ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Черкаси справа № 925/1118/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Сахно І.В., за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом: Кураса С.А. - адвокат,

від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом: Трушков В.Л. - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу:

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут", м. Черкаси

до Комунального підприємства "ВодГео", м. Сміла, Черкаська область

про стягнення 3 065 713,31 грн

та за зустрічним позовом Комунального підприємства "ВодГео", м. Сміла, Черкаська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут", м. Черкаси

про визнання укладеним договору реструктуризації,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулося з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" (вул. Благовісна, 166, м. Черкаси, 18002, ) до Комунального підприємства "ВодГео" (пров. Якова Водяного, буд. 45, м. Сміла, Черкаська область, 20705, ) в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 2911063,67 грн, пеню в розмірі 117 921,79 грн, інфляційних втрат 22 017,64 грн, 3 % річних в розмірі 14 710,21 грн та судових витрат.

Первісний позов обґрунтований тим, що за укладеним між сторонами договором позивач поставив, а відповідач спожив електричну енергію та станом на 01.07.2020 за відповідачем рахується заборгованість з оплати заборгованості за спожиту електроенергію.

Ухвалою від 01 вересня 2020 року Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами загального позовного провадження.

21 вересня 2020 року від відповідача за первісним позовом надійшов відзив на позовну заяву від 21.09.2020 № 1129/01-10, у якому він проти вимог заперечує оскільки позивач не подав всіх документів, що характеризують відносини сторін, не вірно визначив період, за який надавалися послуги.

28 вересня 2020 року від позивача за первісним позовом надійшла відповідь на відзив від 28.09.2020 № 2000//01, у якій він заперечує проти доводів відповідача.

05 жовтня 2020 року від Комунального підприємства "ВодГео" надійшов зустрічний позов від 05.10.2020 № 1273/01-10 про визнання укладеним договору реструктуризації за спожиту електричну енергію між кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" та боржником - Комунальним підприємством "ВодГео", строком на 60 місяців з оплатою в рівних частинах щомісячно, в редакції типового договору згідно Постанови КМУ від 29 березня 2017 року № 221 "Про затвердження Типового договору про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію".

Ухвалою від 15 жовтня 2020 року Господарський суд Черкаської області поновив строк на звернення із зустрічним позовом; прийняв зустрічний позов Комунального підприємства "ВодГео" для спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" до Комунального підприємства "ВодГео" і об`єднав вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі № 925/1118/20.

15 жовтня 2020 року від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи, які свідчать про те, що позивачем за первісним позовом період завершення постачання електричної енергії визначено невірно.

15 жовтня 2020 року на електронну пошту суду надійшло пояснення свідка - працівника Комунального підприємства "ВодГео" Трушкова В.Л ..

05 листопада 2020 року від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву від 04.11.2020 № 2346/01/01, у якому він проти вимог про визнання укладеним договору реструктуризації заперечує, оскільки позовна заява подана без дотримання вимог ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України; Комунальне підприємство "ВодГео" не виконало всі необхідні дії та умови для укладання договору реструктуризації, що є обов`язковими в силу вимог Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", Постанови КМУ № 93 від 21.02.2017, зокрема не отримало погодження державного органу, до сфери управління якого належить, або відповідного органу місцевого самоврядування на реструктуризацію кредиторської заборгованості та включення підприємства до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

09 листопада 2020 року від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов від 09.11.2020 №1371/01-10.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.11.2020 відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

30 листопада 2020 року від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом надійшла заява про зменшення позовних вимог. В заяві зазначено, що КП «ВодГео» мало підстави сподіватись, що відбудуться зміни в законодавстві щодо забезпечення врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення після прийняття Верховною Радою України законопроекту реєстраційний № 3508 від 09.10.2020 з доданим інформаційним листом Міністерства розвитку громад та територій України від 23.09.2020 додано. Оскільки зміни до закону досі не внесені, а після початку розгляду справи по суті, зміни до зустрічного позову не можливі, КП «ВодГео» просить продовжити процесуальний строк на зменшення позовних вимог, прийняти заяву про зменшення позовних вимог до розгляду та зменшити позовні вимоги за зустрічним позовом, а саме ухвалити рішення яким визнати укладеним договір про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію між кредитором, Товариством з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» та боржником, Комунальним підприємством «ВодГео» на суму 2911063 грн 67 коп., строком на 12 місяців з оплатою в рівних частинах щомісячно, в редакції виконаній на основі типового договору згідно Постанови КМУ від 29 березня 2017 року №221 «Про затвердження Типового договору про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію».

