ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2020 р. Справа №926/767-б/15

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів: Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.

учасники у справі в судове засідання не з`явилися.

розглянувши апеляційну скаргу засновника приватної фірми «Інтервал» ОСОБА_1 , м. Чернівці б/н від 10.02.2020 (Вх. ЗАГС №01-05/589/20 від 12.02.2020)

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 30.01.2020 (суддя Дутка В.В., повний текст ухвали 03.02.2020) про перегляд ухвали Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 про порушення провадження у справі про банкрутство за нововиявленими обставинами

у справі №926/767-б/15

за заявою ініціюючого кредитора Публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ», м. Київ

про банкрутство приватної фірми «Інтервал», м. Чернівці

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи та суть спору.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 порушено провадження у справі про банкрутство приватної фірми «Інтервал».

Постановою від 31.08.2016 приватну фірму «Інтервал» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Кучака Ю.Ф.

04.03.2019 засновник приватної фірми «Інтервал» Пелепчук В.В. подав заяву від 25.02.2019 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просить переглянути і скасувати ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство ПФ «Інтервал».

В обґрунтування наявності підстав для перегляду ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство заявник посилається на замовлення ним 26.11.2018 судово-економічної експертизи відповідно до бухгалтерської документації ПФ «Інтервал». Заявник зазначає, що судовим експертом встановлено, що за даними бухгалтерського обліку ПФ «Інтервал» станом на 27.05.2015 заборгованість підприємства перед ПАТ «Піреус Банк МКБ» в сумі 641172,15 дол. США, що еквівалентно 13815249,67 грн. за кредитним договором №004430 СL від 17.01.2008 - не відображена. Також, експертом встановлено, що не відображена заборгованість ПФ «Інтервал» перед ПАТ «Піреус Банк МКБ» в сумі 5148796,72 грн. за договором поруки №ІІ/00443 СL від 08.07.2009. Поряд з цим, заявник вказує на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.01.2019, якою скасовано ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 13.03.2018 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.05.2018 у справі № 926/767-б/15, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Чернівецької області в частині розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання результатів аукціону від 14.08.2017 недійсними.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 30.01.2020 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 25.02.2019 про перегляд ухвали Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 про порушення провадження у справі №926/767-б/15 про банкрутство ПФ «Інтервал». Залишено ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 у справі № 926/767-б/15 в силі. Цією ж ухвалою визнано зловживанням процесуальними правами дії ОСОБА_1 з подання заяви від 27.02.2019 про перегляд ухвали Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 про порушення провадження у справі №926/767-б/15 про банкрутство ПФ «Інтервал» та застосовано до ОСОБА_1 за зловживання процесуальними правами захід процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 4204,00 грн.

Ухвала суду в частині відмови у задоволенні вищезазначеної заяви мотивована тим, що висновки №45,47 судово-економічної експертизи бухгалтерської документації ПФ «Інтервал» (том 5а, а.с.27-28) виготовлені судовим експертом ОСОБА_2 10.12.2018, тобто через більш ніж 3,5 роки після прийняття Господарським судом Чернівецької області 27.05.2015 ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство, при цьому заявник не наводить жодного доводу на підтвердження того, що йому не могли бути відомі обставини, на які він посилається як на нововиявлені на час розгляду судом справи про банкрутство ПФ «Інтервал».

Ухвала суду в частині визнання зловживанням процесуальними правами дії ОСОБА_1 з подання вищезгаданої заяви та застосування заходу процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 4204,00 грн обґрунтована тим, що засновник банкрута вже звертався 19.08.2016 та 19.12.2016 із заявами про перегляд ухвали суду від 27.05.2015 за нововиявленими обставинами та її скасування. Чергове подання ОСОБА_1 завідомо безпідставної заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 є яскравим прикладом неодноразового, систематичного зловживання процесуальними правами, і полягає у їх недобросовісному використанні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, натомість спрямоване на затягування провадження у справі про банкрутство.

Узагальнення доводів апеляційної скарги та інших учасників процесу.

Засновником ПФ «Інтервал» ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції. У своїй апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, так як заявник був хворий, на підтвердження чого долучив до апеляційної скарги листок непрацездатності. При цьому, апелянтом не зазначено жодних інших доводів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

Відзивів на апеляційну скаргу не подано.

Інших клопотань в порядку ст. 207 ГПК України до суду не надходило.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі Закон про банкрутство). Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до статті 320 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст. 321 ГПК України встановлено, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими може бути подана з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 320 цього Кодексу (істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи), - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Як підтверджується матеріалами справи, ухвала суду про порушення справи про банкрутство прийнята 27.05.2015 та залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду 15.07.2015. Водночас, заява про перегляд вищезгаданої ухвали подана лише 03.03.2019, тобто майже через 4 роки після набрання законної сили ухвалою, яку заявник просить переглянути.

А отже, заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Господарським судом Чернівецької області 27.05.2015 ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство подана поза присічним строком для подання такої заяви.

Окрім цього, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що висновки №45,47 судово-економічної експертизи бухгалтерської документації ПФ «Інтервал» (том 5а, а.с.27-28) виготовлені судовим експертом Перепелюк С.М. 10.12.2018, тобто через більш ніж 3,5 роки після прийняття Господарським судом Чернівецької області 27.05.2015 ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство, не можуть слугувати нововивленою обставиною в розумінні ст.320 ГПК України.

Разом з тим, посилання заявника на встановлення судовим експертом факту невідображення в бухгалтерському обліку ПФ «Інтервал» кредиторської заборгованості не є такими, що мають істотне значення для справи, оскільки не спростовують заборгованість ПФ «Інтервал» перед кредиторами.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення поданої про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 необхідно відмовити.

Щодо визнання подання такої заяви зловживанням процесуальними правами, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Приписами ч.1 ст. 131 ГПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Судом встановлено, що під час розгляду цієї справи засновник банкрута ОСОБА_1 неодноразово звертався до судів з безпідставними заявами про перегляд ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство за нововиявленими обставинами.

Так, зокрема, засновник банкрута вже звертався 19.08.2016 та 19.12.2016 із заявами про перегляд ухвали суду від 27.05.2015 за нововиявленими обставинами та її скасування. Ухвалами Господарського суду Чернівецької області від 31.08.2016, від 09.02.2017 заяви засновника банкрута залишено без задоволення.

Судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що дана заява про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 з покликанням на висновок експертизи від 10.12.2018, тобто через більш ніж 3,5 роки після прийняття Господарським судом Чернівецької області ухвали 27.05.2015, є завідомо безпідставною та спрямована на затягування провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №№ 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це - роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010), і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення названого Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

За таких обставин та враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу до заявника у зв`язку з вчиненням дій, які спрямованих на затягування розгляду справи про банкрутство.

Щодо тверджень скаржника про те, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, так як заявник був хворий, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Враховуючи те, що апелянтом не зазначено, яким чином відкладення розгляду справи вплинуло б на прийняття рішення судом першої інстанції, визначення необов`язкової явки сторін у судове засідання, а також відсутність будь-яких доказів на підтвердження непрацездатності заявника, як-от довідки з медичної установи, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними такі покликання апелянта.

З огляду на вищевикладене, ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 281- 284, 321-325 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 30.01.2020 у справі №926/767-б/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу засновника приватної фірми «Інтервал» ОСОБА_1 , м. Чернівці - без задоволення.

Порядок оскарження постанови у справах про банкрутство передбачено ГПК України з урахуванням особливостей Кодексу України з процедур банкрутства.

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови підписано 14.12.2020

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді Т.Б.Бонк

Г.Г.Якімець