ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27.11.2020 Справа № 914/1288/18
Господарський суд Львівської області в складі колегії суддів: головуючого судді Гоменюк З.П., суддів Яворського Б.І. та Петрашка М.М., при секретарі судового засідання Зусько І.С., розглянув матеріали справи
заяви ЕйПі-АГДА Груп (AP-AGDA Group), Жижков, Прага, Чеська Республіка
про ухвалення додаткового рішення
у справі №914/1288/18
за позовом ЕйПі-АГДА Груп (AP-AGDA Group), Жижков, Прага, Чеська Республіка
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Леосіті Інвест», с.Чишки Пустомитівського району Львівської області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Галицької митниці Держмитслужби, м.Львів
про припинення порушення прав на об?єкти інтелектуальної власності
за участю представників:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи: не з`явився
Обставини розгляду справи.
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява ЕйПі-АГДА Груп (AP-AGDA Group) про ухвалення додаткового рішення у справі №914/1288/18 за позовом ЕйПі-АГДА Груп (AP-AGDA Group) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леосіті Інвест», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Галицької митниці Держмитслужби про припинення порушення прав на об?єкти інтелектуальної власності.
Ухвалою від 19.11.2020 р. суд у складі головуючого судді Гоменюк З.П., суддів Яворського Б.І., та Рима Т.Я. прийняв заяву про винесення додаткового судового рішення до розгляду, призначив її до розгляду в судовому засіданні на 27.11.2020 р.
20.11.2020 р. надійшла заява про розгляд справи за заявою про ухвалення додаткового рішення без участі представника позивача.
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Рима Т.Я., 26.11.2020 р. проведено повторний автоматизований розподіл члена колегії суддів у справі №914/1288/18, внаслідок якого суддю Рима Т.Я. замінено суддею Петрашком М.М.
В судове засідання 27.11.2020 р. учасники справи явку повноважних представників не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Зважаючи на те, що відповідно до ч.4 ст.244 Господарського процесуального кодексу України, неявка таких осіб не є перешкодою для вирішення питання, враховуючи закінчення законодавчо встановленого процесуального строку розгляду, суд вважав за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами.
Розглянувши матеріали справи в частині, яка стосується вирішення поданої заяви, повно та об`єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
17.07.2018 р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ЕйПі-АГДА Груп (AP-AGDA Group) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леосіті Інвест» про припинення порушення прав на об?єкти інтелектуальної власності, підписана адвокатом Тютьком А.Б. В прохальній частині позовної заяви позивач, серед іншого, просив суд покласти судові витрати на Товариство з обмеженою відповідальністю «Леосіті Інвест» та заявив, що розмір понесених судових витрат буде надано додатково.
До позовної заяви додано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, в якому зазначено такий вид судових витрат як судовий збір за подання позовної заяви в сумі 8810 грн та вказано, що загальна сума судових витрат, які позивач поніс на момент подання позову, складає 8810 грн.
Довіреністю від 02.04.2018 р. AP-AGDA Group s.p.o. в особі директора Добрянської А.П. уповноважило співробітників ТзОВ «Компанія «СІОН» Рязанову Н.І. та Федоренко К.П. представляти інтереси довірителя на території України з питань, пов`язаних з захистом прав інтелектуальної власності довірителя під час переміщення товарів через митний кордон. Повноваження представників відповідно до довіреності включали в себе дії щодо укладення будь-яких правочинів від імені довірителя, в тому числі договорів про надання правової допомоги.
За договором про надання правової допомоги №12-07/18 від 12.07.2018 р., укладеним між ТзОВ «Компанія «СІОН» в особі директора Рязанової Н.І. як замовником та Адвокатським та ріелтерським об`єднанням України як виконавцем, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу замовнику на території України (юридичні послуги), в тому числі здійснювати представництво інтересів замовника з правом підпису у судах зі всіма без обмежень процесуальними правами; замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю надані ним послуги у порядку, розмір та у строки, передбачені додатками до даного договору ( пункти 1.1. та 1.2. договору).