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки позивач за зустрічним позовом звернувся з заявою про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, в якій доведено наявність поважних причин пропуску такого строку, судом продовжено процесуальний строк та прийнято заяву про зменшення позовних вимог, отже, зустрічна позовна заява буде розглядатись з урахуванням зменшення позовних вимог.

30 листопада 2020 року від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом надійшли заперечення в яких вказано наступне. КП «ВодГео» діяло як передбачено п. 5.9. договору № 1 від 20.02.19, звернулось до ТОВ «Черкасиенергозбут» із заявою про реструктуризацію заборгованості, додало докази що підтверджують обмежену платоспроможність - довідку про наявність податкового боргу видану ГУ ДПС у Черкаській області та проект договору про реструктуризацію заборгованості на 12 місяців. Проект договору був виконаний на основі типового (згідно постанови КМУ від 29 березня 2017 року № 221).

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом первісний позов підтримав повністю з підстав зазначених у позовній заяві та просив його задовольнити. Проти зустрічного позову заперечував з підстав вказаних у відзиві на зустрічну позовну заяву, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом проти первісного позову заперечував повністю з підстав зазначених у відзиві на первісний позов та просив відмовити у його задоволенні. Зустрічний позов підтримав з у рахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив задовольнити зустрічну позовну заяву.

У судовому засіданні оголошувалась перерва.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 07.11.2020 проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено такі обставини.

Комунальним підприємством "ВодГео" (споживач - відповідач по справі) подано заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу.

20 лютого 2019 року між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут", як постачальником, та відповідачем - Комунальним підприємством "ВодГео", як споживачем, був укладений договір про постачання електричної енергії споживачу № 1 (далі - Договір, а.с. 12-15).

Відповідно до п.п. 1.1.-1.2. Договору, цей договір постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі - Споживач), постачальником електричної енергії (далі - Постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднанням, яка є додатком 1 до цього договору. Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Відповідно до п. 2.1. Договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії. Малі не побутові споживачі можуть використовувати електричну енергію для професійної та підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 3.1 Договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.

У пункті 3.2 Договору зазначено, що споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ, та умов цього договору

Постачальник за цим Договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору (пункт 3.3 договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору;

Відповідно до п. 5.4. Договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до споживача диференційованих цін електричної енергії суми вказані у рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін;

п. 5.5. - розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць;

Відповідно до п. 5.6. Договору розрахунки споживача за цим договором здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок). При цьому споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему , он-лайн переказ, поштовий переказ , внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, в тому числі у разі його зміни;

Відповідно до п. 5.7 Договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений в рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати , зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Відповідно до п. 13.1. - цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника.

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

20 лютого 2019 року сторони підписали Додаток № 3 до Договору "Комерційна пропозиція" (а.с. 17).

Відповідно до Комерційної пропозиції № 4/2 "Вільна ціна 60%/40%" (а.с. 17), погодженої сторонами, як Додаток № 2 до Договору, предметом комерційної пропозиції є постачання електричної енергії як товарної продукції. У Комерційній пропозиції передбачені наступні умови:

п. 1 "ціна (тариф) на електричну енергію" - ціна на прогнозований обсяг електричної енергії у розрахунковому періоді, яка зазначається у рахунку попередньої оплати буде визначатись постачальником за вказаною у додатку 2 формулою. Ціна спожитої електроенергії у розрахунковому періоді, яка зазначена в акті - купівлі продажу електроенергії визначаються постачальником за вказаною у додатку 2 формулою.

п. 3 "спосіб оплати та терміни (строк) оплати" - оплата електричної енергії здійснюється споживачем плановими платежами за наступним графіком: - до 24 числа місяця, що передує розрахунковому 60 % вартості заявлених обсягів на розрахунковий місяць з урахуванням ПДВ; - до 5 числа розрахункового місяця - 40 % вартості заявлених обсягів на розрахунковий місяць з урахуванням ПДВ; з остаточним рахунком, що проводиться за фактичну відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку.

Оплата здійснюється на поточний рахунок Постачальника, зазначеного у Договорі та/або у розрахункових документах.

Згідно з п. 6 Комерційної пропозиції № 4/2, за порушення строків сплати рахунку, які встановлені пунктом 5.10. Договору, споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу постачальника зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. За порушення строків сплати рахунку, які встановлені пунктом 5.10. Договору, за користування чужими грошовими коштами споживач зобов`язаний сплачувати проценти у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

п. 9 "строк дії договору та умови пролонгації" - договір набирає чинності з дня наступного за днем отримання ТОВ "Черкасиенергозбут" заяви-приєднання споживача до умов договору про постачання електричної енергії споживачу, в якій вказано про обрання комерційної пропозиції № 4/2. Якщо постачальник не повідомить споживача протягом трьох робочих днів, про його невідповідність критеріям обраної комерційної пропозиції, договір вважається укладеним на строк 6 місяців.

