ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2020 р. Справа №914/181/20

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів: Бонк Т.Б.

Мирутенка О.Л.

за участю представників сторін від: відповідача та третьої особи: Жуган І.О.

розглянувши апеляційну скаргу Фонду державного майна України, м. Київ №10-25-14366 від 21.07.2020

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.06.2020 про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову

у справі № 914/181/20 (суддя Манюк П.Т.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Проперті", м. Луцьк, Волинська область

до відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета

спору, на стороні відповідача: Фонду державного майна України, м. Київ

про визнання незаконним та скасування наказу; зобов`язання провести оцінку майна та укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини та суть спору.

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/181/20 за позовом ТОВ "Вест Проперті" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання провести оцінку майна та укласти договір.

Ухвалою суду від 06.02.2020 заяву ТОВ "Вест Проперті" про забезпечення позову у справі № 914/181/20 задоволено повністю, вжито заходи забезпечення позову до набрання рішенням суду у даній справі законної сили, а саме: заборонено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях та Фонду державного майна України вчиняти будь-які дії щодо проведення процедури приватизації та/або відчуження нерухомого майна - будівлі вбудовано-прибудованого приміщення площею 656,6 кв.м, що розміщене за адресою: 43005, Волинська обл., місто Луцьк, проспект Президента Грушевського, 33, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

19.02.2020 на адресу Господарського суду Львівської області від відповідача надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою суду від 24.02.2020 у задоволенні клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про скасування заходів забезпечення позову у справі №914/181/20 відмовлено повністю.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2020 апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.02.2020 про забезпечення позову повернуто скаржнику.

В подальшому 18.05.2020 на адресу Господарського суду Львівської області від Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях надійшло клопотання про скасування забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.06.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Фонду державного майна України про скасування заходів забезпечення позову у справі № 914/181/20; зупинено провадження у справі № 914/181/20 до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/5147/20.

Ухвала суду в частині відмови у скасуванні заходів забезпечення позову мотивована тим, що Фондом державного майна України не було надано суду доказів того, що необхідність вжиття вказаних заходів забезпечення позову відпала або невжиття заходів забезпечення позову не зможе істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або охоронюваних законом інтересів сторони у справі.

Ухвала суду в частині зупинення провадження у справі обґрунтована об`єктивною неможливістю розгляду справи № 914/181/20 до вирішення справи № 910/5147/20.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників процесу.

ФДМ України подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у скасуванні заходів забезпечення позову. У своїй апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Окрім цього, апелянт зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. Однак, в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивачем не надано суду належних та допустимих доказів вжиття відповідачем дій щодо реалізації вбудовано-прибудованого приміщення загальною площею 656,6 кв.м, що розміщене за адресою: 43005, Волинська обл., місто Луцьк, проспект Президента Грушевського, 33. А отже, заява позивача про забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу та Фонду державного майна України вчиняти будь-які дії щодо проведення процедури приватизації та/або відчуження окремого нерухомого майна є такою, що подана передчасно та свідчить про вжиття судом заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог, що суперечить ч.11 ст.137 ГПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні вищезазначеного клопотання, з огляду на його необгрунтованість та відсутність обов`язкової явки у судове засідання представників сторін.

Інших клопотань в порядку ст.207 ГПК України не подано.

Оцінка суду.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Водночас заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи і має на меті гарантувати реальне виконання рішення суду.

Тобто забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду, та має бути скасований господарським судом у разі, якщо потреба у такому забезпеченні відпала з певних причин.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, а саме якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 145 ГПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як підтверджується матеріалами справи та відповідно до вищезазначених норм законодавства, судом першої інстанції ухвалою від 06.02.2020 вжито заходи забезпечення позову до набрання рішенням суду у даній справі законної сили, а саме: заборонено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях та Фонду державного майна України вчиняти будь-які дії щодо проведення процедури приватизації та/або відчуження нерухомого майна - будівлі вбудовано-прибудованого приміщення площею 656,6 кв.м, що розміщене за адресою: 43005, Волинська обл., місто Луцьк, проспект Президента Грушевського, 33, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що клопотання заявника та апеляційна скарга третьої особи по суті зводяться до незгоди з ухвалою суду від 06.02.2020, якою вжито заходи забезпечення позову.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі аргументи не можуть бути підставою для скасування чи зміни ухвали суду про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову, а повинні б були бути предметом апеляційного розгляду щодо обґрунтованості вжитих заходів забезпечення позову.

Водночас, як підтверджується матеріалами справи, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2020 апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.02.2020 про забезпечення позову повернуто скаржнику.

Колегія суддів зазначає, що при дослідженні вищезгаданого клопотання про скасування заходів забезпечення позову, заявник не вказав, які обставини змінилися в період з 06.02.2020 (дата прийняття оскаржуваної ухвали) по 18.05.2020 (дата подання клопотання про скасування заходів).

Отже апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, а господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За викладених обставин, правомірними є висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.02.2020, оскільки ймовірність порушення прав позивача у разі задоволення позову і дальше існує, потреба у забезпеченні позову не відпала, а заявником не наведено жодних аргументів про зміну обставин, які спричинили вжиття заходів забезпечення позову.

Одночасно суд апеляційної інстанції зазначає таке.

У своїй апеляційній скарзі скаржник покликається на позицію Верховного Суду у справі №914/102/20 у аналогічних відносинах, у якій суд касаційної інстанції підтримав позицію суду апеляційної інстанції, згідно якої застосовані заходи забезпечення позову є втручанням у дискреційні повноваження державних органів приватизації, визначені у Законі України «Про Фонд державного майна України», Законі України «Про приватизацію державного і комунального майна», що фактично унеможливлює реалізацію зазначеними державними органами своїх повноважень, передбачених законом.

Водночас апеляційний господарський суд зазначає, що у вищезазначеній справі - 914/102/20 предметом апеляційного перегляду була ухвала про вжиття заходів забезпечення позову. Водночас у розглядуваній справі - 914/181/20 предметом апеляційного перегляду є ухвала суду про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову, при цьому, як зазначено вище, ухвала Господарського суду Львівської області від 06.02.2020, якою вжито заходи забезпечення позову є чинною та не скасованою.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що коло обставин, які підлягають дослідженню при перегляді ухвали про вжиття заходів забезпечення позову та ухвали, якою відмовлено у скасуванні таких заходів є різними.

Так, у першому випадку суд встановлює чи є ймовірність ускладнення чи невиконання рішення суду у разі задоволення позову, а також адекватність, співмірність заходів забезпечення позову з предметом позовних вимог.

Натомість при дослідження підстав скасування заходів забезпечення позову суд досліджує, які змінились обставини у спірних правовідносинах з моменту вжиття заходів забезпечення позову до моменту подання заяви про їх скасування, які стали наслідком того, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову відпала. Тобто, основною умовою для скасування заходів забезпечення позову є зміна обставин у спірних правовідносинах, які існували на момент прийняття судом рішення про вжиття заходів забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність оскаржуваної ухвали на момент її прийняття.

На момент прийняття спірної ухвали, заявником - Фондом державного майна України не було подано суду доказів того, що обставини, які існували на момент прийняття ухвали про вжиття заходів забезпечення позову від 06.02.2020 відпали.

А отже, такі покликання скаржника як вищезгадана позиція Верховного Суду щодо дискреційних повноважень мала б значення для перегляду ухвали про вжиття заходів забезпечення позову.

Натомість, враховуючи те, що ухвала про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі є чинною, а апеляційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях повернута без розгляду ухвалою від 03.04.2020, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування ухвали місцевого господарського суду від 15.06.2020.

А отже, ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом (третьою особою).

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.06.2020 у справі №914/181/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фонду державного майна України, м. Київ - без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом (третьою особою).

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до вимог ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 21.12.2020

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді Т.Б. Бонк

О.Л. Мирутенко