Згідно з п.1.3. договору, виконавець здійснює виконання доручення, передбаченого цим договором, за допомогою власних адвокатів на підставі ордеру на надання правової допомоги, адвокатів, залучених на підставі договору про надання юридичних послуг та/або фізичних осіб на підставі нотаріально посвідченої довіреності замовника або довіреності, виписаної керівником виконавця
13.07.2018 р. Адвокатське та ріелтерське об`єднання України як замовник та адвокат Тютько А.Б. як виконавець уклали договір про надання юридичних послуг №13-07/18, відповідно до п.2.1. якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати юридичні послуги клієнтам замовника на території України, в тому числі здійснювати представництво інтересів клієнтів замовника у судах.
Приймання-передача наданих за цим договором послуг здійснюється на підставі актів приймання, які складаються сторонами по факту надання послуг виконавцем до 5-го числа місяця, наступного за звітним (п.4.2.1. договору про надання юридичних послуг).
До позовної заяви додано ордер від 13.07.2018 р. на надання адвокатом Тютьком А.Б. правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «СІОН» у Господарському суді Львівської області, Івано-Франківській митниці ДФС, виданий Адвокатським та ріелтерським об`єднанням України на підставі договору про надання правової допомоги №12-07/18 від 12.07.2018 р.
06.09.2018 р. та 07.09.2018 р. від позивача надійшли підписані адвокатом Титаренком Ю.П. відповідь на відзив та заява про забезпечення позову. До вказаних документів були долучені договір про надання правової допомоги №1 від 30.08.2018 р. та довіреність від 30.08.2018 р.
Титаренко Ю.П. має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1536 від 09.04.2008 р.
Договір про надання правової допомоги укладено між Адвокатським бюро Юрія Титаренка «Семаргл» (адвокатське бюро), ЕйПІ-АГДА ГРУП (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «СІОН» (платник).
Згідно з п.3.1. договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Відповідно до п.1.1. договору, адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати клієнту згідно його доручень правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а платник зобов`язаний сплатити адвокатському бюро винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання доручень клієнта, у порядку та строки обумовлені сторонами у договорі.
Як передбачено п.1.2. договору, адвокатське бюро відповідно до узгоджених сторонами доручень: надає клієнту консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього перед фізичними особами, в органах державної влади, органах прокуратури, МВС та СБУ, державної виконавчої служби, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України усіх інстанцій, зокрема у цивільних, господарських та адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, у справах окремого та наказного провадження, в кримінальному провадженні, в тому числі при оскарженні дій та бездіяльності службових посадових осіб; представляє інтереси клієнта з усіма правами, які надано законом позивачу (цивільному позивачу та відповідачу), відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, у тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстав або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди на будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанов і ухвали суду, одержання, рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання; з правом підписувати та подавати документи, зокрема заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше; вести попередні переговори та узгоджувати процесуальні питання; отримувати документи, в тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення, ухвали, постанови, заочне рішення тощо, а також їх копії; сплачувати від імені клієнта державне мито, судовий збір та інші необхідні платежі; вчиняти інші дії в інтересах клієнта; представляє інтереси клієнта в судах, в органах прокуратури, МВС та СБУ під час досудового та судового слідства, кримінального провадження, у справах про адміністративні правопорушення, подавати заяви, клопотання, пояснення, докази та вчиняти інші дії щодо захисту прав та інтересів клієнта.
Розділ 4 договору стосується гонорару за договором.
Так, за умовами п.4.1. договору, гонорар є формою винагороди адвокатського бюро за надання правової допомоги клієнту.
За надання правової допомоги, передбаченої в п. 1.2. договору, клієнту платник сплачує адвокатському бюро винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвокатського бюро при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються у відповідних рахунках, складених адвокатським бюро (п.4.2. договору).
