ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" грудня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1564/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/1564/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр (52400, Дніпропетровська обл., Солонянський район, селище міське типу Солоне, вул. Гагаріна, буд. 26; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 8, офіс 33/3; )

Про стягнення 1626977,28 грн.

Представники:

від позивача: Афанасьєва М.В., адвокат за ордером

від відповідача: Моісєєв Д.А., адвокат за довіреністю

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг про стягнення 1626977,28 грн.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр обґрунтовано неналежним виконанням з боку Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №ЕРХ-1/18 від 23.11.2018р. та направлено на стягнення заборгованості в розмірі 1626977,28 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.06.2020р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1564/20. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "24" червня 2020 р. о 15:30. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду та із врахуванням Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020р. №540-ІХ. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 24.06.2020р. о 15:30.

23.06.2020р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання вх. № ГСОО 16272/20 про витребування доказів, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр просило суд витребувати у Головного Управління ДПС в Одеській області, Чорноморське управління, Чорноморська державна податкова інспекція (м. Чорноморськ) докази по справі, а саме інформацію та належним чином засвідчені копії Додатків №5 „Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів до Податкових декларацій з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг за звітні періоди - грудень 2019, січень 2020, лютий 2020, в розрізі контрагента Товариство з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр.

23.06.2020р. до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.06.2020р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр від 23.06.2020р. вх. № ГСОО 16272/20 задоволено. Витребувано з Головного управління Державної податкової служби в Одеській області письмові докази, а саме - інформацію щодо Додатків №5 „Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів до Податкових декларацій з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг за звітні періоди: грудень 2019р., січень 2020р., лютий 2020р., в розрізі контрагента Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр.

30.06.2020р. до суду від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр надійшов відзив на позовну заяву.

03.08.2020р. до суду від Головного управління Державної податкової служби в Одеській області надійшли письмові докази.

06.08.2020р. до суду позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр подано відповідь на відзив.

10.08.2020р. до суду відповідачем було надано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.08.2020р. відкладено підготовче засідання на "09" вересня 2020 р. о 11:30. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 09.09.2020р. о 11:30. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачу письмові заперечення на відповідь на відзив, оформлені з урахуванням вимог, встановлених ст.167 ГПК України, в строк до 28.08.2020р.

27.08.2020р. до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр.

08.09.2020р. до господарського суду Одеської області позивачем було подано клопотання про витребування доказів, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр просило суд витребувати у Головного Управління ДПС в Одеській області, Чорноморське управління, Чорноморська державна податкова інспекція (м.Чорноморськ) докази по справі, а саме: письмове повідомлення щодо факту, чи були податкові накладні №6 від 31.01.2020 сума ПДВ - 41890,46 грн. та №9 від 29.02.2020 - сума ПДВ 110156,78 грн. Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр (код в ) відображені у податкових деклараціях Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг () та на яку суму відображений та використаний, відповідно, податковий кредит; копії податкових декларацій Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг () включно з додатком №5, за періоди в яких відображені податкові накладні № 6 від 31.01.2020 сума ПДВ -41890,46 грн. та №9 від 29.02.2020 сума ПДВ - 110156, 78 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.09.2020р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр від 08.09.2020р. вх. № ГСОО 23799/20 задоволено по суті. Витребувано з Головного управління Державної податкової служби в Одеській області Державної податкової служби України інформацію щодо того, чи були податкові накладні №6 від 31.01.2020р. сума ПДВ - 41890,46 грн. та №9 від 29.02.2020р. - сума ПДВ 110156,78 грн. Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр (код в ) відображені у податкових деклараціях Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг () та на яку суму відображений та використаний, відповідно, податковий кредит. В разі відображення, надати відповідні копії податкових декларацій.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.09.2020р. відкладено підготовче засідання на "05" жовтня 2020 р. о 11:00. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 05.10.2020р. о 11:00.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.10.2020р. закрито підготовче провадження у справі № 916/1564/20. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "16" листопада 2020 р. о 12:30. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 16.11.2020р. о 12:30.

12.11.2020р. позивачем до суду було подано письмові пояснення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.11.2020р. вжито заходів процесуального примусу шляхом накладення на Головне управління Державної податкової служби в Одеській області Державної податкової служби України штрафу у розмірі 2102,00 грн. за невиконання вимог ухвали господарського суду Одеської області про витребування доказів від 09.09.2020р. по справі №916/1564/20.

