ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2020 р. Справа № 910/4417/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Поляк О.І.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання Ярмоленко С.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційні скарги акціонерного товариства "Київгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 01.07.2020 р. (повний текст складено 15.07.2020 р.) та на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2020 р. (повний текст складено 05.08.2020 р.)

у справі № 910/4417/20 (суддя - Баранов Д.О.)

за позовом акціонерного товариства "Київгаз"

до приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - акціонерне товариство "К.Енерго"

про стягнення 138 328 329,16 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Київгаз" (далі - АТ "Київгаз") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (далі - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі") про стягнення 138 328 329,16 грн., з яких: 86 344 614,98 грн. боргу, 29 072 152,07 грн. пені, 6 639 113,57 грн. 3 % річних, 16 272 448,54 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.07.2020 р. у справі № 910/4417/20 у задоволенні позову відмовлено.

06.07.2020 р. до господарського суду міста Києва надійшла заява представника ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 260 000,00 грн.

Додатковим рішенням господарського суду міста Києва від 29.07.2020 р. у справі № 910/4417/20 заяву ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково: стягнуто з АТ "Київгаз" на користь ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" 195 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу; в іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, АТ "Київгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просило скасувати судові рішення та ухвалити нові, якими позовні вимоги задовольнити, а у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в сумі 180 045,75 грн. відмовити.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 р. та від 31.08.2020 р., у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Пашкіна С.А., Поляк О.І., відкриті апеляційні провадження та призначено справу до розгляду на 21.10.2020 р.

07.09.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив.

21.09.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив.

21.10.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від третьої особи надійшов відзив.

21.10.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 р. оголошено перерву до 28.10.2020 р.

28.10.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про продовження строків розгляду справи.

28.10.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення, а також клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 р. задоволено клопотання АТ "Київгаз" про продовження строку розгляду справи та оголошено перерву до 11.11.2020 р.

11.11.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про відвід колегії суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2020 р. відмовлено у задоволенні заяви відповідача про відвід суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2020 р. об`єднано апеляційні скарги в одне провадження та оголошено перерву до 16.11.2020 р.

16.11.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від третьої особи надійшло заява про відвід суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 р. відмовлено у задоволенні заяви третьої особи про відвід суддів.

У судовому засіданні, що відбулось 16.11.2020 р., апелянт просив задовольнити апеляційні скарги, скасувати оскаржувані рішення, задовольнити позовні вимоги, а у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в сумі 180 045,75 грн. відмовити.

Відповідач та третя особа вказували на необґрунтованість апеляційних скарг, просили залишити їх без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційних скарг, дослідивши письмові докази долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Звертаючись з вимогами до ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" як до зобов`язаної особи, яка несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями іншої юридичної особи - боржника за грошовими зобов`язаннями, що виникли з укладеного 29.12.2016 р. між ПАТ "Київгаз" та ПАТ "Київенерго" договором розподілу природного газу № 295905/17, АТ "Київгаз" вказувало, що є кредитором, права якого на отримання оплати були порушені боржником ПАТ "Київенерго".

Згідно з договором ПАТ "Київгаз" надало ПАТ "Київенерго" послуги розподілу природного газу газорозподільною системою впродовж вересня 2017 року - липня 2018 року на загальну суму 438 411 734,71 грн. ПАТ "Київенерго" розрахувалось за надані послуги частково на суму 216 242 121,99 грн.

Сума основного боргу ПАТ "Київенерго" склала 222 169 612,72 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.02.2019 р. у справі № 910/2615/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2019 р. та постановою Верховного Суду від 25.02.2020 р., позовні вимоги ПАТ "Київгаз" до ПАТ "Київенерго" задоволено частково; стягнуто з ПАТ "Київенерго" 222 169 612,72 грн. основного боргу, 24 429 580,10 грн. пені, 5 022 280,07 грн. 3 % річних, 14 807 550,71 грн. інфляційних втрат та 521 617,64 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду у справі № 910/2615/18, яке набрало чинності 29.10.2019 р., дотепер не виконано, а встановлена судом заборгованість за договором розподілу природного газу № 295905/17 ПАТ "Київенерго", яке перетворено на АТ "К.Енерго", перед АТ "Київгаз" не погашена.

Позачерговими загальними зборами акціонерів ПАТ "Київенерго" (протокол № 3/2017 від 13.11.2017 р.) прийнято рішення про реорганізацію ПАТ "Київенерго", шляхом виділу з нього нового акціонерного товариства - оператора системи розподілу ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", 16.02.2018 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію створення юридичної особи ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", шляхом виділу з ПАТ "Київенерго".