Як вказано в п.4.3. договору, фактичні витрати щодо виконання адвокатським бюро зобов`язань за договором не включаються в розмір гонорару та оплачуються платником окремо, шляхом перерахування коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок адвокатського бюро.
Довіреністю від 30.08.2018 р., виданою строком на один рік, ЕйПі-АГДА ГРУП с.р.о. в особі Директора Добрянської А.П. уповноважило Титаренка Ю.П. представляти інтереси ЕЙПІ-АГДА ГРУП с.р.о. і вести усі його справи у всіх без винятку судах усіх інстанцій в порядку господарського, цивільного та адміністративного судочинства, а також у третейських судах, що діють на території України, нотаріальних конторах, в інших органах, установах та організаціях державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах усіх форм власності, експертних установах, органах прокуратури, органах внутрішніх справ, Антимонопольному комітеті України, в тому числі при застосуванні заходів впливу, з усіма правами, що їх законом надано позивачеві, відповідачеві, третій особі, цивільному позивачеві, цивільному відповідачеві, особі, що звертається з заявою про встановлення факту який має юридичне значення.
В матеріалах справи наявний ордер від 30.08.2018 р. на надання адвокатом Титаренком Ю.П. правової допомоги ЕйПі-АГДА ГРУП с.р.о. у Господарському суді Львівської області, виданий Бюро Юрія Титаренка «Семаргл» на підставі договору про надання правової допомоги №1 від 30.08.2018 р.
Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 25.08.2018 р. Титаренко Ю.П. змінив прізвище на Мариничев Ю.П.
26.09.2018 р. Мариничеву Ю.П. було видано дублікат свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ №001536.
Додатковою угодою №1 від 27.09.2018 р. до договору про надання правової допомоги №1 сторони договору виклали преамбулу та розділ 7 договору в новій редакції у зв`язку зі зміною найменування Адвокатського бюро на Адвокатське бюро Юрія Мариничева «Семаргл» та анкетних даних керуючого бюро на Мариничев Ю.П.
Також 27.09.2018 р. ЕйПі-АГДА ГРУП с.р.о. видала Мариничеву Ю.П. довіреність за змістом аналогічну раніше згаданій довіреності.
25.01.2019 р. Адвокатське бюро Юрія Мариничева «Семаргл» (адвокатське бюро), ЕйПІ-АГДА ГРУП (клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «СІОН» (платник) уклали договір про надання правової допомоги №6, а 03.01.2020 р. - договір про надання правової допомоги №16. За умовами п.3.1. цих договорів, перший з них діяв до 31.12.2019 р., а другий - до 31.12.2020 р.
Всі інші умови договорів про надання правової допомоги є ідентичними умовам договору про надання правової допомоги №1 від 30.08.2018 р.
На підставі договорів про надання правової допомоги №6 від 25.01.2019 р. та №16 від 03.01.2020 р. Адвокатським бюро Юрія Мариничева «Семаргл» було видано ордери на надання адвокатом Мариничевим Ю.П. правової допомоги ЕйПі-АГДА ГРУП с.р.о. у Господарському суді Львівської області - ордер від 01.04.2019 р. та ордер від 27.01.2020 р.
До позовної заяви та клопотання про долучення доказів, поданого 02.10.2018 р., позивачем додано дві різні редакції висновку експерта у сфері інтелектуальної власності №002-ООС/18 від 13.07.2018 р., складеного судовим експертом Осмоловською О.С., які відрізняються змістом вступної частини висновку.
У висновку зазначено, що 10.07.2018 р. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Експерт ЮА» надійшов лист №067 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «СІОН» з проханням провести експертне дослідження у сфері інтелектуальної власності.
В матеріалах справи наявні докази правосуб`єктності позивача - витяг з комерційного реєстру та три нотаріальні акти, складені чеською та перекладені українською мовою перекладачем Романовою В.М. Справжність підпису перекладача на цих документах засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Агарковою А.М. 15.08.2018 р., про що зроблено відповідні засвідчувальні написи
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Агаркова А.М. видала Адвокатському бюро «Юрія Титаренка «Семаргл» довідку (що є актом робіт) від 15.08.2018 р. про те, що за вчинення нотаріальних дій 15.08.2018 р. нараховано та сплачено плату в розмірі 700 грн.
Згідно з поштовими квитанціями та накладними позивач протягом розгляду справи надсилав засобами поштового зв`язку наступні документи:
- 16.07.2018 р. позовну заява з додатками (вартість відправлення відповідачеві - 42 грн, третій особі - 33 грн);
- 30.07.2018 р. позовну заява з додатками (вартість відправлення відповідачеві на дійсну адресу - 36 грн);
- 04.09.2018 р. відповідь на відзив з додатками (вартість відправлення відповідачеві - 48 грн, третій особі - 36 грн);
