ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2020 р. Справа№ 910/3902/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Владимиренко С.В.

Корсака В.А.

за участю:

секретаря судового засідання: Кульчицької І.А.,

представників сторін:

позивача: Ніконенко О.О.,

відповідача Чулой І.С.,

третіх осіб: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича багатопрофільна фірма "Будівельно-шляхове підприємство"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 (повний текст складений 30.09.2020)

у справі № 910/3902/20 (суддя Полякова К.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича

багатопрофільна фірма "Будівельно-шляхове підприємство",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "П`єтра Нера",

2. ОСОБА_3 ,

про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування

державної реєстрації змін,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 у справі №910/3902/20 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково: з метою забезпечення позову у справі №910/3902/20 заборонено державним реєстраторам, у тому числі, нотаріусам, іншим акредитованим та посадовим особам, вчиняти реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни складу учасників, розміру часток у статутному капіталу, зміни керівника Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича багатопрофільна фірма "Будівельно-шляхове підприємство" (02094, м. Київ, вул. Маяковського, 68, оф. 233; ідентифікаційний код 19276012). В іншій частині заяви відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду з посиланням на статтю 137 ГПК України мотивована тим, що: вжиття наведених заходів забезпечення позову у разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду; невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ТОВ ВБФ "Будівельно-шляхове підприємство" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити повністю.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2020 справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ Виробнича багатопрофільна фірма "Будівельно-шляхове підприємство" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 у справі № 910/3902/20; розгляд справи призначено на 23.11.2020.

Судове засідання, призначене на 23.11.2020, не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Євсікова О.О. у відпустці, пов`язаній із самоізоляцією через поширення епідемії гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Владимиренко С.В. (у зв`язку з відпусткою судді Попікової О.В.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 прийнято апеляційну скаргу ТОВ Виробнича багатопрофільна фірма "Будівельно-шляхове підприємство" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 у справі № 910/3902/20 до провадження у визначеному складі суду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не навів обґрунтування того, що заходи забезпечення позову зможуть забезпечити реальне виконання рішення у справі та того, що у випадку невжиття таких заходів виконання рішення суду може бути істотно ускладнено чи унеможливлено. Крім того апелянт вважає, що вжиті заходи забезпечення позову порушують права третіх осіб, а саме директора відповідача, якого позбавлено можливості звільнитися із займаної посади.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечив, зазначив, що ухвала місцевого суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і просив залишити вказану ухвалу без змін.

У судовому засіданні 21.12.2020 представник відповідача надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності вказаних представників.

Частинами 1, 4 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича багатопрофільна фірма "Будівельно-шляхове підприємство" про: визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ ВБФ "Будівельно-шляхове підприємство", викладеного у протоколі від 07.02.2017 №07/02; скасування державної реєстрації змін (зміна місцезнаходження, зміна складу або інформації про засновників) до установчих документів юридичної особи ТОВ ВБФ "Будівельно-шляхове підприємство" від 10.02.2017 за №9026044 та державної реєстрації внесення змін (зміна додаткової інформації, зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів) про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами до установчих документів від 10.02.2017 за №0026044.

Ухвалою місцевого суду від 07.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

29.09.2020 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просив заборонити державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, іншим акредитованим та посадовим особам, вчиняти реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни складу учасників, розміру часток у статутному капіталі ТОВ ВБФ "Будівельно-шляхове підприємство", зміни керівника, підписантів, рішень про припинення (будь-яким шляхом) та будь-яких змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ ВБФ "Будівельно-шляхове підприємство".

В обґрунтування даної заяви про забезпечення позову заявник вказав, що невжиття обраного позивачем способу забезпечення позову суттєво ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, призведе до необхідності подання нових позовів до третіх осіб для відновлення корпоративних прав позивача. Позивач також зауважив на неодноразовій зміні складу учасників та розміру часток у товаристві, внесення змін щодо відомостей про директора, прийнятих без участі позивача.

У свою чергу представник відповідача в судовому засіданні місцевого 29.09.2020 надав усні заперечення щодо поданої заяви та послався на недоведеність утруднення виконання рішення суду у даній справі, спірні правовідносини у якій носять немайновий характер, а також відсутність доказів щодо частої зміни переліку засновників (учасників) товариства.

Відповідно до частини 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до положень статті 137 Господарського процесуального права України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" позов може бути забезпечений шляхом заборони вчинення реєстраційних дій у Реєстрі.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Співмірність заходів до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

При цьому, оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Зі змісту заявлених позовних вимог слідує, що спір у справі стосується визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ ВБФ "Будівельно-шляхове підприємство", викладених у протоколі від 07.02.2017 №07/02, щодо зміни складу учасників товариства шляхом виключення зі складу учасників позивача, звільнення позивача з посади директора, а також скасування відповідних державних реєстрацій таких змін.

Ухвалою місцевого суду від 07.04.2020 про відкриття провадження у даній справі залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "П`єтра Нера" - учасника ТОВ ВБФ "Будівельно-шляхове підприємство".

