РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.12.2020Справа № 910/14784/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Макарчук С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про відшкодування збитків 5 960,00 грн., за участю представників позивача - Стасіва В.І., довіреність № 02/822-54 від 02.01.2020 року, відповідача - Пронякіна Є.В., довіреність № ГН-9/2020 від 02.01.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача 5 960,00 грн. страхового відшкодування на підставі ст.ст. 1166, 1187, 1192 ЦК України та ст. 36.4 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів".

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.03.2020 року на автодорозі Миронівка-Канів-Софіївка 38км + 700 м. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мазда», д/н НОМЕР_1 , «Хюндай» д/н НОМЕР_2 (застрахований позивачем транспортний засіб) та автомобіля «Фольксваген» д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 (винна в ДТП особа), в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 63 610,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного Фольксваген» д/н НОМЕР_3 застрахована у Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія "ВУСО".

З урахуванням часткової сплати відповідачем позивачу страхового відшкодування та за вирахуванням франшизи невідшкодованими залишаються збитки у сумі 5 960,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 року відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

19.10.2020 року відповідачем через канцелярію суду було надано клопотання з проханням розглядати дану справу в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2020 року суд вирішив розглядити справу в судовому засіданні з повідомленням сторін та призначив розгляд справи по суті на 18.11.2020 року.

26.10.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в позові з тих підстав, що відповідачем відшкодовано збитки за вирахуванням вартості заміни рульової рейки, пошкодження якої не було зафіксовано в протоколі огляду транспортного засобу.

05.11.2020 року позивачем через канцелярію суду надано відповідь на відзив.

18.11.2020 року в судовому засіданні оголошено перерву на 09.12.2020 року.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.12.2019 між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (страховик, позивач) та ОСОБА_2 (страхувальник, потерпіла особа) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №06-ТR/ЕР-114305971 (далі - договір страхування), відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Хюндай» д/н НОМЕР_2 .

09.03.2020 року на автодорозі Миронівка-Канів-Софіївка 38км + 700 м. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мазда», д/н НОМЕР_1 , «Хюндай» д/н НОМЕР_2 (застрахований позивачем транспортний засіб) та автомобіля «Фольксваген» д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08.04.2020 у справі №697/575/20 у вчиненні вищевказаної ДТП визнано винним ОСОБА_1 та притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Згідно рахунку-фактури СТО №00753 від 20.03.2020 року та акту виконаних робіт №00753 від 15.04.2020 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля «Хюндай» д/н НОМЕР_2 склала 63 610,00 грн.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту та умов договору страхування, розмір страхового відшкодування склав 63 610,00 грн, яке позивачем сплачено на рахунок СТО згідно платіжного доручення №8091 від 15.04.2020.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, особою винною в ДТП є ОСОБА_1 .

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем доведена в судовому порядку.

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Водночас, згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, відповідач, як страховик винної особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у цьому випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю «Хюндай» д/н НОМЕР_2 , було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, яка відповідно до полісу № ЕР/143744250 становить 2 000,00 грн. та за вирахуванням частково сплаченого відповідачем страхового відшкодування (58 817,95 грн. + 1 832,05 грн.), а тому сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті відповідачем на користь позивача дорівнює 5 960,00 грн. (63 610,00 грн. розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування - 2000,00 грн. франшизи - 58 817,95 грн. - 1 832,05 грн.).

Доказів сплати страхового відшкодування в сумі 5 960,00 грн. відповідачем суду не надано.

Судом дана належна оцінка доводам відповідача викладеним у відзиві на позовну заяву, проте доводи відповідача, що відповідачем відшкодовано збитки за вирахуванням вартості заміни рульової рейки, пошкодження якої не було зафіксовано в протоколі огляду транспортного засобу не приймаються судом до уваги з огляду на те, що акт огляду транспортного засобу це лише попередній огляд пошкодженого транспортного засобу під час якого не має повного доступу до всіх прихованих пошкоджених деталей (пошкодження рульової рейки відноситься до внутрішніх пошкоджень автомобіля).

Крім того, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої відповідними документами СТО, на якій проводився ремонт автомобіля.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі №910/9396/17.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5 960,00 грн. страхового відшкодування підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, код 31650052) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, код 32382598) 5 960 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. 00 коп. страхового відшкодування та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 14.12.2020р.

Суддя С.О. Чебикіна