- 28.09.2018 р. клопотання про долучення доказів (вартість відправлення відповідачеві - 48 грн, третій особі - 36 грн);
- 20.04.2019 р. клопотання про призначення повторної судової експертизи з додатками (вартість відправлення відповідачеві та третій особі - по 48,20 грн);
- 15.05.2019 р. клопотання про долучення доказів з додатками (вартість відправлення відповідачеві та третій особі - по 48,20 грн);
- 19.05.2019 р. клопотання про долучення доказів з додатками (вартість відправлення відповідачеві та третій особі - по 48,20 грн);
- 27.09.2019 р. заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вартість відправлення відповідачеві та третій особі - по 48,20 грн);
- 30.09.2019 р. клопотання про долучення доказів з додатками (вартість відправлення відповідачеві та третій особі - по 48,20 грн);
- 16.10.2019 р. клопотання про долучення доказів з додатками і клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вартість відправлення відповідачеві та третій особі - по 29 грн).
Відповідно до наказу АБ «Юрія Титаренка «Семаргл» №1/09 від 03.09.2018 р., Титаренка Ю.П. 07.09.2018 р. направлено у відрядження до м.Львів для участі в судовому засіданні Господарського суду Львівської області з терміном відрядження 1 доба та добовими витратами на відрядження 372,30 грн.
Позивачем подано два посадочні документи на проїзд пасажира Титаренка Юрія 07.09.2018 р. поїздом за маршрутом Київ-Пасажирський - Львів та Львів - Київ-Пасажирський з вартістю проїзду 562,12 грн у кожному напрямку.
У посвідченні про відрядження Титаренка Ю.П. містяться відмітки про його вибуття із м.Києва 07.09.2018 р. та прибуття до м.Львова, вибуття із м.Львова та прибуття до м.Києва 07.09.2018 р.
Звітом про використання Мариничевим Ю.П. коштів, виданих на відрядження або під звіт, від 11.09.2018 р. перевірено та затверджено на суму 1496,54 грн, яка складається з вартості двох посадочних документів по 562,12 грн кожен та добових на суму 372,30 грн.
Відповідно до наказу АБ «Юрія Мариничева «Семаргл» №3/09 від 27.09.2018 р., Мариничева Ю.П. 02.10.2018 р. направлено у відрядження до м.Львів для участі в судовому засіданні Господарського суду Львівської області з терміном відрядження 1 доба та добовими витратами на відрядження 372,30 грн.
Позивачем подано два посадочні документи на проїзд пасажира Мариничева Юрія 02.10.2018 р. поїздом за маршрутом Київ-Пасажирський - Львів та Львів - Київ-Пасажирський з вартістю проїзду 384,70 грн у кожному напрямку.
У посвідченні про відрядження Мариничева Ю.П. містяться відмітки про його вибуття із м.Києва 02.10.2018 р. та прибуття до м.Львова, вибуття із м.Львова та прибуття до м.Києва 02.10.2018 р.
Звітом про використання Мариничевим Ю.П. коштів, виданих на відрядження або під звіт від 03.10.2018 р. перевірено та затверджено на суму 1141,70 грн, яка складається з вартості двох посадочних документів по 384,70 грн кожен та добових на суму 372,30 грн.
11.09.2018 р. Адвокатським бюро Юрія Титаренка «Семаргл» виставлено рахунок-фактуру №2/07-18 від 11.09.2018 р. на підставі договору про надання правової допомоги №1 від 30.08.2018 р. За цим рахунком на відшкодування витрат на нотаріальне засвідчення перекладу установчих документів AP-AGDA Group для заяви про вжиття заходів забезпечення позову сплаті підлягає 700 грн, на відшкодування витрат на поштові послуги - 127,20 грн, на відшкодування витрат на відрядження (07.09.2018 р.) - 1496,54 грн, а всього по рахунку - 2323,54 грн.
За рахунком-фактурою №3/07-18 від 03.10.2018 р., на відшкодування витрат на поштові послуги слід сплатити 102 грн, на відшкодування витрат на відрядження (02.10.2018 р.) - 1141,70 грн, а всього по рахунку - 1243,70 грн.
Вищезгадані рахунки були повністю оплачені меморіальними ордерами № @2РL260917 та №@2РL260882 від 10.10.2018 р. відповідно.
Актами приймання-передачі наданих послуг №2/07-18 та №3/07-18 від 11.10.2018 р. сторони договору про надання правової допомоги №1 від 30.08.2018 р. підтвердили те, що платник компенсував адвокатському бюро витрати на поштові послуги та на відрядження згідно рахунку №2/07-18 в розмірі 2323,54 грн і згідно рахунку №3/07-18 в розмірі 1243,70 грн, сплативши грошові кошти в повному обсязі.
Представник позивача адвокат Титаренко (Мариничев) Ю.П. був присутній в судових засіданнях 07.09.2018 р., 02.10.2018 р., 17.04.2019 р., 20.05.2019 р., 22.05.2019 р., 07.10.2019 р., 09.12.2019 р., 24.02.2020 р., 11.03.2020 р., що підтверджується відповідними протоколами судового засідання.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.11.2020 р. у справі №914/1288/18 позов задоволено частково - фактично задоволено чотири немайнові вимоги з п`яти, заявлених позивачем.

