РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2020 року м. Чернігів справа № 927/508/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С.Сидоренка, за участю секретаря судового засідання Селіван Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви

за позовом: Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО"

01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32

відповідачі: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "БІМЕКС-АГРО"

Чернігівська область, Менський район, с. Семенівка, вул. Перемоги, 9А

2. ОСОБА_1

АДРЕСА_1

про стягнення 1 563 729,46 грн.

за відсутності представників сторін, які в судове засідання не з`явились

В судовому засіданні 03.12.2020, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було підписано вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2020 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІМЕКС-АГРО" та ОСОБА_1 про стягнення солідарно:

790 793,06 грн. заборгованості по кредиту, наданого Товариству з обмеженою відповідальністю "БІМЕКС-АГРО" згідно Кредитного договору № 141218-А від 14.12.2018, 68 491,48 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 40 227,15 грн. пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів та 2 239,74 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом;

549 137,14 грн. заборгованості по кредиту, наданого Товариству з обмеженою відповідальністю "БІМЕКС-АГРО" згідно Кредитного договору № 130219-АЕ від 13.02.2019, 63 658,75 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 46 337,74 грн. пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів та 2 844,40 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем-1 взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами. Оскільки виконання зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами забезпечені порукою відповідача-2 згідно договорів поруки від 14.12.2018 № 141218-П та від 13.02.2019 № 130219-П, позивач просить стягнути заборгованість з відповідачів солідарно.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.06.2020 постановлено Управлінню надання адміністративних послуг Чернігівської міської ради протягом п`яти днів з моменту отримання даної ухвали надати Господарському суду Чернігівської області інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) ОСОБА_1 (відоме місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.06.2020 заяву від 09.06.2020 про забезпечення позову повернуто Акціонерному товариству "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО".

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.06.2020 позовну заяву АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" про стягнення 1 563 729 грн. 46 коп. залишено без руху та зобов`язано Акціонерне товариство "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху подати до господарського суду, разом з заявою про усунення недоліків, перелік документів, зазначених у резолютивній частині даної ухвали.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.07.2020 заяву Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" про забезпечення позову від 30.06.2020 залишено без задоволення.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2020, зокрема, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження; призначено розгляд позовної заяви в підготовчому засіданні на 27.08.2020; встановлений процесуальний строк для подання відповідачами відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг, копії вказаної вище ухвали від 31.07.2020 учасникам справи в паперовій формі засобами поштового зв`язку не направлялись. Проте, копія відповідної ухвали була направлена на електронну адресу позивача, зазначену на сайті банківської установи в мережі Інтернет, з проханням повідомити про її отримання (відповідь на таке прохання до суду не надходила).

Відповідачам копії ухвали не направлялись за відсутності інформації про їх електронні адреси.

10 серпня 2020 року копії вказаної вище ухвали суду від 31.07.2020 в паперовій формі були направлені на адреси відповідачів та отримані ними 11.08.2020, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень № 314 та № 462, але процесуальним правом участі у судовому засіданні 27.08.2020 не скористались.

26 серпня 2020 року (здано для відправки до відділення поштового зв`язку 25.08.2020) до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 25.08.2020 № 7 відповідача-1 про продовження строку на подання відзиву у справі, яким останній просить продовжити строк для подання відзиву до 10.09.2020.

Також, 26 серпня 2020 року, у встановлений судом процесуальний строк (зданий для відправки до відділення поштового зв`язку 25.08.2020), до Господарського суду Чернігівської області надійшов відзив від 25.08.2020 на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач-2 вважає позовні вимоги до нього, як до поручителя, недоведеними та необґрунтованими у зв`язку з чим, на його думку, відсутні правові підстави для їх задоволення.

У судовому засіданні 27.08.2020 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 16.09.2020; одночасно: клопотання від 25.08.2020р. № 7 Товариства з обмеженою відповідальністю "БІМЕКС-АГРО" про продовження строку на подання відзиву у справі задоволено; продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю "БІМЕКС-АГРО" процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву до 10 вересня 2020 року включно; встановлено процесуальні строки для подання: позивачем відповіді на відзив відповідача-2 ( ОСОБА_1 ) - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву; для подання відповідачем-2 ( ОСОБА_1 ) заперечення - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 27.08.2020 призначено підготовче засідання на 16.09.2020.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг, копії вказаної вище ухвали від 27.08.2020 відповідачам в паперовій формі засобами поштового зв`язку не направлялись; на електронну пошту відповідні ухвали відповідачам також не направлялись (за відсутності інформації про їх електронні адреси).

08 вересня 2020 року копії ухвали суду від 27.08.2020 в паперовій формі були направлені на поштові адреси відповідачів та отримані ними, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень № 525 та № 517.

Також, відповідач-2 був повідомлений про дату, час та місце проведення даного підготовчого засідання шляхом розміщення на сайті судової влади України відповідного оголошення-повідомлення.

Відповідачі процесуальним правом участі у судовому засіданні 16.09.2020 не скористались.

07 вересня 2020 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла відповідь від 01.09.2020 на відзив відповідача-2 ( ОСОБА_1 ), зі змісту якої вбачається, що позивач не погоджується з позицією відповідача-2, вважає наведені ним аргументи безпідставними та такими, що не відповідають чинному законодавству України.

Як вже було вказано вище, судом встановлено процесуальний строк для подання позивачем відповіді на відзив відповідача-2 - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву.

Як вбачається із засвідченого судом витягу з офіційного сайту Акціонерного товариства "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відзив на позовну заяву отриманий позивачем 27.08.2020.

Отже, останнім днем п`ятиденного строку, встановленого судом для подання відповіді на відзив відповідача-2, є 01.09.2020.