15.04.2019 сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 1 від 20.02.2019 (а.с. 18), в якій сторони погодили зокрема наступне:

Збільшити ціну за одиницю товару - електрична енергія на 5,148 коп. з ПДВ, ціна за одиницю становить 2,06226 грн. Загальна вартість товару залишається без змін та становить 15 509 558 грн. Поставка товару здійснюється до грудня 2019 року.

31.12.2019 сторонами укладено додаткову угоду № 5 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 1 від 20.02.2019 (а.с. 19), в якій сторони погодили зокрема наступне:

- збільшити загальну кількість на 1543180 кіловат - годин;

- вартість Додаткової угоди складає 18611469,00 грн;

- дана додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та діє до 30.04.2020.

Із актів прийняття-передавання товарної продукції за лютий - грудень 2019, за січень - квітень 2020 вбачається, що позивач, як постачальник, поставив, а відповідач, як споживач, прийняв та використав електричну енергію. Акти прийняття-передавання товарної продукції за лютий - грудень 2019, за січень - квітень 2020 підписані та скріплені печатками обох сторін.

На виконання умов Договору позивач виставив рахунки за спожиту електричну енергію за лютий - грудень 2019, за січень - квітень 2020.

Відповідно до п.п. 5 п. 7.1. Договору, постачальник має право проводити разом зі Споживачем звіряння фактично використаних обсягів електричної енергії.

15.07.2020 між сторонами підписано акт звірки розрахунків за надані послуги постачання електричної енергії, відповідно до якого сума заборгованості за спожиту електричну енергію за особовим рахунком станом на 01.07.2020 року з урахуванням ПДВ складає 2 911 063,67 грн. (а.с. 51), даний акт підписаний та скріплений печатками обох сторін.

Проте, відповідач за первісним позовом не виконав свого зобов`язання, щодо оплати виставлених рахунків, внаслідок чого позивач за первісним позовом направив відповідачу вимогу № 1348//01. Відповідно до вимоги № 1348//01, ТОВ «Черкасиенергозбут» повідомило КП «ВодГео» про існуючу заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.01.19 по 01.06.2020 в сумі 2 933 863,67 грн., та стягнення пені в розмірі - 214 989,63 грн., інфляційні збитки в розмірі - 38140,22 грн. та 3 % річних в розмірі - 34 869,68 грн.

Вимога № 1348//01 була отримана відповідачем за первісним позовом 01 липня 2020 року, що підтверджується інформацією з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо поштового відправлення № 511.

КП «ВодГео» на виконання вказаної вимоги сплатило на розрахунковий рахунок ТОВ «Черкасиенергозбут» лише суму в розмірі 20 000 грн за спожиту електричну енергію, внаслідок чого загальна сума заборгованості зменшилась до 2 911 063,67 грн.

10 червня 2020 року ТОВ «Черкасиенергозбут» повторно надіслало вимогу вх. № 393/01-07 про перерахування заборгованості за спожиту електричну енергію, яка існувала станом на 01.07.2020 року в сумі 2 911 063,67 грн., пеню в розмірі - 276 630,52 грн., інфляційні збитки в розмірі - 52 652,30 грн. та 3 % річних - 43 665,95 грн., та попереджено КП «ВодГео», що у разі не погашення заборгованості ТОВ «Черкасиенергозбут» змушене буде звертатися до суду.

Відповідач за первісним позовом свого зобов`язання щодо оплати заборгованості за спожиту електричну енергію та штрафних санкцій не виконав.

04 серпня 2020 року ТОВ «Черкасиенергозбут» надіслало вимогу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергії № 1589/01/01 та лист № 1590/01/01 разом з рахунками остаточного розрахунку помісячно.

Відповідач за первісним позовом 05 серпня 2020 року отримав вищевказану вимогу № 1589/01/01 та лист № 1590/01/01 з додатками, що підтверджується інформацією з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо поштового відправлення № 167.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором стало підставою для звернення позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості з боржника.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача плати за поставлену електричну енергію згідно з умовами договору про постачання електричної енергії споживачу.

