ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" грудня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1475/16

Суддя Конюх О.В., розглянувши скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Нотапс від 25.11.2020 № 25-1/11 на дії та бездіяльність державного виконавця Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчих провадженнях № 57332528 та № 57332587 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Нотапс, м. Київ,

до відповідачів: 1) товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп,

с. Мархалівка Васильківського району Київської області,

2) товариства з обмеженою відповідальністю Зоря-Нова,

с. Золотарівка Шахтарського району Донецької області,

про стягнення 22 292,03 грн.

за участю представників:

від позивача (скаржник): Грищенко О.М., адвокат, довіреність від 20.03.2020;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2 (боржник): не з`явився;

від відділу ДВС: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 06.06.2016 у справі №911/1475/16 позов ТОВ «Компанія «Нотапс» задоволено частково та стягнуто солідарно з ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» та ТОВ «Зоря-Нова» на користь ТОВ «Компанія «Нотапс» 13344,31 грн. пені, 761,84 грн. процентів річних, 7 882,80 грн. інфляційних втрат; стягнуто з ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» та на користь ТОВ «Компанія «Нотапс» 679,63 грн. судового збору, 1479,61 грн. витрат на послуги адвоката; стягнуто з ТОВ «Зоря-Нова» на користь ТОВ «Компанія «Нотапс» 679,63 грн. судового збору, 1 479,61 грн. витрат на послуги адвоката.

На виконання рішення господарського суду Київської області від 06.06.2016 у справі №911/1475/16, яке набрало законної сили 24.06.2016, господарським судом Київської області видано накази від 30.06.2016 №911/1475/16 про примусове виконання рішення.

26.11.2020 від товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» до господарського суду Київської області надійшла скарга від 25.11.2020 № 25-1/11 на дії та бездіяльність державного виконавця Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) по справі № 911/1475/16, в якій скаржник просить суд:

- прийняти та задовольнити скаргу ТОВ «Компанія «Нотапс» на дії та бездіяльність державного виконавця Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчих провадженнях № 57332528 та № 57332587 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16;

- визнати дії державного виконавця Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчих провадженнях № 57332528 та № 57332587 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16, котрі виразились у винесенні постанов від 17.11.2020 про повернення наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16 стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», протиправними, передчасними та незаконними;

- визнати незаконними та скасувати постанови Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 17.11.2020 про повернення наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16 стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- визнати за період із 28.04.2020 по 17.11.2020 неправомірною бездіяльність державного виконавця Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчих провадженнях № 57332528 та № 57332587 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16.

Скарга обґрунтована тим, що ухвалою господарського суду Київської області від 02.12.2019 у справі № 911/1475/16 задоволено скаргу ТОВ «Компанія «Нотапс» на дії та бездіяльність державного виконавця, зокрема визнано недійсними та скасовано постанови державного виконавця від 04.11.2019 про повернення виконавчих документів стягувачеві.

Скаржник твердить, що на виконання вказаної ухвали від 02.12.2019 орган ДВС в порядку ч. ч. 1, 2 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» був зобов`язаний відновити виконавчі провадження не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення суду.

Виконавчі провадження не було відновлено. Натомість, 01.04.2020 державним виконавцем було винесено постанови про передачу виконавчих проваджень від Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та 01.04.2020 начальником відділу винесено постанови про скасування виконавчої дії від 04.11.2019 про повернення ВД стягувачу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.04.2020 по справі № 911/1475/16 зобов`язано державного виконавця або іншу посадову особу Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) усунути допущене порушення (поновити порушене право замовника) шляхом відновлення виконавчих проваджень № 57332528 та № 57332587 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16 із врахуванням ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала суду виконана не була, виконавчі провадження за постановою державного виконавця відновлені не були, відтак для стягувача не розпочався встановлений частиною 2 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» місячний строк для пред`явлення наказів до виконання, накази повторно до відділу ДВС пред`явлені не були і фізично знаходяться у стягувача.