Згідно інформації з офіційного сайту Акціонерного товариства "Укрпошта" щодо трекінгу відправлень, поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором № 932 було здано позивачем для відправки до відділення поштового зв`язку 03.09.2020р.

Таким чином, відповідь на відзив відповідача-2 є такою, що подана позивачем з порушенням встановленого судом процесуального строку на її подання, а тому була залишена судом без розгляду.

10 вересня 2020 року, у встановлений судом процесуальний строк (зданий для відправки до відділення поштового зв`язку 09.09.2020), до Господарського суду Чернігівської області надійшов відзив від 09.09.2020 № 6 на позов, зі змісту якого вбачається, що відповідач-1 вважає позовні вимоги банку недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з відсутністю правових підстав для цього.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач-1 зазначає, що наведені в позові розрахунки здійснені позивачем невірно; помилкове нарахування суми боргу, а, відповідно, і визначення розміру пені та відсотків спричинено невірним зарахуванням грошових коштів, які перераховувались товариством в якості погашення кредиту, проте зараховувались банком як погашення відсотків.

14 вересня 2020 року, через систему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив відповідача-1, зі змісту якої вбачається, що позивач не погоджується з позицією товариства, вважає наведені ним аргументи безпідставними; крім того, на думку банку, наведений відповідачем-1 розрахунок суми заборгованості є некоректним.

15 вересня 2020 року до Господарського суду Чернігівської області надійшли заперечення від 12.09.2020 відповідача-2, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 підтримав свою думку стосовно того, що позивач прострочив стягнення з нього як з поручителя заборгованості за кредитним договором, оскільки порука припинилась на підставі ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення відповідного договору).

У підготовчому засіданні 16.09.2020., з метою недопущення порушення строків розгляду справи по суті, суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.09.2020, зокрема: закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 13.10.2020; встановлено процесуальний строк для подання відповідачем-1 заперечення - до 25.09.2020 включно.

17 вересня 2020 року до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання відповідача-1 про продовження строку підготовчого провадження, яким останній просить продовжити строк підготовчого провадження до 31.10.2020. В обґрунтування даного клопотання товариство зазначає, що оптимальним варіантом вирішення даного спору є укладення мирової угоди для узгодження суми заборгованості та строків її погашення.

Дане клопотання було залишено судом без розгляду у зв`язку з поданням його після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У встановлений судом процесуальний строк відповідачем-1 заперечення подані не були.

У зв`язку з перебуванням судді А.С.Сидоренка у відпустці, призначене на 13.10.2020 судове засідання не відбулось, про що учасники справи належним чином були повідомлені засобами телефонного зв`язку.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.10.2020: призначено судове засідання на 03.11.2020; повідомлено позивача про призначення судового засідання, а також про те, що у разі його неявки в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійде заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору; повідомлено відповідачів про призначення судового засідання, а також про те, що їх неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви.

Вказана вище ухвала суду від 21.10.2020 була направлена учасникам справи як в паперовій формі, так і на електронну пошту позивача з проханням повідомити про її отримання (відповідна інформація до суду не надходила) (примірники ухвали відповідачам на електронну пошту не направлялись за відсутності інформації щодо неї).

В паперовій формі ухвала суду від 21.10.2020 отримана позивачем та відповідачем-1, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень № 181 та № 351.

Примірник ухвали, адресований відповідачу-2, що направлявся на адресу, зазначену в позові і яка відповідає адресі, повідомленій Управлінням надання адміністративних послуг Чернігівської міської ради, був повернутий до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Враховуючи приписи ч.5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, вказана вище ухвала суду від 21.10.2020, є такою, що отримана відповідачем-2 28.10.2020, а тому останній є таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення призначеного на 03.11.2020 судового засідання.

Процесуальним правом участі в судовому засіданні 03.11.2020 сторони не скористались.

У судовому засіданні 03.11.2020 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 19.11.2020.

Ухвалою суду від 03.11.2020 призначено судове засідання на 19.11.2020; повідомлено сторін, що їх неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви.

Копія ухвали суду від 03.11.2020 отримана позивачем та відповідачем-1, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень від 03.11.2020: №638, №620.

Ухвала суду від 03.11.2020, направлена відповідачу-2 на адресу, зазначену в позові та адресу, повідомлену Управлінням надання адміністративних послуг Чернігівської міської ради, була повернута до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Враховуючи приписи ч.5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, вказана вище ухвала суду від 03.11.2020, є такою, що отримана відповідачем-2 09.11.2020, а тому останній є таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення призначеного на 19.11.2020 судового засідання.

Процесуальним правом участі в судовому засіданні 19.11.2020 сторони не скористались.

16 листопада 2020 року до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання позивача від 16.11.2020 про відкладення (перенесення) розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку проведення підготовчого провадження (документ сформований в системі "Електронний суд").

В обґрунтування даного клопотання позивач посилається на неможливість забезпечити явку до суду в призначене на 19.11.2020 судове засідання його повноважного представника - адвоката Лук`яненка К.Г. через епідемію COVID-19 в юридичному департаменті Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО". Додатково позивач зазначив, що у разі, якщо суд дійде висновку про розгляд справи за наявними в справі матеріалами, товариство просить здійснити розгляд справи за відсутності його повноважного представника, повідомивши про те, що він підтримує позовні вимоги в заявленому розмірі, складу суду довіряє, відводи відсутні.

У судовому засіданні 19.11.2020 суд постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні вищезазначеного клопотання, оскільки неявка повноважного представника позивача в судове засідання є повторною, а тому суд, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, має право розглянути справу за відсутності позивача незалежно від причин неявки.

У судовому засіданні 19.11.2020 суд оголосив перерву до 02.12.2020.

