РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.12.2020Справа № 910/12733/20

за позовом ОСОБА_1

до 1)Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного

банку України

2)Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче

підприємство "Фактор"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет

спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксіома"

про визнання недійсним договору

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Вовчик О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом ОСОБА_1 до Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Фактор" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 17.01.2020, який укладено між Корпоративним недержавним пенсійним фондом Національного банку України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Фактор".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір про відступлення права вимоги від 17.01.2020, не відповідає вимогам ст. 203, 515 Цивільного кодексу України, згода на укладення договору була надана директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксіома" з перевищенням своїх повноважень, у зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з позовом про визнання його недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2020 відрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.10.2020, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Аксіома" у процесуальної статусі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

15.10.2020 через відділ діловодства суду від Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України (далі - КНПФ НБУ) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 заперечує проти задоволення позову та зазначає, що спірний договір відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, ст. 515 ЦК України не може застосовуватися до спірних правовідносин, та позивач не обґрунтував в чому саме полягає його порушене право.

20.10.2020 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Фактор" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 заперечує проти задоволення позову та зазначає, що підстав для визнання недійсним спірного договору немає та стверджує про відсутність порушення спірним договором прав та інтересів позивача.

20.10.2020 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксіома" надійшли письмові пояснення щодо суті спору, в яких третя особа зазначає, що даний позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Протокольною ухвалою суду від 20.10.2020 долучено до матеріалів справи відзив відповідача 1 від 15.10.2020, відкладено підготовче засідання на 11.11.2020.

Протокольною ухвалою суду від 11.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.12.2020.

Протокольною ухвалою суду від 02.12.2020 оголошено перерву у судовому засіданні до 08.12.2020.

У судовому засіданні 08.12.2020 суд дослідив зібрані в матеріалах справи докази, заслухав пояснення представників сторін як щодо дослідження доказів, так і по суті позовних вимог та заперечення проти позову.

У судовому засіданні 08.12.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва

ВСТАНОВИВ:

16.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аксіома" та Корпоративним недержавним пенсійним фондом Національного банку України укладено додатковий договір №6 про внесення змін до договору реструктуризації заборгованості щодо погашення облігації та сплати відсоткового доходу за облігаціями ТОВ "Аксіома", серія А, від 19.01.2015 р. (далі - договір від 16.08.2017).

17.01.2020 між Корпоративним недержавним пенсійним фондом Національного банку України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Фактор" було укладено договір про відступлення права вимоги, зокрема до ТОВ "Аксіома" щодо погашення боргу за договором серія А від 19.01.2015 у редакції додаткового договору №6 від 16.08.2017. (далі-договір від 17.01.2020)

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що спірний договір від 17.01.2020 не відповідає вимогам законодавства і підлягає визнанню недійсним з огляду на те, що первісний кредитор має зобов`язання перед ТОВ "Аксіома" щодо переказу облігацій, а отже заміна кредитора в даному випадку не допускається на підставі ст. 515 ЦК України, з огляду на відсутність письмової згоди ТОВ "Аксіома" на укладення договору.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

З договору від 16.08.2017 вбачається, шо ТОВ "Аксіома" є емітентом іменних відсоткових звичайних облігацій, серії А; Корпоративний недержавний пенсійних фонд НБУ є власником облігацій у кількості 6 502 шт., загальною номінальною вартістю 65 020 000 грн.

Відповідно до п. 1.1 договору від 16.08.2017 ТОВ "Аксіома" зобов`язується здійснювати погашення основної заборгованості перед КНПФ НБУ у порядку та строки, встановлені пп. 2.1. п.2 Договору.

Відповідно до пп. 2.1 п. 2 вказаного договору, КНПФ НБУ після кожного чергового платежу в рамках погашення ТОВ "Аксіома" основної заборгованості перед КНПФ НБУ зобов`язана протягом трьох робочих днів здійснити переказ відповідної кількості облігацій ТОВ "Аксіома", серія А з рахунку у цінних паперах КНПФ НБУ на рахунок ТОВ "Аксіома", а ТОВ "Аксіома" зобов`язана зарахувати облігації на власний рахунок у цінних паперах.

Положеннями пп. 4.1. п.4 договору від 16.08.2017 передбачено, що в забезпечення виконання ТОВ "Аксіома" зобов`язань зі сплати основної заборгованості та відсотків за користування грошовими коштами, ТОВ "Аксіома" передала в іпотеку нерухоме майно, а саме нежитлові будівлі літ. "Ю'-2-5", заг. площею - 21 468 кв.м. та літ. "АА-4", заг. площе - 15 274,9 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 44-Б.

Відповідно до пп. 10.2 п. 10 вказаного договору, укладаючи цей договір, ТОВ "Аксіома" надає КНПФ НБУ право/згоду, зокрема передавати права вимоги КНПФ НБУ до ТОВ "Аксіома" третій особі без отримання на це додаткової згоди ТОВ "Аксіома", якщо така третя особа є фінансовою організацією, яка має опублікований кредитний рейтинг, підтверджений у бюлетені однієї з провідних світових рейтингових компаній, не нижче інвестиційного класу, та з отриманням на це додаткової згоди ТОВ "Аксіома" у всіх інших випадках.

Між ТОВ "Аксіома" та КНПФ НБУ було укладено договір іпотеки від 29.06.2011, із подальшим внесенням змін до такого договору, згідно умов договору іпотекодавець передав в іпотеку майно, згідно пп. 4.1. п. 4 договору від 16.07.2017.

