номер провадження справи 18/115/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2020 справа № 908/1825/20

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю БІТ-ОІЛ (місцезнаходження: 02100, м. Київ, Дніпровський район, вул. Бажова, буд. 9; поштова адреса: 02105, м. Київ, пр. Миру, буд. 15-А, офіс 309)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький титано-магнієвий комбінат (ТОВ ЗТМК) (69600, м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 18)

про стягнення 2097220,71 грн.

Господарський суд Запорізької області у складі судді Левкут В.В.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.

учасники справи:

від позивача: Грищенко Г.А., ордер ЗР № 37438 від 14.07.2020

від відповідача: Кравченко Г.О., довіреність № 45 від 03.07.2020

З урахуванням прийнятої судом заяви про збільшення розміру позовних вимог, розглядаються вимоги про стягнення з відповідача 2097220,71 грн., які складаються з 2070385,83 грн. основного боргу за договором № 521 від 04.11.2019 та 26834,88 грн. 3% річних.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2020 справу № 908/1825/20 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 23.07.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі №908/1825/20, присвоєно справі номер провадження 18/115/20, підготовче засідання призначено на 12.08.2020. Ухвалою від 12.08.2020 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 06.10.2020.

Проведення судового засідання 06.10.2020 об 11:10 у справі № 908/1825/20 за участю учасників справи не відбулося, у зв`язку з отриманням о 10:55 год. 06.10.2020 повідомлення про замінування адміністративної будівлі Господарського суду Запорізької області та проведенням в будівлі суду перевірочних дій працівниками вибухотехнічної лабораторії та Національної поліції, про що свідчить акт від 06.10.2020.

Ухвалою від 06.10.2020 відкладено підготовче засідання на 27.10.2020. У зв`язку з перебуванням судді Левкут В.В. з 12.10.2020 по 30.10.2020 на лікарняному, судове засідання, призначене на 27.10.2020 не відбулося; сторони повідомлені про неможливість проведення судового засідання 27.10.2020; ухвалою від 03.11.2020 підготовче засідання призначено на 10.11.2020; ухвалою від 10.11.2020 підготовче провадження закрито, розгляд справи по суті призначено на 02.12.2020.

У судовому засіданні 02.12.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання ТОВ ЗТМК зобов`язань за договором № 521 від 04.11.2019 щодо сплати вартості отриманого товару. Станом на час подання позову заборгованість за договором складає 1 842 912,82 грн., що є підставою для застосування до ТОВ ЗТМК відповідальності у вигляді 3% річних та інфляційних втрат. Посилаючись на приписи на ст.ст. 525, 526, 611, 625 ЦК України, позивач просив позов задовольнити. Попередній (орієнтовний) розмір судових витрат позивач визначив в сумі 52484,95 грн.

В заяві про доповнення позовної заяви та збільшення розміру позовних вимог позивач зазначив, що за отриманий згідно Специфікацій №№ 2, 3 товар відповідач розрахувався частково, у зв`язку з чим заборгованість становить 2 070 385,83 грн.

Представник позивача у судовому засіданні 02.12.2020 позовні вимоги підтримав, з урахуванням закриття провадження у справі в частині стягнення інфляційних втрат та прийнятої судом заяви про збільшення розміру позовних вимог, та заявив про намір подати докази щодо витрат на правову допомогу.

Відповідач у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечив частково та вказав на часткову сплату заборгованості 22.05.2020 в сумі 596544,00 грн., 15.06.2020 в сумі 80000,00 грн., 28.07.2020 в сумі 130000,00 грн., 07.08.2020 в сумі 100000,00 грн. Щодо нарахованих 3% річних відповідач не погодився із наданим позивачем розрахунком та надав контррозрахунок, згідно з яким розмір 3% річних складає 12926,00 грн. крім того відповідач не погодився із наданим позивачем попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат та вказав на його безпідставне завищення. При розподілі судових витрат відповідач просить суд врахувати тяжкий фінансовий стан відповідача, відмовити у стягненні 143,70 грн. 3% річних та в частині попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат в розмірі 52484,95 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.12.2020 проти заявлених позовних вимог заперечив частково та зазначив про сплату 10.11.2020 100000,00 грн., на підтвердження чого надав платіжне доручення. Просив позов в частині стягнення 3% річних задовольнити частково.

Також у судовому засіданні представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання заяви про розстрочку виконання судового рішення. Представник позивача проти відкладення розгляду справи заперечив.