Водночас, як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, під час розгляду даної справи до реєстру внесені зміни щодо ТОВ ВБФ "Будівельно-шляхове підприємство", які стосувались зміни переліку засновників (учасників) товариства. Так, станом на момент розгляду даної заяви засновником (учасником) відповідача є Товариство з обмеженою відповідальністю "Д.Л.К.М.".

За наведених обставин місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист або поновлення порушених корпоративних прав або інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся до суду, оскільки у разі вчинення державним реєстратором нових реєстраційних дій щодо ТОВ ВБФ "Будівельно-шляхове підприємство" на підставі прийнятих за відсутності позивача рішень, буде неможливим захист або поновлення зазначених прав в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Оскільки спір у даній справі стосується захисту та поновлення корпоративних прав позивача, які останній вважає порушеними внаслідок виключення його зі складу учасників ТОВ ВБФ "Будівельно-шляхове підприємство", звільнення з посади керівника та прийняття рішення зборів за його відсутності, то подальші зміни в складі учасників вказаного товариства безпосередньо стосуються даного спору та впливають на можливість їх ефективного захисту в даному спорі прав позивача (у разі встановлення обставин їх порушення).

З огляду на наведене апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на невідповідність предмету позову вжитим заходам його забезпечення.

Аналогічна правова позиція щодо відповідності таких заходів забезпечення позову викладена у постанові Верховного Суду від 05.03.2018 у справі №910/9474/17.

Таким чином, місцевий суд вірно визнав обґрунтованою заяву позивача в частині забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, у тому числі, нотаріусам, іншим акредитованим та посадовим особам, вчиняти реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни складу учасників, розміру часток у статутному капіталу ТОВ ВБФ "Будівельно-шляхове підприємство".

Водночас колегія суддів погоджується з місцевим судом у тому, що позивач не надав доказів вчинення або наміру вчинення дій щодо реєстрації припинення діяльності товариства, внесення інших відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того захід забезпечення позову має бути конкретно визначеним заявником, у зв`язку з чим місцевий підставно суд дійшов висновку відмовити у іншій частині заяви про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти вказані реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також заборони здійснювати державну реєстрацію будь-яких інших (невизначених) змін стосовно відомостей ТОВ ВБФ "Будівельно-шляхове підприємство".

Однак колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду в частині наявності підстав для заборони вчиняти реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни керівника Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича багатопрофільна фірма "Будівельно-шляхове підприємство" з огляду на таке.

Як зазначено у ч. 10 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Апеляційний суд вважає, що позивач не навів достатнього обґрунтування того, що заходи забезпечення позову у цій частині зможуть забезпечити реальне виконання рішення у справі та того, що у випадку невжиття таких заходів виконання рішення суду може бути істотно ускладнено чи унеможливлено.

Крім того колегія суддів погоджується з апелянтом, що вжиті заходи забезпечення позову в частині заборони вчиняти реєстраційні дії щодо зміни керівника Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича багатопрофільна фірма "Будівельно-шляхове підприємство" порушують права третіх осіб, а саме директора відповідача, якого позбавлено можливості, наприклад, звільнитися із займаної посади.

При цьому колегія суддів відзначає, що вжиті місцевим судом заходи забезпечення позову в частині заборони вчиняти реєстраційні дії щодо зміни складу учасників та розміру часток у статутному капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича багатопрофільна фірма "Будівельно-шляхове підприємство" не обмежують права товариства щодо його господарської діяльності до вирішення спору по суті, оскільки унеможливлюють лише внесення записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо змін складу учасників, розміру часток у статутному капіталі.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" підставами для відмови у державній реєстрації є наявність у Єдиному державному реєстрі відомостей про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії.

Відповідно до ч. 10 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.

Частиною 5 ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з виском місцевого суду про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, однак у частині, визначеній апеляційним судом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржник не надав суду апеляційної інстанції.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Беручи до уваги наведене, всі інші аргументи учасників судового процесу колегія судів з урахуванням п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України відхиляє як такі, що не стосуються предмета спору, є явно необґрунтованими та неприйнятними з огляду на законодавство та усталену судову практику.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції не надав вичерпної відповіді на всі істотні питання, що виникають при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову у матеріально-правовому сенсі, а тому ухвала місцевого суду підлягає зміні шляхом зміни абзацу 2 її резолютивної частини.

Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу місцевим судом відповідно до ст. 129 ГПК України за результатами подальшого розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича багатопрофільна фірма "Будівельно-шляхове підприємство" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 у справі №910/3902/20 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 у справі №910/3902/20 змінити, виклавши абз. 2 її резолютивної частини у такій редакції:

«З метою забезпечення позову у справі №910/3902/20 заборонити державним реєстраторам, у тому числі, нотаріусам, іншим акредитованим та посадовим особам, вчиняти реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни складу учасників, розміру часток у статутному капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича багатопрофільна фірма "Будівельно-шляхове підприємство" (02094, м. Київ, вул. Маяковського, 68, оф. 233; ідентифікаційний код 19276012).».

3. В решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 у справі №910/3902/20 залишити без змін.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3902/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 22.12.2020.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді С.В. Владимиренко

В.А. Корсак