При прийнятті додаткового рішення суд виходив з такого.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма ст.129 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідні докази були подані відповідачем під час розгляду справи судом, тобто з дотриманням вимог процесуального закону щодо строку їх подання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 згаданої статті).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як встановлено ч.ч.1, 4 ст.27 Закону, договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону).

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Так, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Договір про надання правової допомоги, укладений між ТзОВ «Компанія «СІОН» і Адвокатським та ріелтерським об`єднанням України, а також договір про надання юридичних послуг, укладений між Адвокатським та ріелтерським об`єднанням України та адвокатом Тютьком А.Б., не містять умов щодо порядку обчислення гонорару, порядку його сплати тощо. В останньому з договорів зазначено, що надані послуги оплачуються в порядку і розмірі, які передбачені додатками до договору; приймання-передача наданих за ним послуг здійснюється на підставі актів приймання, а вартість послуг складається з суми всіх актів та сплачується на підставі виставлених рахунків.

Водночас позивачем не було долучено жодних додатків, актів чи рахунків до цього договору.

У п.4.2. договорів про надання правової допомоги, укладених між Адвокатським бюро Юрія Титаренка (Мариничева) «Семаргл», ЕйПІ-АГДА ГРУП і Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «СІОН» передбачено, що за надання правової допомоги клієнту платник сплачує адвокатському бюро винагороду (гонорар), розмір якого, а також умови та порядок розрахунків, визначаються у відповідних рахунках, складених адвокатським бюро.

Адвокатське бюро виставило такий рахунок-фактуру - рахунок-фактуру №1/07-18 від 05.09.2018 р. на суму 85000 грн, частина якої, а саме 79740 грн, була сплачена платником протягом розгляду справи у суді.

Вказаний рахунок містить найменування лише однієї послуги - надання адвокатських послуг у суді першої інстанції та її вартість - 85000 грн та не містить будь-яких детальніших описів наданих послуг, їх вартості, кількості витраченого на їх надання часу тощо. Позивачем не подано і інших документів (актів, рахунків), в яких би наводились згадані відомості.

Частини друга та третя статті 126 ГПК України прямо передбачають необхідність подання з метою визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості, а також детального опису робіт (наданих послуг).

Варто зазначити, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Подібна правова позиція наведена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16 та від 30.09.2020 р. у справі № 379/1418/18.

У постанові від 09.10.2020 р. у справі № 509/5043/17 Верховний Суд вказав на відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з ненаданням детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат.

Позивач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих адвокатом послуг, як не надав і детального переліку, опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, подання яких є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Більш того з умов договорів неможливо зробити висновок навіть щодо форми, в якій існує узгоджений адвокатський гонорар.

Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису) позбавляє суд можливості встановити пов`язаність цих витрат (кожної виконаної роботи) з розглядом справи, а іншу сторону - можливості спростовувати потенційну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для здійснення розподілу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 73740 грн.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.126 ГПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Здійснені адвокатом витрати підтверджені довідкою нотаріуса, що є актом робіт, відповідними поштовими квитанціями та накладними про направлення поштової кореспонденції, наказами про відрядження, посадочними документами, посвідченнями про відрядження, звітами про використання коштів, рахунками-фактурами, актами приймання-передачі наданих послуг та меморіальними ордерами.

Про реальність даних витрат також свідчить і те, що адвокат Мариничев Ю.П. був дійсно присутній в судових засіданнях 07.09.2018 р. та 02.10.2018 р.; в матеріалах справи містяться документи на підтвердження правосуб`єктності позивача з перекладом та засвідчувальним написом нотаріуса, а також докази відправлення поштовим зв`язком документів, що подавалися, іншим учасникам справи. При цьому всі ці витрати пов`язані з розглядом справи, а їх розмір суд вважає обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Хоча під час розгляду справи позивач оплатив поштові відправлення учасникам справи та суду на суму понад 1200 грн, однак у заяві він просить суд розподілити такі витрати в розмірі 229,20 грн. Така сума цих витрат додатково підтверджена актами приймання-передачі, а її визначення меншою від дійсної є правом позивача.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, розмір витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (700 грн витрат, пов`язаних з нотаріальним засвідченням перекладу установчих документів позивача, 229,20 грн витрат, пов`язаних з направленням поштової кореспонденції, та 2638,24 грн витрат, пов`язаних з відрядженням представника позивача) підтверджений необхідними доказами, і ці витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 560 грн витрат, пов`язаних з нотаріальним засвідченням перекладу установчих документів позивача, 183,36 грн витрат, пов`язаних з направленням поштової кореспонденції, та 2110,59 грн витрат, пов`язаних з відрядженням представника позивача, а всього - 2853,95 грн витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.4 ст.127 ГПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Позивач просить суд здійснити розподіл витрат, пов`язаних з проведенням експертного дослідження об`єктів інтелектуальної власності, в розмірі 27000 грн та подає рахунок-фактуру за послугу з виконання дослідження на суму 27000 грн, платіжне доручення, квитанцію, акт приймання-передачі наданих послуг з проведення експертного дослідження і висновок експерта, проте в порушення вищезазначеної норми не надає суду договору на проведення експертного дослідження, зі змісту якого суд міг би з`ясувати, які послуги, в якому обсязі та якої вартості мали би бути надані.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5- 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може відступити від згаданого вище загального правила розподілу та не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її судові витрати.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як було вказано в рішенні від 03.11.2020 р., зроблений на замовлення позивача висновок експерта у сфері інтелектуальної власності №002-ООС/18 існує в матеріалах справи у трьох різних редакціях:

- від 13.07.2018 р. з зазначенням про отримання експертом зразків кондитерських виробів відповідача 10.07.2018 р. (в той час як такі зразки були надані митницею позивачеві лише 12.07.2018 р.) та без зазначення у висновку того, що його підготовлено для подання до суду і експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (подано з позовною заявою);

- від 13.07.2018 р. з зазначенням про отримання експертом зразків кондитерських виробів відповідача 13.07.2018 р. та вказівкою на те, що цей висновок підготовлено для подання до суду у відповідності до вимог процесуального законодавства та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, яка передбачена статтею 384 Кримінального кодексу України (подано з клопотанням позивача від 02.10.2018 р.);

- від 16.07.2018 р. з зазначенням про отримання експертом зразків кондитерських виробів відповідача 13.07.2018 р. та без зазначення у висновку того, що його підготовлено для подання до суду і експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (подано з поясненнями третьої особи 11.03.2020 р.)