У статті 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон). Цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019-VIII (далі - Закон) визначено:

учасник ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) - виробник, електропостачальник, треидер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому Законом;

споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання;

електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж: електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу;

оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії;

система передачі електричної енергії (далі - система передачі) - система ліній, допоміжного обладнання, обладнання для трансформації та перемикань, що використовується для передачі електричної енергії;

передача електричної енергії (далі - передача) - транспортування електричної енергії електричними мережами оператора системи передачі від електричних станцій до пунктів підключення систем розподілу та електроустановок споживання (не включаючи постачання електричної енергії), а також міждержавними лініями.

Правову основу функціонування ринку електричної енергії становлять Конституція України, цей Закон, закони України "Про альтернативні джерела енергії", "Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" та інші акти законодавства України.

Основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: 1) правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг; 2) правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку; 3) кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; 4) кодексом комерційного обліку; 5) правилами роздрібного ринку (стаття 2 Закону).

Статтею 4 Закону передбачено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Відповідно до законів України "Про ринок електричної енергії" та "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, своєю Постановою №312 від 14.03.2018 затвердила Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ). Згідно з пунктом 2 якої укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до пункту 3.1.7 ПРРЕЕ, договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

За приписами ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

За своєю правовою природою договір про постачання електричної енергії споживачу від 20.02.2019 №1 є договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу, та відповідає вимогам статті 714 Цивільного кодексу України, відповідно до якої через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положення ст.612 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ч.1 ст. 173 та ч.1 ст.174 Господарського кодексу (далі - ГК) України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За приписами ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору про постачання електричної енергії споживачу від 20.02.2019 №1.

Суд вважає, що одним із основоположних принципів приватноправового регулювання є закріплений в п.3 ст.3 та ст.627 ЦК України принцип свободи договору, відповідно до якого укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини, а також, що сторони с вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 цього Кодексу). Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду Касаційного господарського суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.

Отже, відповідач за первісним позовом на час підписання/укладання договору від 20.02.2019 №1, скріплюючи свій підпис печаткою, був вільним в укладенні цього договору та добровільно вступив в договірні відносини.

На виконання умов договору позивач за первісним позовом поставив відповідачу за первісним позовом товар - електричну енергію, що підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції за лютий - грудень 2019 також за січень - квітень 2020, які підписані та скріплені печатками обох сторін. На виконання умов Договору позивач за первісним позовом виставив відповідачу за первісним позовом рахунки за спожиту електричну енергію за лютий - грудень 2019 та за січень - квітень 2020.

15.07.2020 між сторонами підписано акт звірки розрахунків за надані послуги постачання електричної енергії, відповідно до якого сума заборгованості відповідача за первісним позовом за спожиту електричну енергію станом на 01.07.2020 року з урахуванням ПДВ складає 2 931 063,67 грн. (а.с. 51), даний акт підписаний та скріплений печатками обох сторін.

Проте, відповідач за первісним позовом не виконав свого зобов`язання, щодо оплати виставлених рахунків, внаслідок чого позивач за первісним позовом направив відповідачу вимогу № 1348//01. Відповідно до вимоги № 1348//01 ТОВ «Черкасиенергозбут» повідомило КП «ВодГео» про існуючу заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 2 931 063,67 грн та стягнення пені в розмірі - 214 989,63 грн, інфляційні збитки в розмірі - 38140,22 грн та 3 % річних в розмірі - 34 869,68 грн.

Вимога № 1348//01 була отримана відповідачем за первісним позовом 01 липня 2020 року, що підтверджується інформацією з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо поштового відправлення № 511.

КП «ВодГео» на виконання вказаної вимоги сплатило на розрахунковий рахунок ТОВ «Черкасиенергозбут» лише 20 000 грн за спожиту електричну енергію, внаслідок чого загальна сума заборгованості зменшилась до 2 911 063,67 грн.

ТОВ «Черкасиенергозбут» ще неодноразово надсилало вимоги про перерахування заборгованості за спожиту електричну енергію. Однак, відповідач за первісним позовом свого зобов`язання, щодо оплати заборгованості за спожиту електричну енергію та штрафних санкцій не виконав.

Отже, з урахуванням вищенаведених положень законодавства між позивачем за первісним позовом та відповідачем за первісним позовом виникли взаємні права та обов`язки, які урегульовані укладеним між ними договором у правовідносинах з постачання позивачем за первісним позовом товару - електричної енергії, споживачу, та зобов`язання споживача оплачувати вартість отриманого товару.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір про постачання електричної енергії споживачу від 20.02.2019 №1 не заперечується сторонами, не визнаний недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд враховує презумпцію правомірності правочину за приписами статті 204 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що на момент звернення позивачем за первісним позовом до суду із позовною заявою, відповідач за первісним позовом заборгованості у повному обсязі не погасив. Наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи.