16.01.2020 КНПФ НБУ звернулося з листом за вих. №19-0008/2352 до ТОВ "Аксіома" щодо отримання згоди на передачу права вимоги.

16.01.2020 ТОВ "Аксіома" направило КНПФ НБУ лист за вих. №3 про надання згоди на передачу права вимоги, яким надано згоду на передачу права вимоги боргу в частині, яка залишилася несплаченою боржником.

17.01.2020 між КНПФ НБУ та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Фактор" було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первинний кредитом передає належне йому право вимоги виконання зобов`язання боржником щодо всіх грошових зобов`язань боржника перед первісним кредитором за договором реструктуризації заборгованості, які існували на дату укладення договору, а новий кредитор приймає право вимоги, що належало первісному кредитору.

Відповідно до пп. 2.2. п. 2 договору від 17.01.2020, первісний кредитор підтверджує, що на дату укладення цього договору грошові зобов`язання боржника перед ним складають 26 490 498,63 грн 63 коп., в т.ч. 26 020 000, 00 грн сума основної заборгованості, 470 498,63 - сума відсотків за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до пп. 4.1., 4.2, п. 4. Договору від 17.01.2020, набуття новим кредитором права вимоги за цим договором відбувається в момент підписання договору сторонами. Первісний кредитор протягом п`яти робочих днів з моменту виконання новим кредитором п. 3.1. цього договору, а також виконання зобов`язань ТОВ "Аксіома", ТОВ "Новотех-Інвест", або будь-якою третьою стороною за проспектом емісії Облігацій ТОВ "Аксіома" серія В, зареєстрованим Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку України 23.04.2012 та зобов`язань за проспектом емісії Облігації ТОВ "Новотех-Інвест" серія В, зареєстрованим Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку України 17.12.2012, зобов`язується, зокрема надати розпорядження на переказ Облігації ТОВ "Аксіома", серія А в кількості 2 602 штуки з рахунку у цінних паперах первісного кредотора на рахунок боржника у цінних паперах у ПАТ "НДУ" в порядку передбаченому законодавством України.

Окрім того, як вбачається з обмеженої виписки про стан рахунку в цінних паперах станом на 17.01.2020 ТОВ "Аксіома" є емітентом облігацій у кількості 2 602 штуки.

Відповідно до ч.1-3 ст. 24 Закону України "Про іпотеку", відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Також, 23.01.2020 між КНПФ НБУ та ТОВ "НВП "Фактор" було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що КНПФ НБУ виконало свій обов`язок, передбачений пп. 4.2. п. 4 спірного договору, та надало розпорядження на переказ облігацій ТОВ "Аксіома" на рахунок боржника у цінних паперах.

Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені ст. 215, 216 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Частинами першою, третьою ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Якщо право вимоги відступається "за номінальною вартістю" без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України).

Оспорюваний договір за своєю правою природою є договором купівлі-продажу права вимоги, до якого відповідно до ч. 3 ст. 656 ЦК України застосовуються положення про відступлення права вимоги (ст.ст. 512-519 ЦК України).

Зі змісту норм ст. 512, 514, 516 Цивільного кодексу України вбачається, що за загальним правилом заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів (правова позиція щодо застосування вищенаведених норм матеріального права викладена, зокрема у постановах Верховного Суду України від 15.05.2015 у справі № 3-43гс15 та від 03.06.2015 у справі №3-198гс15).

Суд доходить висновку про відповідність оспорюваного правочину вимогам цивільного законодавства, а саме ст. 512, 514 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 515 Цивільного кодексу України, заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Суд відхиляє доводи позивача щодо невідповідності спірного договору ст. 515 ЦК України, з огляду на те, що зобов`язання ТОВ "Аксіома" у спірному договорі є грошовими зобов`язаннями. За загальним правилом будь-яке майнове право вимоги як самостійна майнова цінність може вільно передаватися кредитором третій особі.

Позивач посилається на те, що згода на укладення договору про відступлення права вимоги була надана директором ТОВ "Аксіома" з перевищенням своїх повноважень.

Відповідно до статуту ТОВ "Аксіома", питання придбання, відчуження або надання у заставу нерухомості вирішується загальними зборами товариства.

Суд відхиляє доводи позивача з цього приводу, та звертає увагу позивача, що спірним правочином замінювалася лише сторона у вже існуючому зобов`язанні; питання щодо придбання, відчуження та надання у заставу майна не зачіпалося.

Окрім того, відповідно до ст. 509, 510 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до ст. 97 ЦК України, управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 116 ЦК України, учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, зокрема, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15.10.2019 у справі №905/2559/17, повноваження органу управління товариства, який діє від імені товариства, не можна ототожнювати з корпоративними правами його учасників, які діяти від імені товариства не мають права. Підписання виконавчим органом товариства договору з іншою особою без передбаченої статутом згоди вищого органу цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства у його відносинах з іншою особою - стороною договору, а не корпоративних прав його учасника.

Таким чином, суд погоджується із доводами відповідачів та третьої особи щодо відсутності порушеного права позивача.

Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено обґрунтованості доводів, що спірний договорів не відповідає вимогам ст. 203, 215 ЦК України.

Оскільки, правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права та захисту підлягає порушене право, а встановленими судом обставинами підтверджено відсутність порушеного права позивача внаслідок укладення спірного договору, що також, підтверджує відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Фактор" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 17.01.2020.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 18.12.2020 р.

Суддя Н.І. Зеленіна