ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.12.2020 Справа № 914/2184/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., при секретарі судового засідання Пукач М.В., за матеріалами позовної заяви: Заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області, м.Дрогобич Львівської області

до відповідача-1: Дрогобицької міської ради, м.Дрогобич Львівської області

до відповідача-2: Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, м.Дрогобич Львівської області

до відповідача-3: Фізичної особи ОСОБА_1 , с.Воля Якубова Дрогобицького району Львівської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 3: ОСОБА_2 , с.Нове Село Дрогобицького району Львівської області

про визнання недійсним та скасування п.1 рішення Дрогобицької міської ради №502 від 15.12.2016 Про включення в перелік об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу в частині включення до переліку об`єкта що підлягає приватизації шляхом викупу, нежитлового приміщення площею 151,2кв.м. на АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення шляхом викупу від 28.04.2017 загальною площею 151,2кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

За участю представників:

від прокуратури: Лука Галина Володимирівна прокурор;

від відповідачів 1, 2, 3: не викликались;

від третьої особи: не викликалась;

В С Т А Н О В И В:

Розглядається справа за позовом Заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області до Дрогобицької міської ради, Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, Фізичної особи ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування п.1 рішення Дрогобицької міської ради №502 від 15.12.2016 Про включення в перелік об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу в частині включення до переліку об`єкта що підлягає приватизації шляхом викупу, нежитлового приміщення площею 151,2кв.м. на АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення шляхом викупу від 28.04.2017 загальною площею 151,2кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Хід розгляду справи викладений в попередніх ухвалах суду.

Ухвалою суду від 17.12.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судове засідання на 15.12.2020р.

В судове засідання 15.12.2020р. прокурор явку забезпечив, який надав пояснення по справі та позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

В судове засідання 15.12.2020р. відповідачі 1, 2, 3 та третя особа явки повноважних представників не забезпечили. Судом належно виконано обов`язок щодо повідомлення усіх учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції, внесенням до Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали суду від 17.11.20р., поштовою рекомендованою кореспонденцією №796, №788, №907, №893.

Від відповідача 3, до відкриття розгляду справи по суті, в канцелярію суду подано клопотання за вх.№3272/20 про зупинення провадження до закінчення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №922/643/20 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.Клопотання обгрунтовано, таким. Заявник зазначає, що за наслідками розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/643/20 будуть надані правові висновки щодо правовідносин, які є подібними до правовідносин у даній справі. Вказані висновки безпосередньо впливатимуть на правильність вирішення даної справи, адже відповідно до ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Представник прокуратури проти зупинення провадження у справі не заперечив.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2016р. між КП «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради (орендодавець) та ФОП Бенівчак Р.С. (орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень, будинків та споруд №03/07.16, згідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв відповідно до акту приймання-передачі в оренду нежитлове приміщення загальною площею 151,2кв.м на вул. Коновальця, 7/2 «А» в м.Дрогобичі терміном дії з 01.07.2016 до 30.06.2017. Згідно з п.3.2 Договору орендна плата за перший місяць становила 4259,30грн. в т.ч. ПДВ. Відповідно до акту приймання-передачі об`єкт оренди передано ФОП Бенівчак Р.С.

Прокуратура у позовній заяві зазначає, що відповідно до вимог ст.10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» істотними умовами договору оренди є в тому числі об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації). Однак, в порушення вимог зазначеної статті в Договорі не зазначено вартості об`єкта оренди. В порушення ст. 11 Закону України Про оренду державного та комунального майна висновку про оцінку органом місцевого самоврядування не надано. Згідно із п.4.3.9 Договору №03/07.16 від 15.06.2016р. орендар зобов`язаний попередньо погоджувати з орендодавцем проведення перебудови, прибудови та перепланування об`єкта оренди. Прокурор в позові зазначає, що з метою приватизації вказаного об`єкта 24.10.2016 ФОП Бенівчак Р.С. подано до органу місцевого самоврядування заяву на його викуп.

Рішенням Дрогобицької міської ради №502 від 15.12.2016 нежитлове приміщення площею 151,2кв.м на вул. Коновальця, 7/2 «А» включено в перелік об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу. При цьому, прокурор зазначив, що Положення про порядок приватизації об`єктів комунальної власності, яке б регулювало порядок та умови приватизації об`єктів комунального майна міською радою на час прийняття спірного рішення не прийнято.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості майна, затвердженого ПП «Т.Е.Д.» від 20.02.2017 станом на 31.01.2017 вартість нежитлового приміщення площею 151,2 кв.м. становить 330 753,6 грн. з врахуванням ПДВ. У Розділі 5 «Ідентифікація об`єкта оцінки» Звіту зокрема зазначено, що на момент оцінки об`єкт не функціонує через відключення споживачів від теплопостачання, яке здійснювалось котельнею, у зв`язку з переходом усіх споживачів на автономні прилади опалення. На момент оцінки не використовується за призначенням, через поганий стан приміщень, що не дозволяє здійснювати ефективну господарську діяльність.

28.04.2017, між виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради та Бенівчак Романом Степановичем укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №1, яке позначене на плані літ А-1, загальною площею 151,2 кв.м. шляхом викупу на АДРЕСА_1 , вартістю 275 628 грн. без ПДВ (ПДВ становить 55125, 60грн.).

Прокуратура вважає, що спірне рішення Дрогобицької міської ради прийнято в порушення вимог норм Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) від 06 березня 1992 року, чинного на момент прийняття рішення.

З положень ст.18-2 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), яке діяло на час приватизації, вбачається, що для приватизації комунального майна шляхом викупу необхідна наявність одночасно кількох умов, а саме: - перебування відповідного майна у особи в оренді; - здійснення орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.

Прокуратурою у позовній заяві зазначено, що заяв орендарів, щодо надання згоди на здійснення покращення об`єктів комунальної власності, що були приватизовані у 2017 році до відділу приватизації Дрогобицької міської ради не надходили, що підтверджено листами №3-32/9063 від 15.11.2017 органу місцевого самоврядування та №01/1382 від 16.09.2019 КП «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради та свідчить про недотримання порядку, встановленого чинним законодавством для приватизації об`єктів комунальної власності. Рішення Дрогобицької міської ради прийнято без обґрунтування доцільності відчуження комунального майна, в тому числі шляхом викупу, без підтвердження здійсненого поліпшення орендованого майна у відсотках до вартості майна. Крім цього, прокурор зазначає, що факт порушення порядку приватизації об`єктів комунального майна та невідповідність рішень сесій ради щодо включення об`єктів нерухомості до переліку об`єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, вимогам чинного законодавства встановлено і за результатами державного фінансового аудиту, проведеного Західним офісом Держаудитслужби України.

Як встановлено судом, на розгляд Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшли касаційні скарги Харківської міської ради, ФОП Нагорної Світлани Михайлівни, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 у справі №922/623/20 за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури №4 до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, ФОП Нагорної Світлани Михайлівни про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору купівлі-продажу нежитлових будівель недійсним, зобов`язання повернення нежитлових приміщень та скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності.

Суд зазначає, що правовідносини у справі №914/2184/19, що розглядається є подібними правовідносинам у справі №922/623/20, оскільки предметом спору у вказаних справах є, зокрема, визнання незаконним та скасування п. 76 додатку 1 до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова від 21.02.2018 № 1008/18; визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 03.08.2018 №5618-В-С, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та ФОП Нагорною С. М. Підставами позову являється, зокрема, неподання орендарем до органу приватизації документів, що містять невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації в розмірі не менш як 25% ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.

Ухвалою від 11.11.2020 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду справу №922/623/20 передав на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Передаючи вказану справу на розгляд об`єднаної палати, суд касаційної інстанції зазначив про велику кількість справ з подібними предметами спору та підставами позовів.

Зокрема, Верховний Суд постановою від 29.10.2019 у справі №905/2236/18 за позовом керівника Слов`янської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Слов`янської міської ради Донецької області, Управління комунальної власності Слов`янської міської ради до ФОП Богданець Тетяни Вікторівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення залишив без змін ухвалені у справі судові рішення про відмову у задоволенні позову. У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що здійснюючи приватизаційну політику щодо підприємця, Рада та Виконавчий комітет Слов`янської міської ради діяли як органи публічної влади і повинні були ухвалювати свої рішення в межах чинних на той час законів. Вони мали виключні повноваження щодо встановлення умов приватизації та ухвалення необхідних для її проведення актів, не погоджуючи своїх дій та рішень з покупцями. Покупці не мали і не могли мати можливості перевіряти правильність актів Ради та Виконавчого комітету Слов`янської міської ради щодо приватизації ними майна. Самі по собі допущені органами публічної влади порушення при визначенні умов та порядку приватизації не можуть бути безумовною підставою для визнання приватизаційних договорів недійсними в порушення права власності покупця, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого покупця. Верховний Суд погодився із застосуванням судами положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14.03.2007 у справі № 21-8во07.

У постанові від 24.09.2020 у справі №922/3272/18 за позовом Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ТОВ Український зодчій, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні третього відповідача ОК Житлово-будівельний кооператив Терра Вілла про визнання незаконним та скасування рішення, Верховний Суд скасував постанову суду апеляційної інстанції, якою скасовано рішення суду першої інстанції про відмову в позові та задоволено позов прокурора, та направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Верховний Суд у постанові від 24.09.2020 у справі №922/3272/18 скасовуючи постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.12.2019, якою позов було задоволено, вказав, що суду апеляційної інстанції необхідно з врахуванням фактичних обставин справи, дослідити порушення, на які відповідачі посилаються як на підставу для застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції, та достеменно встановити чи не пов`язані вони із винною або протиправною поведінкою самого набувача майна. Отже виходячи із встановлених судами обставин справи про те, що відповідно до п. 5.6 додаткової угоди №1 до договору оренди нежитлового приміщення (будівлі) орендар, який належно виконує свої обов`язки, у разі продажу майна, що передано в оренду, має переважне право перед іншими особами на його викуп, Верховний Суд вважав за можливе застосування до спірних правовідносин положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції, на що посилалися відповідачі.

У справі № 922/64/20 за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури №4 до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та ФОП Романця Євгена Ласловича про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель, зобов`язання повернути нежитлові приміщення та скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності колегія суддів дійшла висновку про закриття касаційного провадження у справі на підставі статті 296 ГПК України. У зазначеній справі суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції про відмову в позові та задовольнив позов прокурора. Визнав незаконним та скасував п. 38 додатку 1 до рішення Харківської міської ради від 20.09.2017, визнав недійсним договір купівлі-продажу нежитлових будівель від 28.11.2017, зобов`язав ФОП Романця Є. Л. повернути територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення цокольного поверху №№ 0-31, 0-33, 0-33а, 0-61, 0-62 загальною площею 50,6 м2, що розташовані за адресою: м. Харків, вулиця Героїв Праці, 32, літ. А-9; скасував запис від 15.01.2018 про проведену державну реєстрацію права власності за Романцем Є. Л. на зазначені нежитлові приміщення. Верховний Суд в ухвалі від 06.10.2020 зазначив, що висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах щодо приватизації комунального майна викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №922/2593/19, від 17.06.2020 у справі №922/1958/19, від 23.06.2020 у справі №922/1970/19, від 07.07.2020 у справі №922/2932/19, від 08.07.2020 у справі № 922/1969/19, від 23.07.2020 у справі №922/2762/19 (якими ці справи були направлені на новий розгляд), що у розумінні пункту 4 частини 1 статті 296 ГПК України є достатньою підставою для закриття касаційного провадження у справі №922/64/20 за касаційними скаргами Харківської міської ради та Управління комунального майна та приватизації на постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 у цій справі, відкритого з підстави, передбаченої у пункті 3 частини 2 статті 287 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ГПК України, у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Таким чином, з викладеного вище вбачається, що за наслідками розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/643/20 будуть надані правові висновки щодо правовідносин, які є подібними до правовідносин у даній справі. Вказані висновки безпосередньо впливатимуть на правильність вирішення даної справи, адже відповідно до ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є, зокрема, справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є верховенство права.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів, єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики. Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (ч. 1 ст. 36 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно із п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, заявлене клопотання №3272/20, враховуючи необхідність забезпечення реалізації закріпленого в п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів принципу єдності судової практики, суд зазначає про наявність правових підстав для задоволення клопотання відповідача 3 та зупинення провадження у даній справі до вирішення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/643/20.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задоволити клопотання за вх.№3272/20 від 15.12.2020р. про зупинення провадження у справі.

Зупинити провадження у справі №914/2184/19 до закінчення перегляду справи №922/623/20 Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Зобов`язати учасників справи надати суду копії процесуальних документів за результатами розгляду Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/623/20.

Ухвала набирає законної сили у порядку і строки передбачені ст. 235 ГПК України.

Суддя С.В. Іванчук