Однак, 17.11.2020 державним виконавцем винесено постанови Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про повернення наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16 стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що на думку скаржника є протиправним та незаконним.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.11.2020 розгляд скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» від 25.11.2020 № 25-1/11 на дії та бездіяльність державного виконавця Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчих провадженнях №№ 57332528, 57332587 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16 призначено на 07.12.2020.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.12.2020 розгляд зазначеної скарги відкладався на 14.12.2020.

10.12.2020 на електронну адресу господарського суду Київської області надійшов лист-повідомлення Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполь Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Харків), яким останній просив суд відкласти розгляд скарги на іншу дату, а також повідомив суд, що відзив (заперечення) на скаргу буде надіслано до суду найближчим часом.

Суд звертає увагу на те, що поданий лист всупереч вимогам частини 8 ст. 42 ГПК України не скріплений електронним цифровим підписом заявника. Крім того, десятиденний строк вирішення скарги на дії органу державної служби, встановлений ст.342 ГПК України і жоден з учасників судового процесу не просив суд його продовжити. Скаржник проти відкладення розгляду скарги заперечує, посилаючись на триваюче порушення його матеріальних та процесуальних прав.

У судові засідання 07.12.2020 та 14.12.2020 з`явився представник скаржника/стягувача. Відповідачі та відділ ДВС своїх уповноважених представників не направили, хоча про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Нотапс від 25.11.2020 № 25-1/11 на дії та бездіяльність державного виконавця Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчих провадженнях № 57332528 та № 57332587 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16, господарський суд зазначає таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Приписами частин 1 та 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ст. 129-1 Конституції України, згідно з якою судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Постановою Лівобережного відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 02.10.2018 відкрито виконавче провадження № 57332587 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області у справі № 911/1475/16 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря-Нова» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» 2 159,24 грн., з яких: 1 479,61 грн. витрат на послуги адвоката та 679,63 грн. судового збору.

Постановою Лівобережного відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 02.10.2018 відкрито виконавче провадження № 57332528 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області у справі № 911/1475/16 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря-Нова» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» 21 988,95 грн., з яких: 13 344,31 грн. пені, 761,84 грн. три проценти річних, 7 882,80 грн. інфляційних втрат.

Постановами Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у м. Маріуполь Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Харків) від 04.11.2019 № 57332587 та № 57332528 повернуто виконавчі документи стягувачу без виконання на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до вказаних постанов оригінали наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі №911/1475/16 були повернуті скаржнику і продовжують у нього знаходитись станом на дату судового засідання 14.12.2020.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.12.2019 у справі № 911/1475/16 задоволено скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» на дії та бездіяльність державного виконавця, зокрема визнано недійсними та скасовано постанови державного виконавця від 04.11.2019 про повернення виконавчих документів стягувачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Отже, отримавши ухвалу господарського суду Київської області від 02.12.2019, державний виконавець мав відновити виконавчі провадження не пізніше наступного робочого дня про що винести відповідну постанову. Від дати отримання такої постанови для стягувача розпочинає перебіг встановлений частиною 2 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» місячний строк для пред`явлення наказу до виконання.

Разом із тим, державним виконавцем вимоги закону виконані не були.

Натомість, згідно інформації про виконавчі провадження №57332587 та №57332528 в АСВП (роздрукованої станом на 25.11.2020 і додатної до скарги), 01.04.2020 державним виконавцем було винесено постанови про передачу виконавчих проваджень №57332587 та №57332528 від Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у зв`язку із реорганізацією.

01.04.2020 начальником відділу Лівобережного відділу ДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанови у ВП №57332528 та у ВП №57332587 про скасування процесуального документу, якими скасовані документи Постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 04.11.2019, що видані Голояд О.В. в обох виконавчих провадженнях.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.04.2020 по справі № 911/1475/16 зобов`язано державного виконавця або іншу посадову особу Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) усунути допущене порушення (поновити порушене право замовника) шляхом відновлення виконавчих проваджень № 57332528 та № 57332587 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16 із врахуванням ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказана ухвала суду від 27.04.2020 набрала законної сили.