У рішенні суд зазначив, що не може вважати висновок експерта допустимим доказом та розцінювати його таким, що був складений без порушення закону, оскільки різні редакції висновку містять суперечливі посилання на дату отримання експертом зразків кондитерських виробів на дослідження, вигляд, в якому їх було отримано, кількість зразків, дату висновку тощо. Вказане, на думку суду, свідчило про те, що експерт за бажанням міг змінювати свій висновок після його складення і такий висновок не відображає справжній зміст зробленого експертом дослідження та дійсний порядок його проведення. При цьому лише одна з редакцій згаданого висновку містить вказівку на те, що його підготовлено для подання до суду, а експерт обізнаний про кримінальну відповідальність, тобто тільки висновок у цій редакції суд міг би брати до уваги як висновок судової експертизи в розумінні процесуального законодавства, однак через наведені вище обставини суд відхилив всі редакції висновку та вирішив спір без врахування цього доказу через його недопустимість.

Таким чином, суд вважає за необхідне відступити від загального правила розподілу судових витрат, що міститься в ч.4 ст.129 ГПК України, з огляду на те, що згаданий висновок взагалі не міг бути та не був використаний і оцінений судом в межах справи, тобто фактично витрати на його підготовку (витрати на одержання недопустимого доказу) не є пов`язаними з розглядом справи та не підлягають розподілу.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені не лише положеннями частини 5, а й положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу, проаналізувавши які, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити заявникові в частині заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до ч.6 ст.129 ГПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Згідно з ч.ч.2 та 3 ст.124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як встановлено судом, в попередньому (орієнтовному) розрахунку позивач вказував лише витрати на судовий збір за подання позовної заяви в сумі 8810 грн та не вказував ні витрат на експертне дослідження, ані витрат на професійну правничу допомогу, що були або будуть понесені, хоча вже станом на час подання позову знав про існування таких витрат, адже висновок експерта було долучено до позовної заяви, а сама позовна заява була підписана адвокатом. В подальшому навіть після вступу у справу нового представника-адвоката позивач не відкоригував свій попередній (орієнтовний) розрахунок та зазначив суми судових витрат, які він просить розподілити, лише в поданій після ухвалення рішення заяві.

Істотне перевищення сумою судових витрат, заявленою до відшкодування, суми, вказаної в попередньому (орієнтовному) розрахунку, та недоведення позивачем неможливості передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку, слугує ще однією (хоча в даному випадку і не єдиною) підставою для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з проведенням експертного дослідження.

Разом з тим варто зазначити, що правова конструкція згаданих норм свідчить про те, що відмова у відшкодуванні відповідних судових витрат у випадку неподання стороною попереднього розрахунку їхньої суми є правом суду, а не його обов`язком, тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх відшкодуванні, тому суд вважає за можливе покласти на відповідача решту судових витрат, незважаючи на відсутність згадки про них у попередньому (орієнтовному) розрахунку.

Згідно з п.5 ч.1 ст.237 ГПК України, при ухваленні рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно, пунктом другим частини п`ятої статті 238 ГПК України, визначено, що в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Згідно з ч.3 ст.233 ГПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Частиною першою статті 244 ГПК України встановлено вичерпний перелік випадків, коли суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення: 1) якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, з вимоги поданої заяви підлягають частковому задоволенню, а додаткове рішення - ухваленню.

Керуючись ст.ст.4, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 124, 126, 129, 221, 233, 236, 244, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №914/1288/18 задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Леосіті Інвест», Львівська область, Пустомитівський район, с.Чишки, вул.Л.Українки, 53 (ідентифікаційний код 39275260) на користь ЕйПі-АГДА Груп, с.р.о. (AP-AGDA Group, s.r.o.), Чеська Республіка, Прага 3 130 00, Жижков, Хлумова 206/21 (Ceska republika, Praha 3 130 00, Zizkov, Chlumova 206/21) 560 грн витрат, пов`язаних з нотаріальним засвідченням перекладу установчих документів, 183,36 грн витрат, пов`язаних з направленням поштової кореспонденції, та 2110,59 грн витрат, пов`язаних з відрядженням представника позивача.

3. В задоволенні решти заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 30.11.2020 р. підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 14.12.2020 р. (з врахуванням тимчасової непрацездатності судді Гоменюк З.П. у період з 07.12.2020 р. по 11.12.2020 р. включно)

Головуючий суддя З.П. Гоменюк

Суддя Б.І. Яворський

Суддя М.М. Петрашко