УХВАЛА

м. Київ

17.12.2020Справа № 910/19827/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦХИМАГРОТЕХ» про забезпечення позову в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦХИМАГРОТЕХ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕРХЛІБ» про стягнення 45 845, 58 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦХИМАГРОТЕХ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕРХЛІБ» про стягнення заборгованості в розмірі 45 845, 58 грн з урахуванням суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Судом встановлено, що в позовній заяві міститься вимога про накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачеві і перебувають у нього або в інших осіб, для забезпечення вимог позовної заяви.

Розглянувши вимогу про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України).

Поряд із цим, Господарський процесуальний кодекс України встановлює необхідні вимоги до оформлення і змісту відповідних заяв.

Так, частина 1 статті 139 ГПК України визначає, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, всупереч наведеному, заявником взагалі не обгрунтовано необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, не наведено пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Крім цього, приписами ч. 5 ст. 139 ГПК України встановлено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору урегульовані Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1, пп. 3 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Розмір ставки судового збору за подання господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову, становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання заяви про забезпечення позову заявник мав сплатити судовий збір в розмірі 1 051, 00 грн. Однак, заявником доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі не подано.

Отже, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову подана без дотримання вимог передбачених ст. 139 ГПК України.

Частиною 7 статті 140 ГПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене та те, що заяву про забезпечення позову викладено в прохальній частині позовної заяви, що унеможливлює її повернення, суд дійшов висновку про залишення заяви про забезпечення позову без розгляду.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦХИМАГРОТЕХ» про забезпечення позову - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, що передбачені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Комарова