номер провадження справи 15/242/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 Справа № 908/3530/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова Ігоря Сергійовича, при секретарі судового засідання Осоцький Д.І. розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Мелітопольський завод автотракторних запчастин, 72356, Запорізька область, Мелітопольський район, с. Обільне, вул. Залізнична, 16

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Мелітопольського ливарного заводу, 344065, Російська Федерація, Ростовська область, м. Ростов-на-Дону, вул. Орська, буд.31В, літ. А, кімн. 47

про стягнення коштів

за участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: Серьожечкін О.В., довіреність № б/н від 09.12.2020; у попередньому судовому засіданні - Барський А.О., довіреність № б/н від 16.12.2019;

від відповідача: не з`явився.

Суть спору

20.12.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Мелітопольський завод автотракторних запчастин, Запорізька область, Мелітопольський район, с. Обільне до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Мелітопольського ливарного заводу, Російська Федерація, м. Ростов-на-Дону про стягнення заборгованості за контрактом № 8 від 10.05.2016 у розмірі 3 094 710,81 руб основного боргу, 609 039,08 руб пені.

20.12.2019 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 24.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3530/19, присвоєно справі номер провадження 15/242/19. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Судове засідання призначено на 23.04.2020.

Ухвалою суду від 23.04.2020 відкладено підготовче засідання на 06.08.2020.

Ухвалою суду від 06.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу № 908/2530/19 до судового розгляду по суті на 02.11.2020.

Ухвалою суду від 20.10.2020 перенесено судове засідання у справі з 02.11.2020 на 14.12.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідно до умов контракту № 8 від 10.05.2016, позивач взяв на себе обов`язок поставити запасні частини до сільгосптехніки та сільгоспмашин, а відповідач оплатити і прийняти товар. На виконання умов контракту позивач поставив товар на загальну суму 3 094 710,81 рублів РФ. Проте, в порушення умов договору відповідачем оплата за отриманий товар не здійснена. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також нараховані на суму боргу пеню в розмірі 609 039,08 руб РФ. Обґрунтовуючи позов посилався на ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 22, 509, 526, 530, 623, 625, 692, 712 Цивільного Кодексу України. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача присутній у судовому засіданні 14.12.2020 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові № 583 від 19.12.2019.

Відповідач у призначені судові засідання 23.04.2020, 06.08.2020, 14.12.2020 не з`явився. Вимоги ухвал суду не виконав, відзив на позов не надав.

Як свідчать матеріали справи, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Мелітопольського ливарного заводу зареєстроване за законодавством Російської федерації та має юридичну адресу: 344065, Російська Федерація, Ростовська область, м. Ростов-на-Дону, вул. Орська, буд. 31В, літ. А, кімн. 47.

Згідно зі ст. 367 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

З метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.12.2020 вирішено звернутися до Арбітражного суду Ростовської області (Російська Федерація, 344002, Ростовська область, м. Ростов-на-Дону, вул. Станіславського, 8А) з судовим дорученням про вручення копії даної ухвали відповідачу в порядку визначеному угодою країн СНД про порядок вирішення спорів пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992, ратифікованим постановою Верховної ради України № 2889-ХІІ від 19.12.1992.

Відповідно до ухвал Арбітражного суду Ростовської області від 11.02.2020 та 22.10.2020 по справі № А53-30999/20 судове доручення по справі № 908/3530/19 про вручення вважається виконаним. В судові засідання призначені Арбітражним судом Ростовської облалсті на 11.02.2020 та 22.10.2020 представник Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Мелітопольського ливарного заводу не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п. 2).

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, за наявними в матеріалах справи документами.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме, програмно - апаратного комплексу «Оберіг».

У судому засіданні 14.12.2020 судом, в порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Заслухавши доводи представника позивача та дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

10.05.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Мелітопольського ливарного заводу (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Мелітопольський завод автотракторних запчастин, (продавець, позивач) укладено Контракт № 8 на постачання запчастин до сільгосптехніки (далі - Товар).

08.05.2018 сторонами підписано додаткову угоду № 3 до контракту № 8.

Відповідно до п. 1.1 контракту продавець приймає на себе зобов`язання поставити зі складу Продавця запчастини сільськогосподарської техніки, далі іменовані товар згідно специфікації (додатків), що є невід`ємною частиною цього контракту, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Згідно з п. 2.1 контракту товар що поставляється за цим договором оплачується згідно виставленого рахунку - фактури з боку Продавця, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця за цінами, узгодженим між сторонами відповідно до Специфікацій.

Загальна сума контракту складає 100 000 000,00 рублів (п. 2.2. контракту в редакції додаткової угоди № 3 від 08.05.2018).

