ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"21" грудня 2020 р. м. Ужгород Справа № 907/840/20

Суддя господарського суду Пригара Л.І.,

розглянувши матеріали справи № 907/840/20 та заяви про забезпечення позову у справі № 907/840/20

За позовом Громадської організації "Всеукраїнське фізкультурно - спортивне товариство "Колос", м. Київ

до відповідача 1 Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), м. Ужгород

до відповідача 2 Державного підприємства "СЕТАМ" Міністерства юстиції України, м. Київ

до відповідача 3 Підприємства об`єднання громадян експлуатаційно - виробничого підприємства "Учбово-спортивна база "Закарпаття" Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" АПК України, м. Берегове

до відповідача 4 Товариства з обмеженою відповідальністю "СПД-К", м. Берегове

до відповідача 5 Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА", м. Берегове

про визнання права власності, звільнення з-під арешту нерухомого майно, виключення майна з акту опису й арешту майна від 21.10.2015 року, визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2020 року справу (позовну заяву) № 907/840/20 та заяву про забезпечення позову у справі № 907/840/20 розподілено судді Пригарі Л.І. та передано їх для розгляду судді Пригарі Л.І. 15.12.2020 року.

За приписами ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам /справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 36 цього Кодексу, яка врегульовує питання недопустимості повторної участі судді у розгляді справи. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який серед іншого, полягає в усуненні всіх розумних сумнівів сторін та сторонніх осіб щодо безсторонності такого суду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (див.: Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48).

За приписами ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Положеннями ст. ст. 6, 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до статті 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 року, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Статтею 10 Кодексу суддівської етики встановлено, що суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено та утримуватися від поведінки, будь-яких дій або висловлювань, що можуть призвести до виникнення сумнівів у рівності професійних суддів, народних засідателів та присяжних при здійсненні правосуддя.

Рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 року № 1 був затверджений Коментар до Кодексу суддівської етики (далі - Коментар).

В цьому Коментарі зазначено, що суддя повинен дбати про те, щоб його поведінка була бездоганною з точки зору стороннього спостерігача. Дії та поведінка судді повинні підтримувати впевненість громадськості у чесності й непідкупності судових органів. Не досить лише вершити правосуддя; потрібно, щоб його звершення було очевидним для загалу.

В Коментарі до статті 15 Кодексу зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

В даному випадку, на розгляді у головуючого судді Пригари Л.І. перебувала справа № 907/83/17 (колегія суддів у складі: головуючого судді Пригари Л.І., суддів Ремецькі О.Ф., Ушак І.Г.), у якій досліджувалися окремі аналогічні обставини, за участі тих самих сторін, в тому числі і щодо заяви про забезпечення позову, поданої у справі № 907/83/17 особою, яка є позивачем у даній справі.

Наведена обставина не може бути підставою для висновку про наявність упередженості чи заінтересованості складу суду. Проте, суд не виключає, що під час розгляду справи будь-який із її учасників може заявити про недовіру складу суду з цієї підстави. Відтак, суд враховує, що з суб`єктивної точки зору учасників справи діючий склад суду при розгляді даного позову може вважатися не цілком безстороннім.

З метою уникнення будь - яких сумнівів в неупередженості судді Пригари Л.І. при розгляді даної справи, які можуть спричинити сумніви у безсторонності вказаної судді в інших учасників судового процесу, наслідком чого може бути скасування будь-якого судового рішення, прийнятого суддею у даній справі, можливого подання відповідачами заяв про відвід судді, суд приходить до висновку про необхідність задоволення самовідводу судді Пригари Л.І. від розгляду справи № 907/840/20 та заяви про забезпечення позову у справі № 907/840/20.

Справу № 907/840/20 та заяву про забезпечення позову у справі № 907/840/20 належить передати на повторний автоматизований розподіл у порядку, встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ст. ст. 35, 36, 38, 39, 42, 234 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити самовідвід судді Господарського суду Закарпатської області Пригари Лесі Іванівни від розгляду справи № 907/840/20 за позовом Громадської організації "Всеукраїнське фізкультурно - спортивне товариство "Колос", м. Київ до відповідача 1 Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), м. Ужгород, до відповідача 2 Державного підприємства "СЕТАМ" Міністерства юстиції України, м. Київ, до відповідача 3 Підприємства об`єднання громадян експлуатаційно - виробничого підприємства "Учбово-спортивна база "Закарпаття" Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" АПК України, м. Берегове, до відповідача 4 Товариства з обмеженою відповідальністю "СПД-К", м. Берегове, до відповідача 5 Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА", м. Берегове про визнання права власності, звільнення з-під арешту нерухомого майно, виключення майна з акту опису й арешту майна від 21.10.2015 року, визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна, а також заяви про забезпечення позову у справі № 907/840/20.

2. Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення у відповідності до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та не може бути оскаржена в апеляційному порядку згідно ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

3. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвалу складено та підписано 22.12.2020 року.

Суддя Пригара Л.І.