Суд усне клопотання представника відповідача залишив без задоволення. У відповідача було достатньо часу для надання процесуальних заяв до закриття підготовчого провадження, окрім того, відповідач не позбавлений можливості звернення з такою заявою в ході виконання судового рішення.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 №255 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено з 12 березня до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин, дія якого неодноразово продовжувалася та наразі не припинена.

З 17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), яким внесено зміни до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

За період дії карантину та протягом 20-денного строку з дня набрання чинності Законом України №731-ІХ звернень щодо необхідності реалізації своїх прав від учасників справи не надходило.

Оскільки карантинні заходи в Україні не скасовані, з метою недопущення безпідставного затягування строку розгляду справи, враховуючи те, що сторонам надана можливість подати свої процесуальні заяви, навести доводи та заперечення суду з урахуванням строку дії карантину, суд дійшов висновку про прийняття рішення у справі у судовому засіданні 02.12.2020 за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю БІТ-ОІЛ (Постачальником, позивачем у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю Запорізький титано-магнієвий комбінат (Покупцем, відповідачем у справі) 04.11.2019 укладений договір № 521 (надалі Договір).

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцю Товар, зазначений у Специфікаціях до даного Договору, а Покупець прийняти і оплатити такий Товар. Найменування (номенклатура, асортимент) товару зазначені в Специфікаціях до даного договору, які є невід`ємною частиною договору. Предметом поставки є вугілля (ДК 021:2015 код 09110000-3) (надалі товар), загальна кількість, асортимент, номенклатура зазначені в Специфікаціях до даного договору, які є невід`ємною частиною договору. Специфікації повинні містити найменування товару, одиницю виміру, загальну кількість товару, ціну за одиницю та загальну вартість товару.

Згідно із пунктом 3.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 24.06.2020) орієнтовна ціна цього договору становить 6 500 000,00 грн., в т.ч. ПДВ.

Загальна сума договору складається з сум всіх Специфікацій до цього договору (п. 3.2 Договору).

Пунктами 4.1-4.3 Договору сторони узгодили, що розрахунки за поставлений товар здійснюються на умовах, що узгоджуються сторонами у відповідних Специфікаціях на поставку товару, які є невід`ємною частиною договору. Покупець здійснює оплату вартості товару в національній валюті України, на умовах та в порядку, передбаченому відповідним Специфікаціями, які є невід`ємною частиною договору, на підставі рахунку на оплату, виставленого Постачальником, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в розділі 12 цього договору. Днем оплати вважається день зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

За умовами п. 6.1.1 Договору Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар.

Пунктом 10.1. Договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2020.

До вказаного Договору сторонами підписана Специфікація № 2 від 17.03.2020.

Пунктом 11 Специфікації визначено, що Покупець здійснює 100% оплату на підставі рахунку-фактури вартості товару на протязі 15 календарних днів від дати поставки товару.

Також, позивачем та відповідачем укладена Специфікація № 3 від 24.06.2020, відповідно до умов п. 11 якої передбачено 100% оплату на підставі рахунку-фактури вартості товару на протязі 30 календарних днів від дати поставки товару.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору протягом березня-червня 2020 року поставлено відповідачу товар (кам`яне вугілля марки А сорту АМ) на загальну суму 3 126 929,83 грн., що підтверджується видатковими накладними:

- № 142 від 29.03.2020 на суму 711 216,64 грн. з ПДВ;

- № 154 від 17.04.2020 на суму 1 093 977,43 грн. з ПДВ;

- № 155 від 20.04.2020 на суму 714 262,75 грн. з ПДВ;

- № 243 від 19.06.2020 на суму 306 283,33 грн. з ПДВ;

- № 257 від 28.06.2020 на суму 301 189,68 грн. з ПДВ.

Видаткові накладні підписані повноважним представником відповідача без зауважень.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманого товару у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

При цьому, підписання покупцем видаткових накладних, які є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Крім підписаних видаткових накладних, отримання відповідачем обумовленого Договором товару підтверджується відповідними актами прийому-передачі вугільної продукції та залізничними накладними.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строк оплати отриманої товару визначено Специфікаціями: протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту поставки товару (Специфікація № 2) та протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки товару (Специфікація № 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наданими до матеріалів справи доказами підтверджується, що відповідач здійснював оплати за поставками невчасно та не в повному обсязі.

Стосовно сум поставок та дат часткової оплати спір між сторонами відсутній. Відповідач щодо порушення строків оплати отриманого товару також не заперечує. Заперечення відповідача стосуються лише того, що до позовної заяви не надано копію заявки, яка передбачена умовами п. 5.5 Договору, та розміру 3% річних.

Частиною 1 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Зважаючи на те, що відповідачем вартість отриманого від позивача за спірними видатковими накладними товару та здійснення оплати з затриманням не заперечується, а також відсутність у суду сумнівів щодо достовірності обставин справи, суд дійшов висновку, що визнані учасниками справи обставини, не потребують додаткового доведення.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем у визначений зобов`язанням термін вартості отриманого товару є доведеним.

Після відкриття провадження у справі і до початку розгляду справи по суті відповідачем заборгованість за отриманий за Специфікаціями №№ 2, 3 товар погашено на суму 380 000,00 грн., залишок заборгованості 2 070 385,83 грн.

З огляду на викладені обставини, суд визнав, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 2 070 385,83 грн. (з урахуванням прийнятої судом заяви про збільшення розміру позовних вимог) заявлена обґрунтовано.

Відповідачем надано докази часткового погашення заборгованості згідно платіжного доручення № 20-0009284 від 10.11.2020 на суму 100 000,00 грн.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження по справі в частині стягнення 100 000,00 грн. основного боргу слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно якої зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд визнав, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача 1 970 385,83 грн. основного боргу за договором заявлена обґрунтовано і підлягає задоволенню.

Крім зазначеної вимоги про стягнення суми основного боргу позивач просив стягнути з відповідача 26834,88 грн. 3% річних за загальний період прострочення з 14.04.2020 по 28.09.2020.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за всіма видатковими накладними за загальний період з 14.04.2020 по 28.09.2020 за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, виходячи з прострочених сум вартості поставленого товару за кожною окремо видатковою накладною, суд встановив, що розрахунок виконано неправильно (до періоду прострочення включені дати часткової оплати), до стягнення підлягає сума 26 395,44 грн. В решті вимоги про стягнення 3% річних (439,44 грн. 3% річних) суд відмовляє як заявленої необґрунтовано.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Відповідач визнані судом обґрунтованими позовні вимоги не спростував, доказів, які могли б свідчити про виконання ним зобов`язання по оплаті отриманого товару в повному обсязі та у визначений договором строк, не надав.

Доводи відповідача щодо ненадання позивачем обумовленої п. 5.5 Договору заявки на поставку товару суд визнає безпідставними, оскільки ненадання такої заявки жодним чином не спростовує факт отримання товару та не впливає на визначені у Специфікаціях №№ 2, 3 строки розрахунків.

Відносно зауваження відповідача щодо врахування його тяжкого фінансового становища при стягненні 3% річних та розподілі судових витрат суд відзначає, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, заявляючи вимогу щодо сплати 3% річних з простроченої суми боргу, позивач правомірно скористався наданим йому законодавством правом.

Верховний Суд в постанові від 17.05.2018 у справі № 904/9117/17 чітко зазначив, що посилання на економічну кризу у державі не може бути для суду підставою для звільнення від сплати судових витрат, а відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові у справі № 911/4249/16, провадження № 12-70гс18, від 17.04.2018 також чітко зазначено, що навіть відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині стягнення з відповідача 1 970 385,83 грн. основного боргу та 26 395,44 грн. 3% річних. В частині стягнення 100 000,00 грн. основного боргу провадження у справі закривається на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. В решті заявлених вимог (439,44 грн. 3% річних) суд відмовляє в позові через необґрунтованість.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру визнаних судом обґрунтованими позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 31451,72 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький титано-магнієвий комбінат (69600, м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 18; ідентифікаційний код 38983006) на користь товариства з обмеженою відповідальністю БІТ-ОІЛ (місцезнаходження: 02100, м. Київ, Дніпровський район, вул. Бажова, буд. 9; поштова адреса: 02105, м. Київ, пр. Миру, буд. 15-А, офіс 309; ідентифікаційний код 41855286) 1 970 385,83 грн. (один мільйон дев`ятсот сімдесят тисяч триста вісімдесят п`ять грн. 83 коп.) основного боргу, 26 395,44 грн. (двадцять шість тисяч триста дев`яносто п`ять грн. 44 коп.) 3% річних та 31 451,72 грн. (тридцять одну тисячу чотириста п`ятдесят одну грн. 72 коп.) судового збору. Видати наказ.

3. В частині стягнення 100 000,00 грн. основного збору провадження у справі закрити.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 14.12.2020.

Суддя В.В. Левкут