Разом із тим, за період з грудня 2019 і до 25.11.2020 постанови про відновлення виконавчих проваджень винесені так і не були, що вбачається з поданих стягувачем роздрукованих станом на 25.11.2020 Інформацій про виконавчі провадження № 57332587 та № 57332528, стягувач не пред`являв до органу ДВС наявні у нього оригінали наказів.

Натомість, відповідно до постанови Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 17.11.2020 накази господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16 повернуті стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що на думку скаржника є передчасним, протиправним та незаконним.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами 2, 3 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною 7 статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Частинами 1-2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з частинами 1-2 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно (ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Роздрукована станом на 25.11.2020 Інформація про виконавчі провадження № 57332587 та № 57332528 за оскаржуваний період з 28.04.2020 по 17.11.2020 не містить жодних відомостей про дії державного виконавця, спрямовані на виконання судового рішення; при цьому оригінали наказів господарського суду у справі №911/1475/16 знаходяться у стягувача і до повторного виконання не пред`являлися у зв`язку зі відсутністю постанов про відновлення виконавчих проваджень в порядку ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Тож, державним виконавцем не вчинено дій щодо відновлення виконавчих проваджень № 57332528 та № 57332587 у порядку та строки, встановлені ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» та протягом строку до 17.11.2020 не вчинено належних відповідних закону та достатніх дій до виконання рішення суду.

Постанови від 17.11.2020 №№ 57332528, 57332587 про повернення виконавчого документа стягувачу, були винесені на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

У вказаних постановах державним виконавцем було зазначено, що (мовою оригіналу): «за результатами пошуку у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та з відповіді Головного управління статистики у Донецькій області встановлено, що місце знаходження ТОВ «Зоря-Нова» (): Шахтарський район, с. Золотарівка, вул. Ломоносова, 2, тобто підприємство не здійснило перереєстрацію на підконтрольній українській владі території. Постановами від 15.07.2015, 13.07.2016, 14.07.2016, ВП №№ 57332528, .05.2016 про арешт майна боржника було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, відомості про обтяження внесено до відповідних державних реєстрів. На підставі відповіді з ДФС про наявність у боржника рахунків було накладено арешти на кошти боржника, державним виконавцем згідно вимог чинного законодавства до установ банків направлялися платіжні вимоги, але кошти на відповідний рахунок відділу ДВС не надходили у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках боржника. Після повторного направлення платіжних вимог до установ банків, встановлено, що згідно відміток банківських установ на платіжних вимогах кошти на рахунках боржника відсутні. Згідно реєстру речових прав на нерухоме майно, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та державного реєстру Іпотек встановлено, що боржником зареєстровано нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: с. Золотарівка та с. Дубівка Шахтарського району, тобто на території непідконтрольній українській владі, що унеможливлює вчинення виконавчих дій на такій території. Згідно відповідей з МВС України та Держпродспоживслужби в Донецькій області встановлено, що за боржником зареєстровано транспортні засоби та сільськогосподарська техніка. Транспортні засоби та сільськогосподарська техніка були оголошені у розшук але на теперішній час не розшукані. Згідно відповіді з Головного управління національної поліції у Донецькій області встановлено, що транспортні засоби, що належать боржнику ТОВ «Зоря-Нова» перебувають у розшуку. Згідно відповіді з Головного управління статистики у Донецькій області було встановлено, що ТОВ «Зоря-Нова» за 2017, 2018, 2019, 2020 роки не надавало фінансову та статистичну звітність до органів статистики. Згідно відповіді з ДП «Держреєстри України» встановлено, що ТОВ «Зоря-Нова» не зберігає зерно на зернових складах. Згідно відповіді з Державної служби України з безпеки на транспорті встановлено, що відсутні записи щодо суден, власником або судновласником яких є ТОВ «Зоря-Нова». Згідно відповіді ПАТ «Укрзалізниця» було встановлено, що інформації про вагони за ТОВ «Зоря-Нова», як власника, в АБД ПВ не має. Крім того, зазначене підприємство відсутнє у довіднику «Собственники грузових вагонов государств-участников Содружества». Також в інформаційних базах відсутні відомості про зареєстровані локомотиви зазначеного підприємства. Згідно відповіді з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку встановлено, що ТОВ «Зоря-Нова» серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10% і більше статутного капіталу), відсутнє. Згідно відповіді з ДП «Український інститут інтелектуальної власності» встановлено, що за результатами пошуку об`єктів промислової власності, що належить ТОВ «Зоря-Нова», не виявлено. Згідно повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей, наданий ДП «Національні інформаційні системи» встановлено, що за вказаними параметрами запиту щодо видання ТОВ «Зоря-Нова» довіреностей на ім`я третіх осіб на право користування рухомим майном, в Єдиному реєстрі довіреностей інформація відсутня. Згідно відповіді з ГУ ДФС у Донецькій області встановлено, що ТОВ «Зоря-Нова» () серед платників земельного податку та інших зборів, котрі справляються за користування землею, та повідомлено, що земельна ділянка, за якою зареєстрована ТОВ «Зоря-Нова» знаходиться на непідконтрольній території України. ТОВ «Зоря-Нова» перебуває за основним місцем обліку у Слов`янській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області (Шахтарський район) з 12.12.2014. ТОВ «Зоря-Нова» не звітує з 2014 року. Остання декларація з плати за землю надана за 2014 рік. Станом на 07.11.2018 у ТОВ «Зоря-Нова» обліковується податковий борг за платежем 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» у сумі 34605,96 грн., який виник за період з 30.09.2014 по 30.01.2015. З 22.08.2014 по теперішній час підприємством не здійснювалась сплата за платежем 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб». Згідно ДП «Аграрні реєстри» про видані боржником аграрні розписки, а також відомості про майно та осіб, що є боржниками і кредиторами за такими розписками. Згідно відповіді інформація щодо ТОВ «Зоря-Нова» відсутня у Реєстрі аграрних розписок.».