Ухвалою суду від 19.11.2020 призначено судове засідання на 02.12.2020; повідомлено сторін, що їх неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви.

Копія ухвали суду від 19.11.2020 отримана позивачем та відповідачем-2, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень від 19.11.2020: №164, №180.

Ухвала суду від 19.11.2020, направлена відповідачу-1 на адресу, зазначену в позові, була повернута до суду без зазначення причини повернення.

Процесуальним правом на участь в призначеному на 02.12.2020 судовому засіданні відповідачі не скористались.

За клопотанням позивача, задоволеним ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.11.2020, призначене на 02.12.2020 судове засідання проведено в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 02.12.2020 суд оголосив перерву до 03.12.2020 на 11:00 та зобов?язав позивача надати суду обґрунтований розрахунок процентів за користування кредитом із зазначенням суми боргу, на яку здійснюється нарахування відсотків та процентної ставки, яка при цьому застосовується (по кожному кредитному договору окремо).

Ухвалою суду від 02.12.2020 призначено судове засідання на 03.12.2020 на 11:00, про що повідомлено сторін у телефонному режимі.

За змістом ст. 9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Інформація щодо суду, який розглядає справу, учасників справи та предмета позову, дати надходження позовної заяви (скарги) або будь-якої іншої заяви або клопотання у справі, у тому числі особи, яка подала таку заяву, вжитих заходів забезпечення позову та (або) доказів, стадії розгляду справи, місця, дати і часу судового засідання, руху справи з одного суду до іншого є відкритою та підлягає невідкладному оприлюдненню на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Отже, інформація стосовно слухання судом справ є публічною і розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на офіційному сайті Господарського суду Чернігівської області в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність в учасників справи можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

Процесуальним правом на участь в призначеному на 03.12.2020 судовому засіданні відповідачі не скористались.

Заяв та клопотань від сторін на час проведення судового засідання від сторін до суду не надходило.

Зважаючи на те, що згідно зі ст.42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Відповідач-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "БІМЕКС-АГРО" (ідентифікаційний код юридичної особи 38166599) зареєстровано в якості суб`єкта господарювання 21.05.2012, № запису 1 000585. Дані про перебування відповідача-1 у процесі припинення підприємницької діяльності, банкрутства - відсутні, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААВ №529303 та роздруківкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.6-7, 184-185).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 та ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається із матеріалів справи, між Акціонерним товариством "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БІМЕКС-АГРО" (позичальник, відповідач-1) було укладено кредитні договори №141218-А від 14.12.2018 та №130219-АЕ від 13.02.2019 (далі - кредитні договори).

Відповідно до п. 1.1., 1.2. кредитних договорів, на умовах цих договорів банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування, що дорівнює 1 000 000,00 грн. на строк до 25.03.2020 включно, в межах якої зобов`язується надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується отримати кредит, використати кредит за цільовим призначенням, сплатити плату за користування кредитом, повернути кредит у повному обсязі у строки та в порядку, передбаченому договором, а також належно та у повному обсязі виконати всі інші умови, передбачені цим договором.

Кредити за цими договорами надаються позичальнику з урахуванням умов цих договорів та в межах днів, з яких діють нові ліміти та лімітів кредитування встановлених графіком погашення кредиту та зниження ліміту кредитування (додатки №1 до договорів - «Графік погашення та зниження ліміту»).

Зазначені кредитні договори передбачають укладення між банком та громадянином ОСОБА_1 (п. 2.1.2.-2.1.2.2. кредитних договорів):

- угоди про забезпечення договору - договору поруки, згідно з яким поручитель солідарно відповідає перед банком за повне і належне виконання позичальником усіх своїх обов`язків за цим договором. Укладення такої угоди має здійснюватися у формі за вимогою банку.

- укладення між банком та позичальником/майновим поручителем/заставодавцем угод про забезпечення про передачу в заставу банку майна в забезпечення виконання боргових зобов`язань за цим договором, ринковою вартістю (без ПДВ), визначеною банком згідно чинного законодавства або визначеною суб`єктом оціночної діяльності, акредитованим банком та підтвердженою банком, з дотриманням коефіцієнту покриття заборгованості за цим договором ринковою вартістю забезпечення не менше ніж 2,0. При цьому угоди про забезпечення мають задовольняти усі без виключення вимоги банку та бути чинними як на дату укладення цього договору, так і на кожну дату отримання позичальником кредитів в межах кредитної лінії згідно цього договору.

Кредит, згідно з п. 2.1.5.-2.1.6., 2.2.-2.3. кредитних договорів, надається на підставі заяви-зобов`язання (надалі - заявка) позичальника про надання кредиту, складеної за формою банку, підписаною уповноваженою особою позичальника, скріпленої печаткою позичальника (за наявності) та поданої не пізніше, ніж за 1 банківський день до запропонованої дати надання кредиту.

До заявки має бути додано реєстр розрахункових документів позичальника, виконання яких буде здійснюватися за рахунок кредиту і призначення платежу за такими документами.

Згідно з п. 3.1.,3.2. кредитних договорів, сторони погодились із тим, що банк надає позичальнику кредит у межах кредитної лінії строком до 25.03.2020 включно.

Кредит, наданий позичальнику, має бути повернений позичальником у терміни і у порядку, передбаченими в Графіку погашення та зниження ліміту та іншими положеннями цього договору.

Кредит за цими кредитними договорами надається позичальнику на наступні цілі: поповнення обігових коштів, у тому числі придбання насіння засобів захисту рослин, добрив, паливно-мастильних матеріалів, запчастин для ремонту сільськогосподарської техніки, виплата заробітної плати, сплата податків і зборів, сплата транспортних послуг, тощо. Позичальник не має права використовувати кредит на цілі, що не передбачені цим договором та/або на цілі, фінансування яких за рахунок кредитних коштів заборонене чинним законодавством України (п. 4.1, 4.2. кредитних договорів).

