ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.11.2020р. Справа №905/674/20

за позовом: Державного підприємства «Запорізький експертно-технічний центр Держпраці» (69032, м.Запоріжжя, Північне шосе, буд.25, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (85612, Донецька область, Мар`їнський район, м.Курахове, вул.Енергетиків, буд.34, )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» (юридична адреса: 85612, Донецька область, Мар`їнський район, м.Курахове, вул.Енергетиків, буд.34; адреси для листування: 01032, м.Київ, вул.Льва Толстого, 57, кім.25/24, 01032, м.Київ, вул.Антоновича, 29; )

про стягнення 56160,31 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Клименко Ю.О.

У засіданні брали участь:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Державне підприємство «Запорізький експертно-технічний центр Держпраці», м.Запоріжжя звернувся до господарського суду Донецької області з позовом (з урахуванням змісту заяви №1075/19 від 12.10.2020р.) до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», м.Курахове про стягнення 3% річних 5722,57 грн, інфляційних нарахувань 396,20 грн, пені 50041,54 грн, а разом 56160,31 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідачем було порушено договір №6010-ВЭ-КуТЭС від 03.06.2019р. в частині проведення своєчасної оплати виконаних робіт, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних.

Згідно з ухвалою господарського суду Донецької області від 25.05.2020р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/674/20, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.08.2020р. до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка», м.Курахове.

Відповідач та третя особа будь-яких пояснень по суті спору не надали, про розгляд справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Ухвалою від 20.10.2020р. господарським судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.11.2020р. Присутність учасників справи у судовому засіданні визначена не обов`язковою.

Представники сторін у судове засідання 05.11.2020р. з розгляду справи по суті не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно з клопотанням №1076/19 від 12.10.2020р. Державне підприємство «Запорізький експертно-технічний центр Держпраці» розгляд справи просило здійснювати без участі позивача та його представника.

В силу норм ст.42 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Разом з тим, положення ст.43 цього кодексу України зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Приписи вказаних норм процесуального права розповсюджують свою дію на третіх осіб згідно з ч.5 ст.50 Господарського процесуального кодексу України.

Як визначено у ч.1 ст.202 зазначеного нормативно-правового акту, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 216 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду оголосити перерву або відкласти розгляд справи по суті. При цьому, це є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність у судовому засіданні представників сторін і третьої особи не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

03.06.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техремспоставка» (замовник), від імені якого і на підставі договору доручення №6009-ВЭ-КуТЭС від 03.06.2019р. діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» в особі директора Відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» Валентіра С.М., і Державним підприємством «Запорізький експертно-технічний центр Держпраці» (виконавець) був укладений договір №6010-ВЭ-КуТЭС.

За змістом п.1.1 вказаного договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання відповідно до договірної ціни з кошторисною документацією здійснити роботи (код ДКПП: 71.12) (послуги) по обстеженню та паспортизації будівель і споруд ЦМК Курахівська ТЕС з розробкою паспортів технічного стану та рекомендацій по ремонту і подальшої експлуатації конструкцій будівель і споруд.

Згідно з договірною ціною на виконання проектно-вишукувальних робіт сторони узгодили загальну вартість робіт на рівні 598257,05 грн.

Термін надання послуг визначався з 03.06.2019р. по 31.08.2019р. (п.1.8 договору №6010-ВЭ-КуТЭС від 03.06.2019р.).

У п.7.1 відповідного договору сторони узгодили, що він набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення друком сторін. У разі неналежного виконання обома сторонами своїх зобов`язань, термін дії договору встановлюється до 31.12.2019р. У разі невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов`язань за цим договором, термін дії договору подовжується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Як вказує позивач, на підставі вказаного договору Державним підприємством «Запорізький експертно-технічний центр Держпраці» було надано послуги відповідачу на загальну суму 598257,05 грн. Проте, за твердженням позивача, у передбачені договором строки і у встановленому порядку відповідач прийняті на себе зобов`язання не виконав та не здійснив оплату послуг, що стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу норм п.1 ч.1 ст.889 вказаного кодексу України замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

За правилами п.п.1.2, 3.2 договору №6010-ВЭ-КуТЭС від 03.06.2019р. замовник приймає на себе зобов`язання прийняти розроблену виконавцем документацію та оплатити виконані роботи в порядку і на умовах, передбачених цим договором. Замовник сплачує виконавцеві вартість наданих та прийнятих без зауважень послуг, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок замовника впродовж 5 робочих днів з 90 календарного дня з дати підписання сторонами відповідного акту здавання-приймання виконаних робіт.