23.07.2019 р. АТ "Київгаз" пред`явило ПАТ "Київенерго" вимогу про негайне виконання зобов`язань за договором (лист АТ "Київгаз" № 1883/09-1 від 23.07.2019 р. долучений до матеріалів справи).

В межах цієї господарської справи, рішення якої переглядається, АТ "Київгаз" звернулось до господарського суду із вимогами до ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", про примусове стягнення заборгованості з оплати послуг з розподілу природного газу, які були надані позивачем в січні 2018 року - лютому 2018 року.

Така заборгованість з оплати послуг, наданих в січні 2018 року, складає суму 12 178 946,90 грн., а за лютий 2018 року - 74 165 668,08 грн.

Місцевий господарський суд, погодившись із запереченнями відповідача та третьої особи і відхиливши доводи позивача, розглянув спір по суті і у задоволенні позовних вимог ПАТ "Київгаз" до ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" про стягнення 138 328 329,16 грн., з яких: 86 344 614,98 грн. боргу, 29 072 152,07 грн. пені, 6 639 113,57 грн. 3 % річних, 16 272 448,54 грн. інфляційних втрат відмовив.

Відмовляючи у задоволенні позову та посилаючись на норми статей 109, 619 ЦК України, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", хоч і утворене шляхом виділу з ПАТ "Київенерго", однак не несе субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями останнього, оскільки основний боржник ПАТ "Київенерго" не відмовився від виконання зобов`язання, а, навпаки, визнав вимогу, що підтверджується перепискою між ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" та AT "К.Енерго". Копії цієї переписки були надані суду відповідачем у справі.

Так, для підтвердження пред`явлення позивачем вимог до AT "К.Енерго" ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" звернулося до AT "К.Енерго" листом № 01/1/08/11563 від 13.04.2020 р. (копія якого міститься в матеріалах справи) з проханням надати інформацію чи визнало останнє вимоги AT "Київгаз" за договором.

У відповідь AT "К.Енерго" листом № 26/04.20 від 14.04.2020 р. (також міститься в матеріалах справи) повідомило, що AT "Київгаз" заявило свої грошові кредиторські вимоги за договором від № 295905/17 у справі № 905/1965/19 про банкрутство АТ "К.Енерго", надіславши заяву про визнання вимог кредитора до боржника.

АТ "К.Енерго" своєю заявою від 24.12.2019 р. про результати розгляду вимог кредитора у справі № 905/1965/19 визнано вимоги перед AT "Київгаз" за договором № 295905/17 від 29.12.2016 р. в сумі:

- 222 169 612,72 грн. сума основного боргу за період: січень 2018 - липень 2018 року;

- 24 429 580, 10 грн. пеня за період: з 11.10.2017 р. по 27.12.2018 р.;

- 10 956 947,81 грн. 3 % річних за період: з 11.10.2017 р. по 17.11.2019 р.;

- 26 130 084,80 грн. інфляційні втрати за період: з 15.10.2017 р. по 17.11.2019 р.

Заяву від 24.12.2019 р. у справі № 905/1965/19 про результати розгляду вимог кредитора AT "Київгаз" скеровано арбітражному керуючому Драліну А.В.

Арбітражним керуючим Драліним А.В. розпорядником майна АТ "К.Енерго" направлено AT "Київгаз" поштовим зв`язком повідомлення № 49 від 26.12.2019 р. про розгляд його кредиторських вимог у справі № 905/1965/19 (докази надіслання також наявні в матеріалах справи).

Поряд з цим суд першої інстанції вказав, що відповідальність субсидіарного боржника є додатковою та наступає виключно у разі незадоволення вимог кредитора основним боржником внаслідок прямої відмови останнього або неотримання кредитором у розумний строк відповіді на вимогу до основного боржника про виконання зобов`язання. Подібний висновок викладений Верховним Судом у п. 29 постанови від 22.05.2019 р. у справі № 920/369/17.

Здійснивши оцінку наданим позивачем документам на підтвердження звернення позивача із вимогами до основного боржника (АТ "К.Енерго"), суд першої інстанції вказав, що позивач не пред`являв вимог до основного боржника про стягнення боргу по договору № 295905/17 від 29.12.2016 р., однак, зважаючи на відсутність відмови основного боржника та визнання арбітражним керуючим Драліним А.В. розпорядником майна АТ "К.Енерго" вимог позивача, підстав для застосування субсидіарної відповідальності немає, адже покладення обов`язку боржника на третю особу є можливим лише за волею такої особи, або в результаті універсального правонаступництва (переходу прав та обов`язків). Такий свій висновок місцевий господарський суд підкріпив правовими позиціями судової практики, пославшись, зокрема, на постанови Верховного Суду від 23.05.2019 р. у справі № 910/5098/18, від 02.12.2019 р. у справі № 904/807/18.

З наведеними місцевим господарським судом суперечливими висновками, як із тлумаченням ним норм матеріального права апеляційний господарський суд погодитися не може.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції довільно тлумачив норми Цивільного кодексу України щодо субсидіарної відповідальності.

Між тим, частиною 3 статті 109 ЦК України встановлено, що юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Ця норма закону не містить двозначного сприйняття. Субсидіарна відповідальність юридичної особи, яка утворена шляхом виділу з іншої юридичної особи, виникає в силу закону, і така відповідальність не потребує ані прийняття судового рішення на підтвердження цієї відповідальності, ані згоди утвореної у такий спосіб юридичної особи вважати себе зобов`язаною перед кредиторами особи, з якої здійснений виділ.

Аналогічну за змістом норму містить Закон України "Про акціонерні товариства", відповідно до ч. 5 ст. 86 якого встановлено, що акціонерне товариство, з якого здійснюється виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які перейшли до товариства, що виділилося, згідно з розподільним балансом. Товариство, що виділилося, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які виникли у товариства, з якого здійснюється виділ, перед виділом, але не перейшли до товариства, що виділилося.

ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" утворено шляхом виділу з ПАТ "Київенерго", тож з моменту державної реєстрації у ЄДР, в силу закону, несе додаткову (субсидіарну) відповідальність перед кредиторами юридичної особи, з якої здійснено виділ, у тому числі за зобов`язаннями ПАТ "Київенерго", що виникли до здійснення процедури виділу, але залишаються невиконаними.

Висновки місцевого господарського суду та висунуті ним вимоги до AT "Київгаз" про подання доказів звернення до ПАТ "Київенерго" (АТ "К.Енерго") з вимогами майнового характеру щодо виконання грошових зобов`язань і оплати послуг по укладеному договору розподілу природного газу № 295905/17 від 29.12.2016 р. не засновані на законі і носять маніпулятивний характер, оскільки грошові вимоги AT "Київгаз" визнані і підтверджені господарськими судами усіх трьох інстанції, а рішення судів знаходяться у матеріалах справи. Більше того, обставини невиконання вимог ПАТ "Київенерго", пов`язані з фінансовою неспроможністю останнього, відомі суду, і на них посилалися учасники процесу.

Визнання арбітражним керуючим Драліним А.В. розпорядником майна АТ "К.Енерго" кредиторських вимог AT "Київгаз" не є обставиною, яка звільняє ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" від законного обов`язку відповідати перед AT "Київгаз", а пред`явлення АТ "Київгаз" власних вимог в межах справи про банкрутство не позбавляє останнього права на використання інших способів захисту власних порушених майнових прав, зокрема, стягнення заборгованості із субсидіарного боржника.

Відповідно до частини 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

За загальним правилом, уміщеним у статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Вказане правило стосується і випадків множинності осіб на стороні боржника.

Водночас, слід звернути увагу, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 р. у справі № 905/1956/15 зроблено відповідний правовий висновок про правонаступництво субсидіарного боржника за зобов`язаннями основного, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду зазначено: "Так, невиконання основним боржником у процесі виконавчого провадження судового рішення внаслідок, наприклад, недостатності коштів у такого боржника, ускладнить реалізацію кредитором права на задоволення своєї вимоги від субсидіарного боржника, який у випадку його заміни на основного боржника вибуде з виконавчого провадження. При цьому кредитор не може звернутися до субсидіарного боржника з окремим позовом, оскільки є чинне рішення, яким саме з нього вже стягнуто борг у спірних правовідносинах і повторне звернення до суду унеможливлено в силу приписів пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України, якою унормовано, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності.

Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності.

Виходячи з викладеного Велика Палата Верховного Суду вважає, що за аналогією закону у випадках, коли один (первісний) боржник у матеріальному правовідношенні замінюється двома боржниками, суд має замінити такого боржника як сторону виконавчого провадження двома боржниками (у цій справі - основним і субсидіарним боржниками).

Отже, після заміни первісного боржника у виконавчому провадженні двома боржниками - основним і субсидіарним - виконавчі дії з виконання рішення мають вчинятися щодо обох цих боржників".

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що у разі створення юридичної особи внаслідок виділу з основного боржника та, як наслідок, виникнення субсидіарної відповідальності у додаткового боржника, то наявні підстави для заміни основного боржника на основного боржника та субсидіарного боржника.

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 26.06.2019 р. у справі № 905/1956/15, була уточнена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 р. у справі № 922/4519/14, в якій вказано: "У зв`язку із цим Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне уточнити правову позицію, викладену в постанові від 26.06.2019 р. у справі № 905/1956/15, вказавши, що визначальним чинником для заміни первісного боржника у виконавчому провадженні двома боржниками і відповідно визначення виду відповідальності (основної чи субсидіарної) є саме створення нової юридичної особи шляхом виділу з основного боржника з розподілом зобов`язань за розподільчим балансом між юридичною особою, з якої здійснено виділ, та новоствореною особою.

Таким чином, враховуючи, що КП "Фармація Північ" утворено шляхом виділу з КП "Фармація" і у зв`язку з цим несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями останнього перед позивачем, господарські суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ "Бад-Алтай" про заміну сторони виконавчого провадження".

Отже, Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що визначальною підставою для заміни основного боржника на двох боржників: основного боржника та субсидіарного боржника є саме порядок створення юридичної особи шляхом виділу, незалежно від інших чинників: переходу за розподільчим балансом заборгованості від основного боржника до субсидіарного, наявність ухваленого судового рішення, відкритого виконавчого провадження тощо.

Питання щодо покладення виконання зобов`язання на субсидіарного боржника має вирішуватись шляхом заміни основного боржника на двох боржників: основного боржника та субсидіарного боржника у виконавчому документі або виконавчому провадженні.

Як було встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду міста Києва від 07.02.2019 р. у справі № 910/2615/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2019 р. та постановою Верховного Суду від 25.02.2020 р., позовні вимоги ПАТ "Київгаз" до ПАТ "Київенерго" задоволено частково; стягнуто з ПАТ "Київенерго" 222 169 612,72 грн. основного боргу, 24 429 580,10 грн. пені, 5 022 280,07 грн. 3 % річних, 14 807 550,71 грн. інфляційних втрат та 521 617,64 грн. судового збору.

В межах цієї господарської справи, АТ "Київгаз" просить суд покласти виконання зобов`язання, яке виникло на підставі договору розподілу природного газу, у відповідній частині на субсидіарного боржника - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі". Рішенням господарського суду міста Києва від 07.02.2019 р. у справі № 910/2615/18 було задоволено позовні вимоги АТ "Київгаз" та стягнуто на користь останнього з АТ "К.Енерго" суму заборгованості за договором розподілу природного газу, у тому числі, за період січень 2018 року - лютий 2018 року, за яким АТ "Київгаз" і просить суд в цій справі стягнути заборгованість із субсидіарного боржника.

Частиною 5 ст. 334 ГПК України визначено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

З огляду на це, АТ "Київгаз" має право звернутись до господарського суду міста Києва в межах господарської справи № 910/2615/18 із заявою про заміну основного боржника - АТ "Київенерго" на двох боржників: АТ "К.Енерго" та ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" у наказі, що був виданий господарським судом міста Києва у справі № 910/2615/18 на виконання рішення господарського суду міста Києва від 07.02.2019 р. у справі № 910/2615/18 в межах відповідного виконавчого провадження.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини 1 статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 2 статті 175 цього Кодексу.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 275 та частини 1 статті 277 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково. Підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині розподілу між сторонами судових витрат на правничу допомогу, то судова колегія виходить з наступного.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Заяву про понесення витрат на правничу допомогу, пов`язану із розглядом даної справи з орієнтовною сумою витрат 480 000,00 грн., адвокат відповідача заявив у відзиві на позовну заяву (а.с. 147-155 том 1), а клопотання про залучення доказів подано - 06.07.2020 р. (а.с. 172-185 том 2), тобто у встановлений процесуальний строк.