Суд враховує, що наявність заборгованості у вказаній сумі підтверджена належними доказами, тому вимога про стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості у сумі 2 911 063,67 грн є обґрунтованою, отже підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом пені в розмірі 117 921,79 грн, інфляційних втрат 22 017,64 грн, 3 % річних в розмірі 14 710,21 грн суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм закону позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача за первісним позовом інфляційні втрати, три проценти річних та пеню.

Суд, з урахуванням вищенаведених положень законодавства прийшов до висновку, що позивач за первісним позовом в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати примусового стягнення з відповідача за первісним позовом на свою користь інфляційні, три відсотки річних та пеню.

Здійснивши перевірку правильності розрахунку пені, інфляційних і трьох відсотків річних за допомогою калькулятора штрафних санкцій апаратного комплексу "Еліт: Ліга Закон" судом встановлено, що розрахунки пені, інфляційних і річних, здійснено позивачем вірно. Відтак, до стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягають: пеня в розмірі 117 921,79 грн, інфляційні втрати 22 017,64 грн, 3% річних в розмірі 14 710,21 грн.

Відповідно до ст.129 ГПК України з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягають до стягнення витрати на оплату судового збору.

Зустрічні позовні вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що 03.06.2020 листом № 601/01-10 КП «ВодГео» звернулось на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» з пропозицією укласти договір реструктуризації заборгованості, керуючись ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії». Пропозицію з проектами договору було вручено 03.06.2020 за вх. №536 на ТОВ «ЧЕРКАСИЕНЕРГОЗБУТ», про що свідчить відмітка на другому примірнику зазначеного документа, який залишився у КП «ВодГео». ТОВ «ЧЕРКАСИЕНЕРГОЗБУТ» у відповіді на відзив визнало юридичний факт, що ним була отримана пропозиція укласти договір реструктуризації заборгованості, однак договір не відповідає ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено такі обставини.

03.06.2020 листом № 601/01-10 КП «ВодГео» звернулось на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» з пропозицією укласти договір реструктуризації заборгованості.

Листом від 04.08.2020 відповідач за зустрічним позовом повідомив позивача за зустрічним позов про те, що договір про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію не відповідає вимогам ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Згідно з ст. 2 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон), дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості (абз. 8 п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Порядок ведення та користування реєстром затверджується Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. З Закону).

Постановою КМУ № 93 від 21.02.2017 р. (далі - Постанова), затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром.

Відповідно до п. 3 Постанови, реєстр формується з метою забезпечення збирання, накопичення, обробки, захисту, обліку та надання інформації про теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону.

Формування та ведення реєстру здійснюється Мінрегіоном шляхом збирання та оброблення інформації про підприємства; внесення даних до реєстру та змін до них, а також виключення таких даних з реєстру (п. 4 Постанови)

Згідно з інформацією наявною на офіційному сайті Міністерства розвитку громад та територій України, Комунальне підприємство «ВодГео» не внесено до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а отже КП «ВодГео» не має права та можливості провести реструктуризацію існуючої заборгованості за спожиту електричну енергію відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону виконання зобов`язань підприємств централізованого водопостачання, водовідведення за договором про реструктуризацію заборгованості забезпечується шляхом прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду, до комунальної власності якої належить таке підприємство, та який виступає гарантом виконання такого договору на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету).

Реструктуризація кредиторської заборгованості підприємств централізованого водопостачання, водовідведення державної та комунальної форм власності проводиться за погодженням з державним органом, до сфери управління якого належить така організація, або відповідним органом місцевого самоврядування (ч. 6 ст. 6 Закону).

Відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. З Закону рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу.

Отже, судом встановлено, що чинним законодавством для теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення визначено певну процедуру врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач за зустрічним позовом не надав суду доказів дотримання ним процедури врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а саме доказів щодо включення його до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, також до зустрічного позову не додано доказів погодження від органу місцевого самоврядування щодо виконання ним зобов`язань за договором про реструктуризацію заборгованості.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін, суд вважає зустрічні позовні вимоги такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а отже не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по зустрічному позову покладаються на позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "ВодГео" (пров. Якова Водяного, буд. 45, м. Сміла, Черкаська область, 20705, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" (вул. Благовісна, 166, м. Черкаси, 18002, ) заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 2 911 063,67 грн, пеню в розмірі 117 921,79 грн, інфляційних втрат 22 017,64 грн, 3 % річних в розмірі 14 710,21 грн та 45985,70 грн витрат на сплату судового збору.

У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане 21.12.2020.

Суддя О.В. Чевгуз