Пунктами 7.1.-7.2., 7.7., 7.9. кредитних договорів передбачено, що погашення боргових зобов`язань за цим договором здійснюється в порядку, передбаченому цим договором, зокрема такими способами: шляхом безготівкових перерахувань позичальником грошових коштів на користь банку (обов`язок позичальника); шляхом договірного списання банком відповідних сум з рахунків позичальника (право банку у разі настання строків виконання позичальником своїх обов`язків).

У кожну дату, у яку позичальник зобов`язаний сплатити будь-яку суму за умовами цього договору, у тому числі відповідно до Графіку погашення та зниження ліміту, позичальник сплачує таку суму банку шляхом перерахування такої суми на рахунок банку, який банк визначив для такої цілі і про який позичальник повідомлений відповідно до умов договору. У призначенні платежу позичальник обов`язково зазначає реквізити цього договору (назва, номер, дата) та призначення платежу.

Для погашення заборгованості за цим договором позичальник зобов`язаний здійснити перерахування грошових коштів на користь банку на рахунок № НОМЕР_2 (по кредитному договору №141218-А від 14.12.2018) та на рахунок № НОМЕР_3 (по кредитному договору №130219-АЕ від 13.02.2019) в банку.

Всі платежі, що здійснюються позичальником для виконання боргових зобов`язань, вважаються належним чином виконаними в момент зарахування грошових коштів на рахунок банку, що визначений в цьому договорі для такої мети та/або про який(і) позичальника повідомлено належним чином відповідно до умов цього договору. При цьому, у випадку, якщо кошти для погашення заборгованості за цим договором надійшли до банку після 16.00. платіж вважається належно виконаним в наступний банківський день за днем надходження коштів до банку.

За приписами п. 8.1.1., 8.3.1.1. кредитних договорів, банк зобов`язаний за умови належного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за цим договором надати позичальнику кредит в порядку і на умовах, обумовлених цим договором.

Позичальник зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі повернути суму отриманого кредиту, сплатити проценти, комісію, штрафні санкції та інші платежі банку, які випливають з цього договору.

За приписами п. 11.10. кредитних договорів, до усіх вимог, що випливають з цього договору, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги, щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність.

Згідно з п. 11.15. кредитних договорів, цей договір набуває чинності з моменту його підписання і скріплення печатками сторін та діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань. Закінчення строку дії цього договору не звільняє позичальника від зобов`язання виконати усі боргові зобов`язання за цим договором та/або погасити всю заборгованість за сумою всіх кредиту, процентами, комісіями та іншими платежами за цим договором, а також від відповідальності, передбаченої чинним законодавством України.

По своїй правовій природі, укладені між позивачем і відповідачем-1 кредитні договори №141218-А від 14.12.2018 та №130219-АЕ від 13.02.2019, є кредитними договорами. Доказів зміни, розірвання чи визнання недійсними зазначених кредитних договорів сторонами не надано.

Виходячи з приписів ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи слідує, що банк перерахував позичальнику (відповідачу-1) на поточний рахунок № НОМЕР_4 в АТ "Банк Кредит Дніпро", :

- 990 793,07 грн., що підтверджується меморіальними ордерами, призначення платежу: надання кредитних коштів згідно кредитного договору №141218-А від 14.12.2018, копії яких додано до матеріалів справи (а.с.106-111);

- 991 820,23 грн., що підтверджується меморіальними ордерами, призначення платежу: надання кредитних коштів згідно кредитного договору №130219-АЕ від 13.02.2019, копії яких додано до матеріалів справи (а.с.69-73).

Факт отримання позичальником (відповідачем-1) кредитних коштів в сумі 990 793,07 грн. по кредитному договору №141218-А від 14.12.2018 підтверджується також випискою по особовому рахунку за період з 14.12.2018 по 22.05.2020 (а.с.146-150), а по кредитному договору №130219-АЕ від 13.02.2019 в сумі 991 820,23 грн. - випискою по особовому рахунку за період з 13.02.2019 по 22.05.2020 (а.с.97-101).

Заперечень щодо факту отримання позичальником кредитних коштів в сумі 990 793,07 грн. по кредитному договору №141218-А від 14.12.2018 та 991 820,23 грн. по кредитному договору №130219-АЕ від 13.02.2019, відповідачем-1 не надано.

Таким чином, позивач виконав взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами №141218-А від 14.12.2018 та №130219-АЕ від 13.02.2019 в частині надання кредитних коштів.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було встановлено судом, кредит, наданий позичальнику (відповідачу-1), згідно з кредитними договорами №141218-А від 14.12.2018 та №130219-АЕ від 13.02.2019, має бути повернений позичальником у терміни, передбачені в Графіку погашення кредиту та зниження ліміту кредитування (додатки №1 до кредитних договорів, а.с.20, 26), але не пізніше 25.03.2020 включно, в порядку, передбаченому п. 7.1.-7.2., 7.7., 7.9. кредитних договорів.

Позивач надав до матеріалів справи докази здійснення оплати по кредитному договору №141218-А від 14.12.2018 на суму 200 000,00 грн., а саме: 09.01.2020 - на суму 18 710,83 грн. та 13.01.2020 - на суму 181 289,17 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 14.12.2018 по 22.05.2020 (а.с.144).