Також, у судовому засіданні, яке відбулось 16.11.2020р., було оголошено перерву до 26.11.2020р. о 12:00. та визначено резервну дату судового засідання для розгляду справи по суті на 02.12.2020р. о 17:00.

26.11.2020р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 02.12.2020р. о 17:00.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.11.2020р. повідомлено позивача та відповідача по справі №916/1564/20: Товариство з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр та Товариство з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг про судове засідання, яке відбудеться "02" грудня 2020 р. о 17:00.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг заборгованість в розмірі 1626977,28 грн.

Відповідач просить суд у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр до Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні 02.12.2020 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 14.12.2020р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив.

23 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг (замовник) було укладено Договір №ЕРХ-1/18 (надалі Договір), за умовами якого виконавець надає замовнику послуги з навантажувально-розвантажувальних робіт підіймально-перевантажувальної техніки (надалі техніка), найменування та тип якої зазначені у Додатку №1 к Договору, з укомплектованим екіпажем на території, яка відзначається замовником. Марка/модель та серійні номери техніки зазначаються в дорожніх нарядах виконавця.

Згідно до п. 2.1. Договору, зокрема, визначено, що послуги техніки надаються замовником за його письмовим або усним замовленням.

Відповідно до п. 2.5. Договору, кожну зміну, по факту прибуття техніки та виконання робіт, представник замовника, відповіддальний за виконання робіт, робить відповідні відмітки в дорожньому наряді водія, вахтовому журналі.

Умовами п. 2.6. Договору визначено, що оформлений дорожній наряд виконавця є підтвердженням факту виконання робіт.

Відповідно до п. 3.2. Договору, замовник повинен підписати Акт про надання послуг підіймально-перевантажувальної технікою не пізніше 3 дні з з дня отримання Акту або надіслати мотивовану відмову від підпису. Якщо протягом 3 днів виконавець не отримує вмотивовану відмову або підписаний Акт, останній вважається прийнятим без зауважень та підлягає сплаті у повному обсязі.

Згідно до п. 3.3. Договору, послуги підіймально-перевантажувальної техніки сплачуються Замовником протягом 7 днів з моменту підписання Акту про надання послуг підіймально-перевантажувальної технікою за звітній (попередній) місяць та отримання рахунку,

Також умовами п. 3.4. Договору, зокрема узгоджено, що згідно з податковим законодавством України, продавець зобов`язується в електронному вигляді, надсилати покупцю податкові накладні.

В обґрунтування позову позивачем було зазначено суду, що протягом періоду з грудня 2018 по лютий 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр надавало послуги Товариству з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг відповідно до умов Договору ЕРХ-1/18 від 23.11.2018р., сторонами складалися дорожні наряди, акти надання послуг, виставлялися рахунки на сплату та надсилалися податкові накладні для врахування в бухгалтерському та податковому обліку.

За весь період взаємовідносин з грудня 2018 по лютий 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр було надано послуг на загальну суму 3582513,54 гривен.

Відповідно до надходжень на банківський рахунок позивача від Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг зараховано 1955536,26 грн., тобто, за відповідачем наразі рахується заборгованість у розмірі 1626977,28 грн., яка на час розгляду справи є неоплаченою з боку Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг.

Так, за актом наданих послуг в грудні 2019р. №49 від 31.12.2019р., рахунком на оплату №5 від 03.01.2020р. борг складає 714693,80 грн., за актом наданих послуг в січні 2020р. №3 від 31.01.2020р., рахунком на оплату 23 від 03.02.2020р. борг складає 251342,78 грн., за актом наданих послуг в лютому 2020р. №28 від 29.02.2019р., рахунком на оплату №46 від 02.03.2020р. борг складає 660940,70 грн., що загалом становить заборгованість у розмірі 1626977,28 грн.

12 травня 2020р. позивачем було скеровано поштою на адресу відповідача Вимогу про виконання зобов`язань за договором на суму 1626977, 28 грн. протягом двох днів з моменту отримання вимоги та надіслало повторно зазначені в п. 6 позову Акти наданих послуг з додатками та рахунки на оплату.

