" про стягнення витрат на правову допомогу від 11.12.2020 у справі 910/3260/20.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 233, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технічних рішень-груп Україна" про стягнення витрат на правову допомогу від 11.12.2020 у справі 910/3260/20 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з дати її підписання суддею та можу бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Дата підписання ухвали 17.12.2020

Суддя О.М.Ярмак