Продукція, зазначена у п. 1.1., поставляється по Специфікаціям до Контракту на умовах обумовленими Сторонами. Умови поставки (відповідно до Інкотермс 2010) визначаються у Специфікаціях Контрактом (п. п. 3.1., 3.2, контракту).

Згідно з п. 3.4. контракту (в редакції додаткової угоди № 3 від 08.05.2018) з поставленим Товаром Продавець зобов`язаний надати Покупцю необхідну кількість оригіналів та копій наступних товаросупровідних документів, а саме: рахунок - фактура, товаротранспортна накладна (або СМR), сертифікат якості Товару, копію вантажної митної декларації.

Розрахунки за поставлений Товар здійснюються за фактом поставки в строки, передбачене специфікацією до Контракту, згідно виставленого рахунку-фактури в рублях РФ, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця (п. 4.1. контракту).

Згідно з п. 11.1 контракту (в редакції додаткової угоди № 3 від 08.05.2018), строк дії контракту встановлюється з моменту його підписання сторонами та діє до 10.05.2019. Закінчення строку контракту не звільняє сторони від виконання зобов`язань за Контрактом у повному обсязі.

07.12.2018 сторонами підписано Специфікацію № 28 до контракту, відповідно до якої, загальна вартість товару по специфікації складає 3 094 710,81 рублів РФ, також встановлю умови оплати - 100% оплата Товару здійснюється Покупцем на протязі 45 днів з моменту відвантаження товару.

Відповідачу було виставлено рахунок - фактури № 81 від 07.12.2018 на оплату отриманого товару на суму 3 094 710,81 рублів РФ.

На виконання умов договору позивачем відвантажений товар, що підтверджується Міжнародною товарно-транспортною накладною № 1039483 від 10.12.2018, у графі 4 якої датою завантаження товару зазначено 10.12.2018.

Загальна сума, на яку був поставлений товар склала 3 094 710,81 рублів РФ.

З урахуванням встановленого у Специфікації № 28 від 07.12.201 терміну, повна оплата Товару повинна бути здійснена не пізніше 24.01.2019.

Відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за поставлений товар не виконав.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару стала підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми заборгованості по оплаті за поставлений товар в примусовому порядку.

Відповідно до ст. 366 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 365 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Пунктом 9.5. контракту сторонами погоджено, що всі спори та розбіжності, які можуть виникнути з даного контракту передаються на вирішенню в суді за місцем знаходження позивача.

Такими чином даний спір відноситься до юрисдикції Господарському суду Запорізької області.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З моменту укладення сторонами Контракту між ними виникли зобов`язання, які мають правову природу договору поставки.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів повної оплати вартості поставленого товару не надав, позовні вимоги про стягнення боргу в розмірі 3 094 710,81 рублів РФ підлягають задоволенню в повному обсязі.

За порушення відповідачем терміну поставки товару, позивач, враховуючи положення п. 9.2 контракту, просив стягнути суму пені в розмірі 609 039,08 руб РФ за період прострочення з 25.01.2019 по 19.12.2019.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 9.2. контракту, в разі несвоєчасної оплати за поставлений Товар, Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі 0,06 % від суми заборгованості за кожен день прострочення. Тобто з урахуванням наведеної умови договору та вимог чинного законодавства України, нарахування пені більше ніж за 6 місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано є неправомірним.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд здійснивши власний розрахунок пені за порушення строків оплати отриманого товару з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та визначив, що розмір пені за прострочення оплати товару становить 336 085,59 рублів за період з 25.01.2019 по 25.07.2019.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду, відповідач не подав до суду належних, допустимих та достатніх доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу.

Враховуючи викладене заявлений позов підлягає частковому задоволенню судом.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 202, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Мелітопольського ливарного заводу (344065, Російська Федерація, Ростовська область, м. Ростов-на-Дону, вул. Орська, буд. 31В, літ. А, кімн. 47; ідентифікаційний код юридично особи ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Мелітопольський завод автотракторних запчастин (72356, Запорізька область, Мелітопольський район, с. Обільне, вул. Залізнична, 16; ідентифікаційний код юридичної особи 30641508) за контрактом № 8 від 10.05.2017 основну заборгованість в розмірі 3 094 710, 81 руб РФ (три мільйони дев`яносто чотири тисячі сім сот десять рублів 81 коп.), суму пені у розмірі 336 085,59 руб РФ (триста тридцять шість тисяч вісімдесят п`ять рублів 59 коп.), судовий збір у розмірі 19 331,58 грн (дев`ятнадцять тисяч триста тридцять одина гривня 58 коп.). Видати наказ.

У задоволені позову в частині стягнення пені в сумі 272 953,49 рублів РФ, відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 18 грудня 2020 року.

Суддя І. С. Горохов