18 травня 29020р. вимога про виконання зобов`язань за договором та додатки до неї були отримані Товариством з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг, але станом на день подання позову заборгованість не погашена.

Позивач вважає, що ефективним способом захисту його порушеного права є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг суми невиконаного грошового зобов`язання у розмірі основної заборгованості 1626977,28 грн.

Надаючи відзив на позовну заяву, відповідачем було зазначено суду наступне.

Відповідач вважає, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за Договором та за твердженнями відповідача, позивач намагається стягнути кошти за надання послуг у період з грудня 2019 року по лютий 2020 року, при цьому, термін дії Договору закінчився 31.12.2018р.

Як вказує відповідач, в період дії Договору, тобто з 23.11.2018р. по 31.12.2018р. відповідач належним чином виконував взяті на себе обов`язки по сплаті за надані позивачем послуги, що також підтверджується доданими до позовної заяви виписками по рахунку позивача за 2018 рік та жодних претензій щодо якості, повноти та своєчасності надання послуг , а також щодо їх оплати сторони одна до одної не мали.

В той же час, у позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість у розмірі 1626977,28грн. виникла у зв`язку з несплатою відповідачем коштів за цим же Договором згідно Актів про надання послуг, а саме: Акту про надання послуг № 49 від 31.12.2019р., Акту про надання послуг № 3 від 31.01.2020р. та Акту про надання послуг № 28 від 29.02.2020р., тобто, позивач стверджує, що відповідач прострочив сплату рахунків за надані позивачем послуги у грудні 2019 року, січні-лютому 2020 року, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду.

На переконання відповідача, вимоги позивача разом з їх обґрунтуванням є помилковими та безпідставним.

Відповідачем було зазначено суду, що позивачем не надано жодного доказу укладання додаткових угод до Договору або вчинення будь-яких інших дій, спрямованих на продовження терміну його дій. Таким чином, позивач намагається стягнути з відповідача кошти за період грудень 2019 року - березень 2020 року, посилаючись як на правову підставу для такого стягнення на Договір від 23.11.2018р., термін дії якого закінчився, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Також, відповідачем надавались пояснення та було зазначено суду, що позивачем не доведено, що надані ним дорожні наряди підписані представником замовника у відповідності до положень Договору. У зв`язку з чим, на думку відповідача, надані позивачем копії дорожніх нарядів за період з грудня 2019 року по лютий 2020 року не можуть вважатися належними та достовірними доказами, оскільки з їх змісту неможливо встановити, що дані документи підписані уповноваженим представником Відповідача, як цього вимагає п. 3.1. Договору.

Крім того, відповідачем було звернуто увагу суду та зазначено, що позивачем не виконано обов`язки щодо своєчасного направлення актів надання послуг згідно п. 3.1. та п.4.2. Договору, що вказує на наявність прострочення кредитора, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Також відповідачем було зауважено суду, що вказані податкові накладні не є документами, які встановлюють або підтверджують інформацію про факт наданих позивачем послуг, а тому не можуть вважатися належними доказами у справі.

Надаючи відповідь на відзив, позивачем було пояснено наступне.

Щодо позиції відповідача про закінчення строку дії договору, Позивачем зазначено суду, що відповідачем сплачувались рахунки за відповідні послуги, з посиланням на укладений між сторонами Договір, та було звернуто увагу суду, що відзив на позовну заяву не містить вказівки на незгоду відповідача з обставинами, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги позивача у даній справі та відповідач не заперечує проти отримання від позивача послуг.

Також позивачем було пояснено суду, що поведінка сторін за укладеним між ними Договором протягом 2018 2019 років полягала в наданні, отриманні та сплаті послуг за умовах укладеного між ними договору, що засвідчувалось відповідними документами та така поведінка сторін засвідчує їх волю щодо продовження виконання Договору.

Позивач зазначає на спростування доводів відповідача, що останній не заперечував факту отримання вантажно-розвантажувальних робіт від позивача протягом грудня 2019 року, січня, лютого 2020 року, а лише надавав оцінку щодо оформлення дорожних нарядів, як одного з доказів по справі.