Відповідач-1 у поданому відзиві на позовну заяву зазначив, що по ним по кредитному договору №141218-А від 14.12.2018 було сплачено 268 710,83 грн., а саме: 09.01.2020 - на суму 18 710,83 грн.; 13.01.2020 - 200 000,00 грн. та 27.05.2020 - 50 000,00 грн., що підтверджується звітом по рахунку НОМЕР_5 / UAH ТОВ «Бімекс-Агро» за період 01.01.2020 по 27.02.2020 та банківською випискою по рахунку за період з 11.05.2020 по 27.05.2020 (а.с.254, 255).

Представник позивача у судовому засіданні 02.12.2020 пояснив, що із суми 200 000,00 грн., сплачених відповідачем-1 13.01.2020, в рахунок погашення основної заборгованості по кредиту за кредитним договором №141218-А від 14.12.2018 було зараховано 181 289,17 грн., а різницю сплаченої суми - 18 710,83 грн. було зараховано банком в рахунок прострочених процентів за користування кредитом, відповідно до п. 7.12. кредитного договору.

Щодо сплачених відповідачем-1 коштів 27.05.2020 - 50 000,00 грн., саме в рахунок погашення строкової заборгованості по кредиту за кредитним договором №141218-А від 14.12.2018, представник позивача заперечень не надав.

Представник відповідача-1 у судові засідання 02.12.2020 та 03.12.2020 не з`явився та інших заперечень щодо сплачених сум, а також контррозрахунку заборгованості по спірному кредитному договору суду не надав.

Проаналізувавши надані до матеріалів справи документи та враховуючи пояснення позивача, суд доходить висновку, що відповідачем-1 по кредитну договору №141218-А від 14.12.2018 було сплачено 250 000,00 грн. (18 710,83 грн. + 181 289,17 грн. + 50 000,00 грн.).

Оскільки, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою 10.06.2020, що підтверджується відбитком штемпелю на конверті, а 50 000,00 грн. було сплачено відповідачем-1 в рахунок погашення заборгованості по кредиту за кредитним договором №141218-А від 14.12.2018, до звернення до суду з позовом - 27.05.2020, що підтверджується банківською випискою по рахунку за період з 11.05.2020 по 27.05.2020, призначення платежу: погашення кредиту згідно кредитного договору №141218-А від 14.12.2018 (а.с. 255), суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 50 000,00 грн. заборгованості по кредиту за кредитним договором № 141218-А від 14.12.2018, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Таким чином, заборгованість по кредиту за кредитним договором №141218-А від 14.12.2018 становить 740 793,07 грн.

У поданому розрахунку заборгованості позивач зазначив, що відповідачем-1 в рахунок оплати заборгованості по кредиту за кредитним договором №130219-АЕ від 13.02.2019 сплачено 442 683,09 грн., а саме: 11.10.2019 - 656,80 грн.; 24.10.2019 - 50 000,00 грн; 11.11.2019 - 19 880,94 грн.; 21.11.2019 - 1 284,49 грн.; 10.12.2019 - 19 209,99 грн.; 12.12.2019 - 80 790,01 грн.; 21.12.2019 - 255 000,00 грн.; 09.01.2020 - 15 862,86 грн., у зв?язку з чим заборгованість по кредиту за кредитним договором №130219-АЕ від 13.02.2019 становить 549 137,14 грн. (а.с.102-104, 151).

Відповідач-1 у поданому відзиві на позовну заяву щодо сплати вищезазначених сум по кредитному договору №130219-АЕ від 13.02.2019 не заперечував, проте додатково зазначив, що відповідно до п. 7.2. кредитного договору позичальник у призначенні платежу обов`язково зазначає реквізити договору та призначення платежу, тому Товариство вказувало в призначенні платежу, на виконання якого зобов`язання Товариство направляє кошти «на погашення кредиту» чи «на погашення відсотків». За твердженням відповідача-1 сума боргу по кредиту за кредитним договором №130219-АЕ від 13.02.2019 становить 549 300,57 грн., що на 163,43 грн. більше, ніж заявлено позивачем до стягнення основої заборгованості по кредиту за кредитним договором №130219-АЕ від 13.02.2019 (а.с.226-229).

Представник відповідача-1 у судові засідання 02.12.2020 та 03.12.2020 не з`явився та пояснень щодо сплачених сум, а також контррозрахунку заборгованості по спірному кредитному договору суду не надав.

Оскільки, позивач підтримав заявлені позовні вимоги, в тому числі і щодо стягнення 549 137,14 грн. заборгованості по кредиту за кредитним договором №130219-АЕ від 13.02.2019, а тому суд доходить висновку заборгованість по кредиту за кредитним договором №130219-АЕ від 13.02.2019 становить 549 137,14 грн., і позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Доказів решти погашення заборгованості по кредиту за спірними кредитними договорами позичальником (відповідачем-1) суду не надано.

Таким чином, прострочена заборгованість по кредиту за кредитним договором №141218-А від 14.12.2018 становить 740 793,06 грн., а за кредитним договором №130219-АЕ від 13.02.2019 - 549 137,14 грн., яка підлягає стягненню з позичальника на користь банку.

Позивачем, відповідно до поданого розрахунку заборгованості заявлено до стягнення заборгованість за простроченими відсотками:

- по кредитному договору №141218-А від 14.12.2018 - 68 491,48 грн.

- по кредитному договору №130219-АЕ від 13.02.2019 - 63 658,75 грн.

Частиною 1 ст. 10561 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до п. 5.2.-5.3. кредитного договору №141218-А від 14.12.2018, проценти за користування кредитом (проценти на поточну заборгованість за кредитом) нараховуються банком у розмірі 22% річних.

Проценти на прострочену заборгованість за кредитом, нараховуються у розмірі, що на 5 процентних пунктів перевищує розмір процентної ставки, вказаної в п.5.2. договору, а саме 27% річних.

