РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.11.2020Справа № 910/11839/19

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Державного підприємства "Конярство України"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

про стягнення 123 060,43 грн

В межах справи № 910/21682/15

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ"

до Державного підприємства "Конярство України"

про банкрутство

суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/21682/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" про банкрутство Державного підприємства "Конярство України" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.10.2015.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення 123 060,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.03.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Державним підприємством "Конярство України" було укладено договір оренди №7308 нерухомого майна, що належить до державної власності. На виконання умов договору Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву було передано, а Державним підприємством "Конярство України" прийнято у користування орендовані нежилі приміщення площею 145,6 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Б. Грінченка, буд. 1. Внаслідок неналежного виконання Державним підприємством "Конярство України" зобов`язань за вказаним договором, у відповідача виникла заборгованість з орендної плати у розмірі 123 060,46 грн, яку позивач просить стягнути.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2019 у справі №910/11839/19 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за привалами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.11.2019 справу № 910/11839/19 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення 123 060,43 грн передати за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "Конярство України".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.01.2020 прийнято справу № 910/11839/19 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення 123 060,43 грн. до розгляду в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "Конярство України" та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження.

18.02.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про залучення до участі у справі третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.03.2020 задоволено клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та залучено Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Відповідачем у встановлений судом строк письмового відзиву на позов не подано, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надано.

При цьому судом встановлено, що ухвала суду про відкриття провадження в даній справі отримана відповідачем 21.04.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 866.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи № 910/11839/19.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву до Державного підприємства "Конярство України", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про стягнення 123 060,43 грн. Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.03.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець, далі - Позивач) та Державним підприємством «Конярство України» (орендар, далі - Відповідач) укладено договір оренди № 7308 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення на першому поверсі кімнати №108 (30,9 кв. м.), №110 (26,7 кв. м.), №112 (9,9 кв. м.), 112а (18,5 кв. м.), №1126 (14,6 кв. м.), №114 (38,9 кв. м.) та коридор №15 (6,1 кв. м.) загальною площею 145,6 кв. м. (реєстровий номер майна 38516592.1.МШИМУЕ1134), розташоване за адресою: 01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, буд. 1 (надалі - Майно), що перебуває на балансі Державного підприємства «Спецагро», код за (надалі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.10.2015 і становить 2 620 900,00 грн. без урахування ПДВ.

Майно передавалось в оренду з метою розміщення офісу (п. 1.2. Договору).

На виконання умов Договору Позивачем було передано, а Відповідачем прийнято у користування орендовані нежилі приміщення площею 145,6 кв. м., про що складено акт приймання-передавання орендованого майна за адресою: м. Київ, вул. Б. Грінченка, буд. 1 від 15.03.2016 року.

Договір було укладено строком на 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців, що діяв з 15.03.2016 р. до 15.02.2019 р. включно (п. 10.1. Договору).

31 травня 2018 року між сторонами було підписано Акт приймання-передачі (повернення) нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Б. Грінченка, буд. 1, згідно п. 1 якого, Орендар повертає, а Орендодавець приймає із користування нерухоме майно загальною площею 26,7 кв. м.

05 липня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 7308/01 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №7308 від 15 березня 2016 року, в якому п. 1.1 розділу 1 договору оренди №7308 від 15.03.2016 був викладений в наступний редакції: «Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення загальною площею 118,9 кв. м., розміщене за адресою:01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1 (надалі - Майно), що перебуває на балансі Державного підприємства «Спецагро» (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.10.2015 становить 2 140 281,66 грн. без ПДВ.

У відповідності до умов договору оренди № 7308 від 15.03.2016 Орендар зобов`язаний:

п. 3.6. здійснювати перерахування до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 5 числа місяця наступного за звітнім з урахуванням щомісячного індексу інфляції;

п. 5.3. своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату держаного бюджету та Балансоутримувачу (цей обов`язок встановлено і п. 3 ст. 8 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

п. 3.11. у разі розірвання за згодою сторін Договору оренди, Орендар сплачує оренду плату до дня повернення Майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим у останнього наявна заборгованість з орендної плати в розмір 123 060,46 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, майно за атом приймання-передачі повернуто позивачу 11.03.2019.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунальна майна", істотними умовами договору оренди є, зокрема об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації.

Пунктом 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" закріплено обов`язок орендаря сплачувати орендну плату своєчасно та в повному обсязі.

Статтею 29 Закону, передбачена відповідальність сторін за невиконання зобов`язань за договором оренди, відповідно до законодавчих актів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено судом вище, на виконання договору оренди № 7308 від 15.03.2016, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення загальною площею 118,9 кв. м., розміщене за адресою: 01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, що перебуває на балансі Державного підприємства «Спецагро», вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.10.2015 становить 2 140 281,66 грн. без ПДВ.

Судом встановлено, що за надані позивачем орендні послуги за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року відповідач у повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого у Державного підприємства "Конярство України" виникла заборгованість у розмірі 123 060, 46 грн., доказів зворотного суду не надано.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене вище, оскільки відповідач не здійснив оплату по орендній платі в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови договору оренди № 7308 від 15.03.2016, положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 123 060,46 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Конярство України" (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, буд. 1; ідентифікаційний код 19030825) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (01032, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, 50-Г; ідентифікаційний код 19030825) заборгованість з орендної плати в розмірі 123 060 (сто двадцять три тисячі шістдесят) грн. 46 коп. та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію ухвали направити сторонам, розпоряднику майна боржника, Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та прокуратурі м. Києва.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П. Чеберяк