Зверталась увага суду позивачем та було зазначено, що відповідачем не заперечувався факт отримання та формування податкового кредитку на підставі накладних №11 від 31.12.2019р., №6 від 31.01.2020р. та №9 від 29.02.2020р., виписаний позивачем на спірну суму заборгованості, та не надавалась податкова звітність з податку на додатну вартість або інші докази, які б спростували цей факт.

За поясненнями позивача, ним не порушувались п. 3.1., п. 4.2. Договору, оскільки акти передавались відповідачу нарочно.

Надаючи заперечення на відповідь на відзив, Товариством з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг було зазначено суду, що позивачем не було доведено, що Договір продовжував діяти для сторін протягом 2019 та 2020 років, оскільки Договір закінчився 31 грудня 2018 року.

Також відповідачем зверталась увага суду та було зазначено, що здійснені відповідачем платежі за період: січень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень та листопад 2019 року, є результатом його помилки, а тому, за посиланням відповідача, не можуть свідчити про волевиявлення Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг щодо продовження/переукладання Договору та розцінюватись як конклюдентні дії.

За твердженнями відповідача, позивачем не доведено, що дорожні наряди підписані саме представниками відповідача, у відповідності до п. 3.1. Договору, та позивач помилково посилається на факт формування ним податкового кредиту, як на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до письмових пояснень, позивачем було зазначено, що замовлення відповідачем подавались в усній формі та приймались штатним диспетчером позивача.

На спростування доводів відповідача, позивачем було вказано суду, що ст. 631 Цивільного кодексу України передбачає, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Подальші дії сторін, а саме сплата відповідачем послуг за Актом №213 від 30.11.2018р. є тому підтвердженням.

Позивачем також було зазначено суду, що заперечень стосовно використання автонавантажувача іншої моделі з боку відповідача не надходило і сума послуг за грудень 2019 року врахована відповідачем при формуванні податкового кредиту.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Порушення права чи охоронюваного законом інтересу повинне мати об`єктивний характер і виражатися в позбавленні або зменшенні обсягу певних благ особи, права чи інтереси якої порушено, певних благ, які вона мала до порушення або справедливо очікувала набути у майбутньому.

Суд зауважує на тому, що завданням правосуддя є захист охоронюваних законом прав та інтересів осіб.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Надаючи оцінку доводам позивача та обґрунтуванням позовних вимог, викладеним Товариством з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр в позовній заяві, та направленим на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг заборгованості у розмірі 1626977,28 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр та Товариством з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг виникли на підставі укладеного між ними 23 листопада 2018 року Договору №ЕРХ-1/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 908 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно до ч.1 ст. 902, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За час розгляду справи судом з`ясовано, що Товариством з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр надано послуги Товариству з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг відповідно до умов Договору ЕРХ-1/18 від 23.11.2018р., матеріали справи містять дорожні наряди, акти надання послуг, рахунки на сплату. За весь період взаємовідносин з грудня 2018 по лютий 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр було надано послуг на загальну суму 3582513,54 гривен.

Судом встановлено, що за надані позивачем послуги з боку відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг було сплачено грошові кошти у загальному розмірі 1955536,26 грн., у тому числі і за період після грудня 2018 року по грудень місяць 2019 року, включно, який, за твердженням відповідача, не охоплюється строком дії укладеного між сторонами Договору, так як укладений між сторонами правочин діяв до 31 грудня 2018 року.

В матеріалах справи містяться наступні документи, на підставі яких, за поясненнями позивача, за відповідачем, наразі, рахується заборгованість у розмірі 1626977,28 грн.

Так, за актом наданих послуг в грудні 2019р. №49 від 31.12.2019р., рахунком на оплату №5 від 03.01.2020р. борг складає 714693,80 грн., за актом наданих послуг в січні 2020р. №3 від 31.01.2020р., рахунком на оплату 23 від 03.02.2020р. борг складає 251342,78 грн., за актом наданих послуг в лютому 2020р. №28 від 29.02.2019р., рахунком на оплату №46 від 02.03.2020р. борг складає 660940,70 грн., що загалом становить заборгованість у розмірі 1626977,28 грн.

Судом встановлено, що 12 травня 2020р. позивачем було скеровано поштою на адресу відповідача Вимогу про виконання зобов`язань за договором на суму 1626977,28грн. протягом двох днів з моменту отримання вимоги, та надіслано повторно зазначені в п. 6 позову Акти наданих послуг з додатками та рахунки на оплату.