Як встановлено, на виконання вказаного договору сторонами були підписані акти прийому-передачі виконаних робіт №1 від 30.07.2019р. на суму 396979,15 грн з ПДВ, №2 від 30.08.2019р. на суму 201277,90 грн з ПДВ, що загалом становить 598257,05 грн.

Під час розгляду справи позивачем було представлено суду платіжні доручення №1746039 від 30.09.2020р. на суму 201277,90 грн, №1737835 від 24.09.2020р. на суму 396979,15 грн про перерахування на його користь грошових коштів на загальну суму 598257,05 грн. Платником за вказаними документами виступав Відокремлений підрозділ «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго».

Наявність вказаних обставин стала підставою для подання Державним підприємством «Запорізький експертно-технічний центр Держпраці» заяви №1075/19 від 12.10.2020р. про зменшення позовних вимог на суму заявленого до стягнення основного боргу, яка прийнята судом.

В той же час, позивач наполягав на стягненні з відповідача на користь Державного підприємства «Запорізький експертно-технічний центр Держпраці» 3% річних 5722,57 грн, інфляційних нарахувань 396,20 грн, пені 50041,54 грн.

Відповідно до ст.129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 цього кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи зміст вказаних статей, приймаючи до уваги предмет та підстави позову, при зверненні до суду позивачем має бути доведено, в тому числі, факт виконання робіт саме на замовлення відповідача та, як наслідок, виникнення у нього обов`язку щодо відшкодування неустойки, 3% річних, інфляційних у зв`язку з несвоєчасним виконанням основного зобов`язання.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

В п.5.2 договору №6010-ВЭ-КуТЭС від 03.06.2019р. сторони встановили, що у разі порушення замовником термінів оплати послуг, які надані виконавцем за цим договором, та прийнятті їх замовником без зауважень, замовник на письмову вимогу виконавця сплачує виконавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, але не більше 5% від суми заборгованості.

Окрім того, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалось, договір №6010-ВЭ-КуТЭС від 03.06.2019р. був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техремспоставка» (замовник), від імені якого і на підставі договору доручення №6009-ВЭ-КуТЭС від 03.06.2019р. діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» в особі директора Відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» Валентіра С.М., і Державним підприємством «Запорізький експертно-технічний центр Держпраці» (виконавець).

Таким чином, замовником за договором виступало Товариство з обмеженою відповідальністю «Техремспоставка», виконавцем Державне підприємство «Запорізький експертно-технічний центр Держпраці». Отже, саме у цих суб`єктів виникли взаємні права та обов`язки на підставі договору №6010-ВЭ-КуТЭС від 03.06.2019р.

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» за визначенням цивільного законодавства України у спірних правовідносинах діяло як повірений Товариства з обмеженою відповідальністю «Техремспоставка». Тобто, особою, яка вчиняє правочин від імені та в інтересах іншої особи, яку вона представляє.

Договору доручення №6009-ВЭ-КуТЭС від 03.06.2019р., зі змісту якого можна було б встановити виникнення будь-яких інших прав та обов`язків учасників укладання договору №6010-ВЭ-КуТЭС від 03.06.2019р., до матеріалів справи не представлено.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає, зокрема, на підставі договору.

Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах (ч.3 ст.238 Цивільного кодексу України).

В силу норм ст.239 вказаного кодексу України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

За таких обставин, договір №6010-ВЭ-КуТЭС від 03.06.2019р. створює цивільні права та обов`язки саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Техремспоставка» по відношенню до Державного підприємства «Запорізький експертно-технічний центр Держпраці». Відтак, особою, що відповідальна за невиконання чи несвоєчасне виконання платіжних зобов`язань перед виконавцем, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Техремспоставка».

Здійснення оплат на суму 598257,05 грн на користь позивача Відокремленим підрозділом «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» вказаних висновків суду не спростовує.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних 5722,57 грн, інфляційних нарахувань 396,20 грн, пені 50041,54 грн, з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 2102 грн підлягає віднесенню на позивача. Одночасно, виходячи з того, що за подання розглядуваної позовної заяви позивач на підставі платіжного доручення №2264 від 30.03.2020р. сплатив судовий збір у більшому розмірі ніж передбачено діючим законодавством (0,01 грн), а також враховуючи обставини зменшення розміру позовних вимог згідно з заявою №1075/19 від 12.10.2020р., Державне підприємство «Запорізький експертно-технічний центр Держпраці» не позбавлено права та можливості звернутись до суду з клопотанням про повернення судового збору у розмірі 7714,27 грн в порядку норм ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Державного підприємства «Запорізький експертно-технічний центр Держпраці», м.Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», м.Курахове про стягнення 3% річних 5722,57 грн, інфляційних нарахувань 396,20 грн, пені 50041,54 грн, а разом 56160,31 грн.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 05.11.2020р.

Повний текст рішення складено 16.11.2020р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця