ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.12.2020м. ДніпроСправа № 904/5749/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛПРОМ"

до Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ"

про стягнення 11 446,88 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 11 280,00 грн. - основного боргу, 166,88 грн. - 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) учасників справи за наявними у справі документами.

Про вирішення спору сторони повідомлялися належно, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та докази направлення інформації на електронну адресу.

Всупереч вимог суду, викладених в ухвалі від 27.10.2020, Відповідач відзив на позовну заву не надав, фактично відмовившись від захисту від вимог Позивача, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2020 сторонами укладено Договір поставки №61/21 (далі Договір), за п.1.1 якого Постачальник (Позивач) зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі передати у власність Покупцю продукцію, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити продукцію.

Найменування, асортимент, одиниці виміру, кількість та ціна продукції, що є предметом поставки за цим Договором визначаються сторонами у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.2. Договору).

Ціна на продукцію, що поставляється за цим Договором, узгоджується сторонами в специфікаціях (п.2.1. Договору).

Загальна сума Договору становить суму всіх підписаних сторонами специфікацій. Ціни на продукцію за цим Договором, ціни у видаткових накладних, у рахунках на оплату продукції, інших документах до Договору вказуються в національній валюті України (п.2.3. Договору).

Покупець здійснює оплату продукції не пізніше 30 календарних днів з дати постачання, якщо інше не вказується в специфікаціях (п.3.2. Договору).

Продукція постачається партіями відповідно до письмових заявок Покупця та за його рахунок, якщо інше не вказується в специфікаціях (п.4.1. Договору).

Строк постачання продукції вказується в специфікаціях (п.4.3. Договору).

Покупець зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлену продукцію (п.7.1.1. Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати підписання та діє до 31.12.2021 року. Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань та відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього Договору (п.12.1. Договору).

Згідно з укладеною сторонами специфікацією № 1 від 12.03.2020 до Договору, Позивач зобов`язався поставити Відповідачеві товар на загальну суму 11 280,00 грн., а саме: порошок периклазовий ППЕ-88 ТУ У 23.2-14-2018, у кількості 1,000 т.

Відповідно до умов специфікації:

Порядок розрахунків: відтермінування платежу 30 календарних днів з дати постачання; Датою постачання вважається дата, що вказується на видатковій накладній;

Термін постачання: не пізніше 3 календарних днів з дати підписання специфікації.

Умови постачання: DDP склад Покупця (м.Дніпро, вул. Сухий острів,3).

На виконання умов Договору, Позивач поставив, а Відповідач прийняв товар на загальну суму 11 280,00 грн., що підтверджується видатковою накладною: №РН-0000022 від 16.03.2020, товарно-транспортною накладною №242 від 16.03.2020.

Позивач, на виконання п. 3.1. Договору, виставив рахунок-фактури на оплату продукції №СФ-0000046 від 16.03.2020 на суму 11 280,00 грн.

За даними Позивача, не спростованими Відповідачем, останній за поставлений товар не розрахувався, у зв`язку з чим, за ним обліковується борг у розмірі 11 280,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору, Позивач направляв Відповідачеві претензії про погашення заборгованості (вих. №05/08/20 від 05.08.2020 та №25/09/20 від 25.09.2020), які Відповідач залишив без відповіді та задоволення.

З посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України на прострочений борг Відповідача, Позивач нарахував 3 % річних 166,88 грн. за період прострочення з 16.04.2020 по 12.10.2020.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є умови виконання договору поставки, період виникнення (існування) зобов`язань, строки оплати та обґрунтованість нарахування основного боргу та 3 % річних.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є умови виконання договору поставки, період виникнення (існування) зобов`язань, строки оплати та обґрунтованість нарахування боргу і штрафних санкцій.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77 визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.

Перевіривши наведені вище докази, надані Позивачем (Договір, специфікацію №1, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, рахунок), суд визнає обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи суму боргу в розмірі 11 280,00 грн.

За перерахунком суду 3% річних становлять 166,43 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, до стягнення належать: 11 280,00 грн. - основного боргу, 166,43 грн. 3 % річних, у решті позовних вимог слід відмовити.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241,247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛПРОМ" до Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ", 49000, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, 3 (код 00168076) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛПРОМ", 49044, м. Дніпро, вул. Гоголя, буд. 15, оф. 37 (код 41008928) 11 280,00 грн. - основного боргу, 166,43 грн. 3% річних, 2 101,92 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 22.12.2020

Суддя С.Г. Юзіков