РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.12.2020Справа № 910/15471/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1

про стягнення страхового відшкодування в розмірі 26 631,45 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 26 631,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 68619а9кє від 14.03.2019, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

17.11.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву та клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, в обґрунтування якого, відповідач зазначає, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки водія автомобіля марки «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , в частині виникнення права регресного позову на підставі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В свою чергу заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву відповідач зазнає, що відповідно до Інструкції, якщо у водіїв відсутні технічні засоби за допомогою яких можна провести фотографування місця події та обох транспортних засобів причетних до ДТП, необхідно викликати поліцію для оформлення ДТП, оскільки будуть відсутні фото докази настання ДТП, що зумовить в майбутньому відмову виплаті страхового відшкодування. Відповідач зазначає, що факт настання ДТП підтверджується лише копією повідомлення про ДТП (євро протоколу), доданого до позовної заяви, який не може бути визнаний відповідачем з підстав не виконання Інструкції водієм забезпеченого автомобіля при його складанні (відсутні фотографії з місця ДТП, відсутнє повідомлення відповідача водієм забезпеченого автомобіля про ДТП), що має своїм наслідком визнання відповідачем даного євро протоколу недійсним. Відтак, відповідач зазначає, що у зв`язку з ненадання на запити відповідача всупереч Інструкції та Закону необхідних документів, відповідачем було призупинено розгляд справи у зв`язку з неможливістю встановити факт настання ДТП, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 залучено до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

27.11.2020 представником позивача подано відповідь на відзив, у якому позивач зазначає, що ні в Законі, ні в Інструкції немає прямої вказівки на необхідність забезпечення фото місця ДТП та автомобілів, причетних до ДТП. Позивач зазначає, що співставивши схему ДТП в євро протоколі з типовими схемами з Додатку до Інструкції, та врахувавши всі обставини, з євро протоколу вбачається вина водія ОСОБА_1 . Позивач також зазначає, що посилання відповідача на неповідомлення водієм забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_1 про ДТП та не повідомлення про пригоду страховика, не позбавляє страховика після виплати страхового відшкодування, звернутись до винуватця ДТП з позовом до суду в порядку регресу відповідно до ст. 38.1.1 п. г Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

01.12.2020 представником відповідача подано заяву про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали від 18.11.2020.

15.12.2020 представником позивача подано заяву про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали від 18.11.2020.

Третя особа ухвалу суду від 27.11.2020, з огляду на приписи п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України отримала 30.11.2020 однак, своїм правом на подання письмових пояснень не скористалась.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.03.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», в подальшому змінено найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - страховик, позивач) та ОСОБА_2 (страхувальник), укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 68619а9кє, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_2 .

За приписами статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути зокрема майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Як встановлено в ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

18.06.2019 у м. Києві, на перехресті вулиць Лесі Українки та бульвару Дружби Народів, сталась ДТП за участю автомобіля марки «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

По факту вказаної ДТП водіями було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 18.06.2019.

Як встановлено ст. 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

Аналогічна за змістом норма міститься у Правилах дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до цієї Інструкції у європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Суд зазначає, що схема дорожньо-транспортної пригоди та обставини при яких вона мала місце, свідчить про порушення водієм автомобіля марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху, а відтак, про наявність вини останнього у ДТП.

Крім того, факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Отже, враховуючи вищенаведене та з урахуванням приписів чинного законодавства, суд приймає до уваги повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 18.06.2019 як належний доказ вчинення ДТП за участю автомобіля марки «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Згідно з рахунком-фактурою № 1152596_РФ_098725 від 20.06.2019, виставленим станцією технічного обслуговування ДП «Авто Інтернешнл», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 27 631,45 грн.

Позивач з урахуванням умов Договору добровільного страхування наземного транспорту, склав страховий акт № АPX2474051 від 21.06.2019, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 27 631,45 грн.

На підставі складеного страхового акту № АPX2474051 від 21.06.2019 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», виконуючи свої зобов`язання за договором, сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 21 631,45 грн. на рахунок СТО (платіжне доручення № 571 851 від 24.06.2019 на суму 27 631,45 грн.).

18.09.2019 позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі - відповідач) із Заявою № СУ/007123/3 від 11.09.2019 про страхове відшкодування на суму 27 631,45 грн., яка отримана відповідачем 20.09.2019.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об`єкти страхування, види обов`язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

З урахуванням наведеного, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» виплативши страхове відшкодування страхувальнику за договором майнового страхування, отримало від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким спричинено ДТП, знаходився під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Наявність вини у вчиненні вказаної ДТП водія автомобіля марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_1 підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 18.06.2019. Будь-яких доказів, що свідчили б про зворотне, ані відповідачем, ані третьою особою суду не представлено, а тому шкода заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , відшкодовується ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність осіб внаслідок експлуатації автомобіля марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» (далі - відповідач), згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 004873445.

За приписами п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, оскільки ОСОБА_1 експлуатував автомобіль марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля була застрахована відповідачем.

Таким чином, оскільки на підставі складеного страхового акту № АPX2474051 від 21.06.2019 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», виконуючи свої зобов`язання за договором, сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 27 631,45 грн. на рахунок СТО (платіжне доручення № 571 851 від 24.06.2019 на суму 27 631,45 грн.) та надіслало на адресу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» Заяву № СУ/007123/3 від 11.09.2019 про страхове відшкодування на суму 27 631,45 грн., яку відповідач отримав 20.09.2019, з огляду на встановлену полісом № АМ/004873445 франшизу у розмірі 1 000,00 грн., вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 26 631,45 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В свою чергу, заперечення відповідача щодо відсутності фото фіксації з місця ДТП, як підстави відсутності у відповідача обов`язку сплатити суму страхового відшкодування, судом відхиляються, оскільки ані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ані Інструкцією щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не передбачено обов`язкової фото фіксації місця ДТП при складенні євро протоколу, як і не містять такої підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування як відсутність фото фіксації місяця ДТП.

Судом також відхиляються посилання відповідача, як на підставу відсутності у відповідача обов`язку сплатити суму страхового відшкодування неповідомлення відповідача ОСОБА_1 про означену ДТП, оскільки неповідомлення страхувальником відповідача, як страховика за Полісом АМ/004873445 не нівелює обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування на користь позивача.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму страхового відшкодування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77; ідентифікаційний код: 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код: 20474912) страхове відшкодування у розмірі 26 631 (двадцять шість тисяч шістсот тридцять одна) грн. 45 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 21.12.2020

Суддя О.А. Грєхова