На підтвердження заявлених 260 000,00 грн. витрат заявником надано наступні документи:

- договір про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 р., що укладений між ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" та адвокатським об`єднанням "Перший радник";

- додаткову угоду № 1 від 15.04.2020 р. до договору про надання правової допомоги щодо представництва інтересів товариства у справі № 910/4417/20, за умовами якої сторонами погоджено погодинну вартість послуг, а саме: вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів - 15 000,00 грн./год.; розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка та систематизація доказової бази - 15 000,00 грн./год.; підготовка та подання процесуальних та інших документів правового характеру (заяв, клопотань, запитів тощо) - 20 000,00 грн./год.; участь у судових засіданнях в суді першої інстанції 20 000,00 грн./год.; ознайомлення з матеріалами судової справи - 10 000,00 грн./год.;

- акт надання послуг № 1 від 01.07.2020 р. на суму 260 000,00 грн. згідно якого надано наступні послуги: аналіз позовної заяви та додатків до неї, вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів (45 000,00 грн. - 3 год.); розробки загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовки та систематизації доказової бази (15 000,00 грн. - 1 год.); підготовка та подання до господарського суду міста Києва відзиву на позовну заяву з додатками (20 000,00 грн. - 1 год.); підготовка та подання до господарського суду клопотання про забезпечення судових витрат з додатками (10 000,00 грн. - 0,5 год.); підготовка та подання клопотання про долучення до матеріалів справи копій матеріалів справи № 910/2615/18 (20 000,00 грн. - 1 год.); підготовка та подання до суду заперечень на відповідь на відзив на позов з додатками (20 000,00 грн. - 1 год.); підготовка та подання до суду письмових пояснень по справі (20 000,00 грн. - 1 год.); участь в судових засіданнях (80 000,00 грн. - 4 год.); підготовка заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (20 000,00 грн. - 1 год.). Загальна вартість послуг 260 000,00 грн. за 14 год.

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3749 від 02.07.2018 р.;

- витяг з Національної асоціації адвокатів України;

- довіреність № 20041601 від 16.04.2020 р.

За приписами частин 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Поряд з цим, аналіз наведених норм частини 4 статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заперечував розмір заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу, про що зазначено у клопотанні про зменшення суми судових витрат до 14 954,25 грн. (а.с. 192-204 том 2).

За доводами позивача, заявлені витрати не є співмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання робіт та обсягом наданих адвокатом послуг на їх виконання, а також ринковою вартістю погодинної ставки. При цьому, частина наданих послуг не відноситься до діяльності у сфері права.

Дослідивши наведені заперечення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду від 04.11.2019 р. по справі № 9901/264/19, оформлення копій письмових доказів, підготовка повного пакета документів для подачі до суду, надсилання документів поштою (представництво інтересів клієнта в поштовому відділенні) або подання їх до суду через канцелярію не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, послуги про долучення до матеріалів справи доказів надіслання копій відзиву іншим учасникам справи з додатками, а також підготовка та подання до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копій матеріалів справи № 910/2615/18, надані адвокатським об`єднанням відповідачу, не є юридичними послугами та не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, а такі витрати не можуть бути покладені на іншу сторону спору.

Що стосується розробки загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовки та систематизації доказової бази, то на підтвердження надання таких послуг заявником не надано жодного доказу, крім того означений вид послуг фактично дублює послуги, які визначені в п. 1 зокрема, аналіз позовної заяви та вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів.

Таким чином, враховуючи наявність клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, керуючись критерієм розумності розміру адвокатських витрат та з огляду на закриття провадження у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що відшкодуванню з позивача на користь відповідача підлягають 20 000,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, оскільки цей розмір судових витрат є доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат з урахуванням складності справи. В іншій частині заява задоволенню не підлягає.

З огляду на встановлене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, оскаржене апелянтом рішення господарського суду міста Києва від 01.07.2020 р. - скасуванню із закриттям провадження у справі, а додаткове рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2020 р. у справі № 910/4417/20 слід змінити.

Керуючись ст.ст. 267-285 та п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Київгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 01.07.2020 р. у справі № 910/4417/20 задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 01.07.2020 р. у справі № 910/4417/20 скасувати.

Провадження у справі № 910/4417/20 закрити.

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Київгаз" на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2020 р. у справі № 910/4417/20 задовольнити частково.

Додаткове рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2020 р. у справі № 910/4417/20 змінити.

Стягнути з акціонерного товариства "Київгаз" (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд. 4Б; ) на користь приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 20; ) 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовити в іншій частині заяви.

Матеріали справи № 910/4417/20 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.12.2020 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді О.І. Поляк

С.А. Пашкіна