Судом також враховано, що 18 травня 29020р. вимога про виконання зобов`язань за договором та додатки до неї були отримані Товариством з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №768, з відміткою про отримання такого надсилання.

Щодо доводів відповідача та його заперечень, що були надані Товариством з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг за час розгляду справи суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 8.1. Договору, цей Договір вважається укладеним на набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018р.

Дійсно, позивачем були надані послуги Товариству з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр за період, не обмежений строком до 31.12.2018 року, а і в період після цієї дати - по лютий 2020 року, всього на загальну суму 3582513,54 грн., однак, варто зазначити, що з боку відповідача здійснено часткову сплату таких послуг, наданих позивачем, та в свою чергу, такі послуги приймались з боку відповідача, про що свідчить погодження послуг шляхом здійснення проплат з боку Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг.

Відповідно до банківських виписок, наявних в матеріалах справи, Товариство з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг оплачувало рахунки позивача періодом з грудня 2018 року по грудень 2019 року, з посиланням саме на Договір №ЕРХ-1/18 від 23.11.2018р.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Аналізуючи обставини у даній справі та, відповідно, дії обох сторін, суд зазначає, що поведінка як Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр, так і Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг, засвідчувала обставини щодо погодження сторонами факту вчинення певний дій з однієї сторони, та, як наслідок, настання певних зобов`язань та відповідальності, для іншої.

Крім того, судом прийнято до уваги той факт, що за весь період розгляду даної справи відповідачем не надавались заперечення та не спростовувався сам факт надання позивачем відповідних послуг, та прийняття з боку відповідача таких послуг.

Суд зазначає, що аналізуючи матеріали справи, можливо дійти до висновку, що поведінка сторін за Договором №ЕРХ-1/18 від 23.11.2018р. протягом 2018 2020 років засвідчує той факт, що позивачем було надано відповідні послуги, що обумовлені сторонами саме під час укладення Договору, а відповідачем, в свою чергу, було прийнято такі послуги від позивача, що у сукупності дає змогу суду дійти до висновку, що така поведінка сторін засвідчує волю Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр та Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг щодо узгодження та продовження дії укладеного між ними правочину - Договору №ЕРХ-1/18 від 23.11.2018р.

З урахуванням встановленого, судом заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг у даній частині його доводів не приймаються до уваги.

Також щодо інших доводів та міркувань відповідача, суд зазначає, що відповідно до ст.9 Закону України „Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, необхідно досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального надання відповідних послуг.

Враховуючи умови п. 2.5. та п. 2.6. Договору, суд зазначає, що за матеріалами справи можливо дійти до висновку, з урахуванням аналізу дорожніх нарядів, наявних в матеріалах даної справи, що в листопаді грудні 2018 року та у грудні 2019 року, січні лютому 2020 року приймали участь у здійсненні господарської операції відповідальні особи відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг, та з дорожніх нарядів вбачається, що документи підписані представниками замовника, іншого, належними та допустимими доказами відповідачем суду не доведено.

Також варто зазначити, що, дійсно, як доказ, податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте, не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним. Крім того, оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі господарські суди повинні враховувати положення Податкового кодексу України та фактичні дії як постачальника, так і покупця, щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару. (Аналогічну правову позицію викладено у Постанові Верховного Суду від 29.01.2020р. у справі №916/922/19).

Отже, у урахуванням викладеного та зазначеного, дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг прийнятих на себе зобов`язань, щодо оплати вартості отриманих від позивача послуг, які в свою чергу були надані Товариством з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр, що підтверджується у сукупності наявними в матеріалах справи доказами, та, на думку суду, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 1626977,28 грн. - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 24404,66 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Еко-Ресурс-Холдинг (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 8, офіс 33/3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр (52400, Дніпропетровська обл., Солонянський район, селище міське типу Солоне, вул. Гагаріна, буд. 26; ) заборгованість у розмірі 1626977 (один мільйон шістсот двадцять шість тисяч дев`ятсот сімдесят сім) грн. 28 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 24404 (двадцять чотири тисячі чотириста чотири) грн. 66 коп.

Повний текст рішення складено 14 грудня 2020 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко