ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року Справа № 903/573/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. , суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Транссервісгруп" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 26 жовтня 2020 року у справі № 903/573/20 (суддя Костюк С.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Транссервісгруп"

про стягнення 88 463,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 26 жовтня 2020 року у справі № 903/573/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Транссервісгруп" про стягнення судових витрат залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ТОВ "Юг-Транссервісгруп" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Волинської області від 26.10.2020 у справі № 903/573/20 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву задоволити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Волинської області норм процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання представники сторін не з`явились. При цьому, на адресу апеляційного суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалі справи, Акціонерне товариство "Страхова компанія "ІНГО" звернулось до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Транссервісгруп" про стягнення 88463,50 грн страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 14.08.2020 у справі № 903/573/20 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.09.2020, запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 08.09.2020у справі № 903/573/20 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 13.10.2020.

24.09.2020 Акціонерне товариство "Страхова компанія "ІНГО" звернулось до суду з клопотанням про залишення позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 226 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 13.10.2020 у справі № 903/573/20 заяву АТ "Страхова компанія "ІНГО" про залишення позовної заяви без розгляду задоволено; позовну заяву АТ "Страхова компанія "ІНГО" до ТзОВ "Юг-Транссервісгруп" про стягнення 88463,50 грн страхового відшкодування залишено без розгляду.

20.10.2020 представник відповідача звернувся до суду з заявою про стягнення з позивача витрат за надання професійної правничої допомоги адвокатом в розмірі 10000,00 грн.

Місцевий господарський суд, розглянувши вказану заяву, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

У ст. 130 Господарського процесуального кодексу України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат (постанова Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17).

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.130 ГПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

У відповідності до приписів ч. 5 ст. 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Якщо відповідачем у заяві про компенсацію судових витрат буде належним чином обґрунтовано та доведено хоча б один із перелічених вище фактів, то потенційно матимуть місце підстави для покладення судових витрат на позивача.

Як встановлено судами обох інстанцій, заява представника відповідача не містить конкретних аргументів та доказів необґрунтованості дій позивача.

Сам по собі факт звернення з позовом до суду, який залишений судом без розгляду, не свідчить про необґрунтованість дій позивача та не може вказувати на наявність підстав для покладення на позивача судових витрат, пов`язаних із розглядом справи (ухвала Верховного Суду від 17.09.2018 у справі № 740/4059/17).

Слід зазначити, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

В межах розгляду справи №903/573/20 судами першої і апеляційної інстанції не встановлено недобросовісності дій позивача в розумінні ст. 43 ГПК України, а ухвала місцевого суду від 13.10.2020 про залишення позову без розгляду не містить висновків суду про зловживання стороною наданим їй процесуальним законодавством правом.

Водночас варто зазначити, що підставою для звернення позивача до суду з клопотанням про залишення позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 226 ГПК України стала об`єктивна неможливість розгляду даної справи, з огляду на обставини, які стали відомі позивачу лише під час її розгляду. Зокрема, позивач вказує, що тільки після подачі позову в суд йому стало відомо, що між водієм ОСОБА_1 та відповідачем у даній справі був укладений цивільно-правовий договір, а не трудовий договір. Позивач, отримавши копію цивільно-правового договору, з`ясувавши всі умови даного договору та дослідивши судову практику в таких спорах, скористався свої правом та відповідно до пункту 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України просив суд залишити позов без розгляду.

Вказана обставина також виключає факт необґрунтованості дій позивача та навпаки підтверджує, що звернення позивача до суду із заявою про залишення позову без розгляду було процесуальною необхідністю задля належного та ефективного захисту прав позивача шляхом звернення до суду із новим позовом.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідачем не доведено необґрунтованості дій позивача, як і не доведено та не підтверджено відповідними доказами те, що дії позивача з пред`явлення позову мали на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви відповідача про компенсацію судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Волинської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Транссервісгруп" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 26 жовтня 2020 року у справі №903/573/20 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

4. Справу №903/573/20 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "16" грудня 2020 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.