З наведених підстав державним виконавцем Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було винесено постанови від 17.11.2020 №№ 57332528, 57332587 про повернення виконавчого документа стягувачу та повернуто скаржнику (стягувачу) виконавчі документи - накази господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16.

Суд звертає увагу, що відомості про вчинення дій, та документи, які зазначені у постановах від 17.11.2020 в АСВП відсутні. Дати вчинення дій та дати та інші реквізити документів, на які посилається державний виконавець, у постановах не зазначені. Між тим, періодичність проведення перевірок майнового стану боржника чітко визначена Законом України «Про виконавче провадження», і такі перевірки не мають вчинятись виконавцем одноразово (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.07.2018 у справі № 915/1294/13).

Сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

У свою чергу, відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.08.2019 у справі № 913/438/16.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що незаконна бездіяльність державного виконавця у виконавчих провадженнях №57332528 та №57332587 за період з 28.04.2020 по 17.11.2020 скаржником доведена.

Дії державного виконавця Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанов від 17.11.2020 про повернення наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16 стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» є протиправними, передчасними та незаконними.

З огляду на викладене постанови Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 17.11.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчих провадженнях № 57332528 та № 57332587 суд визнає недійсними та скасовує.

Згідно ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Як визначено ч.2 ст.343 ГПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи наведене, суд задовольняє скаргу ТОВ Компанія Нотапс на дії та бездіяльність державного виконавця Лівобережного у м. Маріуполі Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчих провадженнях №57332528 та № 57332587 повністю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 234, 339, 342 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» на дії та бездіяльність Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) по справі № 911/1475/16 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними, передчасними та незаконними дії державного виконавця Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчих провадженнях № 57332528 та № 57332587 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16, які полягали у винесені постанов від 17.11.2020 про повернення наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16 стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

3. Визнати недійсними та скасувати постанови Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 17.11.2020 про повернення наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16 стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

4. Визнати за період з 28.04.2020 по 17.11.2020 неправомірною бездіяльність державного виконавця Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчих провадженнях № 57332528 та № 57332587 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі № 911/1475/16.

Копію ухвали надіслати стягувачу, боржнику та Лівобережному відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (87516, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Московська, буд. 7).

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 255 ГПК України протягом строків, передбачених ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали підписано 17.12.2020.

Суддя О.В. Конюх