Відповідно до п. 5.2.-5.3. кредитного договору №130219-АЕ від 13.02.2019, проценти за користування кредитом (проценти на поточну заборгованість за кредитом) нараховуються банком у розмірі 23% річних.

Проценти на прострочену заборгованість за кредитом, нараховуються у розмірі, що на 5 процентних пунктів перевищує розмір процентної ставки, вказаної в п.5.2. договору, а саме 28% річних.

У пунктах п. 5.4.-5.5.4. кредитних договорів, сторони підтверджують, що встановлення банком вказаної процентної ставки не є односторонньою зміною умов цього договору.

При розрахунку процентів за користування кредитом приймається метод «факт/факт», згідно з яким, до розрахунку приймається фактична кількість днів у місяці і році, протягом яких позичальник користувався кредитом. Нарахування процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно в останній банківський день звітного місяця в день остаточного повернення кредиту. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту і не враховується день його погашення.

Сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк до 10 числа (включно) кожного місяця, наступного за місяцем їх нарахування.

Якщо 10 число місяця припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, сплата процентів переноситься на наступний банківський день.

Проценти, нараховані за останній період користування кредитом, сплачуються одночасно з остаточним поверненням кредиту.

Незважаючи на вказане вище, позичальник зобов`язаний у будь-якому разі сплатити всі нараховані проценти за користування кредитом в дату погашення кредиту та/або у дату виконання всіх зобов`язань позичальника за цим договором, у т.ч. у випадку вимоги банку виконати такі зобов`язання, яка може бути пред`явлена банком у випадках, передбачених цим договором.

Сума процентів, несплачених у встановлений строк, вважається простроченою та з наступного банківського дня після визначеного цим договором строку їх погашення переноситься банком на рахунок обліку прострочених нарахованих доходів.

Ухвалою суду від 22.06.2020 про залишення позовної заяви без руху було зобов`язано Акціонерне товариство "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" надати суду обґрунтований розрахунок процентів за користування кредитом із зазначенням суми боргу, на яку здійснюється нарахування відсотків та процентної ставки, яка при цьому застосовується (по кожному кредитному договору окремо).

Наданий на вимогу суду розрахунок процентів за користування кредитом не містить відомостей про процентну ставку, яка при цьому застосовується, виходячи з приписів п.5.2, 5.3. кредитних договорів.

Під час розгляду даної справи судом також було встановлено, що відповідачем-1 до подання позову до суду було здійснено додаткове часткове погашення строкової заборгованості по кредиту за кредитним договором №141218-А від 14.12.2018 на суму 50 000,00 грн., що також могло вплинути на розрахунок процентів за користування кредитом.

У судовому засіданні 02.12.2020 суд оголосив перерву до 03.12.2020 (останній день строку розгляду справи по суті) на 11:00 та зобов?язав позивача надати суду обґрунтований розрахунок процентів за користування кредитом із зазначенням суми боргу, на яку здійснюється нарахування відсотків та процентної ставки, яка при цьому застосовується (по кожному кредитному договору окремо), про що зазначено також в ухвалі суду від 02.12.2020.

На час проведення судового засідання 03.12.2020 о 11:00, позивачем не було надано суду витребуваного обґрунтованого розрахунку процентів за користування кредитом із зазначенням суми боргу, на яку здійснюється нарахування відсотків та процентної ставки, яка при цьому застосовується (по кожному кредитному договору окремо), в тому числі з урахуванням додаткового часткового погашення строкової заборгованості по кредиту за кредитним договором №141218-А від 14.12.2018 на суму 50 000,00 грн., що також могло вплинути на розрахунок процентів за користування кредитом, а тому зазначені обставини унеможливлюють перевірити правильність нарахування позивачем заявленої до стягнення заборгованості за простроченими відсотками з урахуванням наданих банківських виписок за спірними кредитними договорами.

Пояснень від позивача щодо розрахунку процентів за користування кредитом із зазначенням суми боргу, на яку здійснюється нарахування відсотків та процентної ставки, яка при цьому застосовується (по кожному кредитному договору окремо) не надходило.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору або позивач (його представник) не з`явився в судове засідання або повідомив про причини неявки.

За таких обставин, позовні вимоги позивача в частині стягнення 68 491,48 грн. заборгованості по відсотках по кредитному договору №141218-А від 14.12.2018 та 63 658,75 грн. заборгованості по відсотках по кредитному договору №130219-АЕ від 13.02.2019, суд залишає без розгляду.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем заявлено до стягнення:

- по кредитному договору №141218-А від 14.12.2018 - 40 227,15 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 26.12.2019 по 21.05.2020 та 2239,74 грн пені за несвоєчасне погашення відсотків за період з 11.01.2020 по 21.05.2020.

- по кредитному договору №130219-АЕ від 13.02.2019 - 46 337,74 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 26.09.2019 по 21.05.2020 та 2 844,40 грн пені за несвоєчасне погашення відсотків за період з 11.07.2019 по 21.05.2020.

Пунктом 10.2. кредитних договорів сторони погодили, що за несвоєчасне погашення одержаного кредиту, а також процентів за користування кредитом, банк має право стягнути, а позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період такого прострочення, від суми простроченої заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, за кожен день прострочення та за весь час існування заборгованості, без застосування, встановлених законодавством обмежувальних строків.

Відповідачами не подано контррозрахунку пені за несвоєчасне погашення кредиту та за несвоєчасне погашення відсотків за спірними кредитними договорами.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені за несвоєчасне погашення кредиту по кредитному договору №141218-А від 14.12.2018, суд доходить висновку, що пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 26.12.2019 по 21.05.2020 по зазначеному кредитному договору підлягає частковому задоволенню у розмірі 40 223,26 грн., у зв`язку з допущеною арифметичною помилкою.

Сплачені відповідачем-1 в рахунок погашення заборгованості по кредиту за кредитним договором №141218-А від 14.12.2018 - 50 000,00 грн. не вплинули на розрахунок пені по кредиту за спірним договором, оскільки зазначена сума була сплачена 27.05.2020, а розрахунок пені за несвоєчасне погашення кредиту здійснено позивачем за період з 26.12.2019 по 21.05.2020, тобто до здійснення зазначеної оплати.

По кредитному договору №130219-АЕ від 13.02.2019 позивачем обґрунтовано нараховано 46 337,74 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 26.09.2019 по 21.05.2020, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Як було зазначено вище, ухвалою суду від 22.06.2020 про залишення позовної заяви без руху було зобов`язано позивача надати обґрунтований розрахунок процентів за користування кредитом із зазначенням суми боргу, на яку здійснюється нарахування відсотків та процентної ставки, яка при цьому застосовується (по кожному кредитному договору окремо), а також зазначений розрахунок процентів було зобов`язано позивача повторно надати згідно з ухвалою суду від 02.12.2020.

Позивач витребуваного вищезазначеного розрахунку процентів на час проведення судового засідання 03.12.2020 о 11:00 на вимогу суду не надав, пояснення від позивача щодо розрахунку процентів за користування кредитом із зазначенням суми боргу, на яку здійснюється нарахування відсотків та процентної ставки, яка при цьому застосовується (по кожному кредитному договору окремо) не надходили, що також унеможливлює перевірку судом заявленої до стягнення пені за несвоєчасне погашення відсотків за спірними кредитними договорами на підставі наявного в матеріалах справи розрахунку.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору або позивач (його представник) не з`явився в судове засідання або повідомив про причини неявки.

За таких обставин, позовні вимоги позивача в частині стягнення 2239,74 грн пені за несвоєчасне погашення відсотків за період з 11.01.2020 по 21.05.2020 по кредитному договору №141218-А від 14.12.2018 та 2 844,40 грн пені за несвоєчасне погашення відсотків за період з 11.07.2019 по 21.05.2020 по кредитному договору №130219-АЕ від 13.02.2019, суд залишає без розгляду.

Приписами статті 546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Згідно з ст.554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи слідує, що у забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами та на виконання п. 2.1.2. кредитних договорів, між банком та ОСОБА_1 (відповідач-2, поручитель) було укладено:

1) Договір поруки №141218-ІІ від 14.12.2018, відповідно до п.1.1. якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання боржником, у повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником та додатковими договорами до нього, які укладені та/або можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким боржнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування, що дорівнює 1 000 000,00 грн. на строк до 25.03.2020 включно, зі сплатою процентів за ставкою 22% річних з можливістю збільшення розміру процентної ставки до 27% річних у випадку порушення/неналежного виконання умов кредитного договору, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових виплат, передбачених у кредитному договорі, виконання усіх грошових зобов`язань боржника перед кредитором, що виникли із кредитного договору в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, та/або цим договором.

2) Договір поруки №130219-ІІ від 13.02.2019, відповідно до п.1.1. якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання боржником, у повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником та додатковими договорами до нього, які укладені та/або можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким боржнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування, що дорівнює 1 000 000,00 грн. на строк до 25.03.2020 включно, зі сплатою процентів за ставкою 23% річних з можливістю збільшення розміру процентної ставки до 28% річних у випадку порушення/неналежного виконання умов кредитного договору, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових виплат, передбачених у кредитному договорі, виконання усіх грошових зобов`язань боржника перед кредитором, що виникли із кредитного договору в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, та/або цим договором.

Згідно з п.2.1.1. зазначених договорів поруки, поручитель зобов`язаний у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язань перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора, що містить розрахунок суми існуючої заборгованості, перерахувати суми, що підлягають погашенню згідно р.1 цього договору на рахунки, на яких враховується балансова заборгованість боржника перед кредитором, в строк, визначений у письмовій вимозі.

Відповідно до п.3.3.,3.4. договорів поруки, поручитель відповідає солідарно за зобов`язаннями боржника перед кредитором, що витікають з кредитного договору, а саме: у разі невиконання боржником взятих на себе зобов`язань, поручитель повинен повністю погасити наявну заборгованість, в обсязі, передбаченому п.1.1. цього договору, на тих же умовах та в ті ж терміни, що і боржник.

За приписами п. 6.1.,6.2. договорів поруки, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою сторін.

Сторони домовились про встановлення наступного строку дії поруки: - ця порука діє з дати підписання цього договору і до повного виконання основного зобов`язання; - у разі невиконання або неповного/неналежного виконання основного зобов`язання у строки, визначені кредитним договором, ця порука діє додатково 5 календарних років з моменту настання строку виконання основного зобов`язання; у разі повного виконання основного зобов`язання, яке забезпечене цією порукою, така порука припиняється.

Судом встановлено, що виходячи з п.2.1.1., 3.3. договорів поруки, поручитель відповідає солідарно за зобов`язаннями боржника у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора, що містить розрахунок суми існуючої заборгованості, у строк, визначений у письмовій вимозі.

Докази направлення (вручення) поручителю (відповідачу-2) письмової вимоги із зазначенням розрахунку суми існуючої заборгованості за спірними кредитними договорами, позивачем суду не надані і у матеріалах справи відсутні.

Згідно з п. 6.2. спірних договорів поруки, сторони домовились про встановлення наступного строку дії поруки: - ця порука діє з дати підписання цього договору і до повного виконання основного зобов`язання; - у разі невиконання або неповного/неналежного виконання основного зобов`язання у строки, визначені кредитним договором, ця порука діє додатково 5 календарних років з моменту настання строку виконання основного зобов?язання.

Стаття 559 Цивільного кодексу України визначає підстави припинення поруки.

Так, у відповідності з ч. 1, 4 цієї статті в редакції Закону України від 03.07.2018 № 2478-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Закон України від 03.07.2018 № 2478-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» набрав чинності з 04.11.2018р. та введений в дію з 04.02.2019р.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2478-VIII визначено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Отже, у спірних правовідносинах повинна застосовуватися ст. 559 Цивільного кодексу України в редакції Закону України від 03.07.2018 № 2478-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», а не її попередня редакція, як помилково вважає відповідач-2.

Аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, можна зробити висновок, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні ч.4 ст. 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання, слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Вказане положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання.

Повідомлення (вимога) про погашення заборгованості боржника по кредитному договору, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору.

За змістом статей 526, 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.

Таким чином, направлення повідомлення (вимоги) про повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів та є правом, а не обов`язком кредитора.

Не направлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту безпосередньо в судовому порядку - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту.

Зі змісту другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України слідує, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами).

Закінчення строку, встановленого спірними договорами поруки (5 років з моменту настання строку виконання основного зобов`язання згідно з п. 6.2. зазначених договорів поруки), так само як сплив трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання (ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України) є підставою для припинення договору поруки, за умови не звернення кредитора з позовом до поручителя протягом зазначених строків (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №6-53цс14 від 17.09.2014, постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №905/2475/15, від 27.03.2018 у справі №926/2153/16).

Таким чином, у даному випадку позивач (банк) правомірно звернувся до суду про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів-1,2 (боржника та поручителя) шляхом пред?явлення позовної вимоги, а саме в межах 3-річного строку, передбаченого ч.4 ст. 559 Цивільного кодексу України та 5-річного строку, передбачено п.6.2. зазначених договорів поруки.

За таких обставин, твердження відповідача-2 (поручителя), викладені у відзиві на позовну заяву від 25.08.2020 про те, що оскільки позов пред`явлений 15.06.2020, а тому позивач прострочив стягнення з поручителя на свою користь заборгованість за кредитним договором за шість місяців до звернення суду, так як порука припинилась на підставі ч.4 ст. 559 Цивільного кодексу України, є безпідставним та спростовується вищевикладеним.

Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого окремо.

Як вбачається із матеріалів справи поручитель (відповідач-2) взяті на себе зобов`язання по спірних договорах поруки №141218-ІІ від 14.12.2018 та №130219-ІІ від 13.02.2019 у добровільному порядку не виконав, заборгованість позичальника (відповідача-1) за спірними кредитними договорами №141218-А від 14.12.2018 та №130219-АЕ від 13.02.2019 у добровільному порядку не сплатив.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Обов`язок доказування відповідно до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, якими обґрунтовуються його вимоги або заперечення.

Всупереч наведеним нормам, відповідачі на час розгляду справи не надали суду доказів погашення заборгованості по спірним кредитним договорам №141218-А від 14.12.2018 та №130219-АЕ від 13.02.2019, а також доказів виконання зобов`язань, що випливають з договорів поруки №141218-ІІ від 14.12.2018 та №130219-ІІ від 13.02.2019 у добровільному порядку.

Відповідно до ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи, пояснення та міркування учасників судового процесу судом до уваги не приймаються як такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для часткового задоволення позову.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів підлягають частковому задоволенню в частині стягнення:

- по кредитному договору №141218-А від 14.12.2018: 740 793,07 грн. заборгованості по кредиту та 40 223,26 грн. пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів.

- по кредитному договору №130219-АЕ від 13.02.2019: 549 137,14 грн. заборгованості по кредиту та 46 337,74 грн. пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів.

У решті позовних вимог по кредитному договору №141218-А від 14.12.2018 (стягнення 50 000,00 грн. заборгованості по кредиту та 3,89 грн. пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів), слід відмовити.

Позовні вимоги в частині солідарного стягнення 68 491,48 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом та 2239,74 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, по кредитному договору №141218-А від 14.12.2018 та 63 658,75 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом та 2844,40 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, суд залишає без розгляду.

Пунктом 2 частини 1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір", пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 20 647,37 грн., який покладається на них в рівних частинах.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, п.4 ч.1 ст. 226, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України; ст. 4 Закону України „Про судовий збір", господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІМЕКС-АГРО" та ОСОБА_1 про стягнення 1 563 729,46 грн., задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "БІМЕКС-АГРО" (Чернігівська область, Менський район, с. Семенівка, вул. Перемоги, 9А; ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32; ) по кредитному договору №141218-А від 14.12.2018: 740 793,07 грн. заборгованості по кредиту та 40 223,26 грн. пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "БІМЕКС-АГРО" (Чернігівська область, Менський район, с. Семенівка, вул. Перемоги, 9А; ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32; ) по кредитному договору №130219-АЕ від 13.02.2019: 549 137,14 грн. заборгованості по кредиту та 46 337,74 грн. пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БІМЕКС-АГРО" (Чернігівська область, Менський район, с. Семенівка, вул. Перемоги, 9А; ) на користь Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32; ) 10 323,69 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32; ) 10 323,68 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог до відповідачів по кредитному договору №141218-А від 14.12.2018 (солідарне стягнення 50 000,00 грн. заборгованості по кредиту та 3,89 грн. пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів) відмовити.

Позовні вимоги в частині солідарного стягнення 68 491,48 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом та 2239,74 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом по кредитному договору №141218-А від 14.12.2018; 63 658,75 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом та 2844,40 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом по кредитному договору №130219-АЕ від 13.02.2019, залишити без розгляду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено та підписано 14.12.2020.

Суддя А.С.Сидоренко