ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2020 р. Справа№ 910/15920/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Копитової О.С.

за участюсекретаря судового засідання Ковган О.І.
за участю представниківвідповідно до протоколу судового засідання від 17.12.2020
розглянувши апеляційну скаргуТЕВА ФАРМАСЬЮТІКАЛ ІНДАСТРІЗ ЛТД. (TEVA PHARMACEUTICAL INDUSTRIES LTD)
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.10.2020
у справі№910/15920/20
за позовом ТЕВА ФАРМАСЬЮТІКАЛ ІНДАСТРІЗ ЛТД. (TEVA PHARMACEUTICAL INDUSTRIES LTD)
доМіністерства охорони здоров`я України
третя особаМІСТРАЛ КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД (MISTRAL CAPITAL MANAGEMENT LIMITED)
провизнання недійсним наказу та реєстраційного посвідчення на лікарський засіб

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2020 в задоволенні заяви ТЕВА ФАРМАСЬЮТІКАЛ ІНДАСТРІЗ ЛТД. (TEVA PHARMACEUTICAL INDUSTRIES LTD) про забезпечення позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, ТЕВА ФАРМАСЬЮТІКАЛ ІНДАСТРІЗ ЛТД. (TEVA PHARMACEUTICAL INDUSTRIES LTD) звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.10.2020. про відмову у забезпеченні позову повністю. Прийняти нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2020, справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Сотніков С.В., Копитова О.С.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 відкрите апеляційне провадження у справі №910/15920/20 за апеляційною скаргою ТЕВА ФАРМАСЬЮТІКАЛ ІНДАСТРІЗ ЛТД. (TEVA PHARMACEUTICAL INDUSTRIES LTD) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.10.2020, призначено справу до розгляду на 08.12.2020.

У зв`язку з необхідністю призначення розгляду справи на іншу дату, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2020, призначено справу до розгляду на 17.12.2020.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 21.10.2020 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, ТЕВА ФАРМАСЬЮТІКАЛ ІНДАСТРІЗ ЛТД. (TEVA PHARMACEUTICAL INDUSTRIES LTD) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства охорони здоров`я України про визнання недійсним наказу та реєстраційного посвідчення на лікарський засіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ відповідача №1609 від 15.07.2020 «Про реєстрацію (перереєстрацію) лікарських засобів (медичний імунобіологічних препаратів) та внесення змін до реєстраційних матеріалів» в частині внесення змін до реєстраційних матеріалів лікарського засобу «ГЛАТИРАМЕРУ АЦЕТАТ-ВІСТА» (розчин для ін`єкцій, 40 мг/мл, по 1 мл у попередньо наповненому шприці; по 1 шприцу в блістері; по 12 блістерів у картонній коробці) та реєстраційне посвідчення на лікарський засіб «ГЛАТИРАМЕРУ АЦЕТАТ-ВІСТА» №UA/16792/01/02 від 15.07.2020 порушують виключні права інтелектуальної власності позивача на винахід, захищених патентом України №103699 від 11.11.2013.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

- заборонити компанії МІСТРАЛ КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД (MISTRAL CAPITAL MANAGEMENT LIMITED) вводити в цивільний обіг (в тому числі, продавати, міняти, пропонувати до закупівлі за результатами закупівельної процедури, вчиняти інші дії, спрямовані на реалізацію) на території України лікарського засобу «ГЛАТИРАМЕРУ АЦЕТАТ-ВІСТА» (реєстраційне посвідчення від 15.07.2020 №UA/16792/01/02);

- заборонити Державній митній службі України та її територіальним органам здійснювати митне оформлення товару - лікарського засобу «ГЛАТИРАМЕРУ АЦЕТАТ-ВІСТА» (реєстраційне посвідчення від 15.07.2020 №UA/16792/01/02).

Місцевий господарський суд зазначив, що позивач не надав суду належних обґрунтувань та доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не надав жодних доказів, які свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Місцевий господарський суд також зазначив, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту ввезення або продаж компанією МІСТРАЛ КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД (MISTRAL CAPITAL MANAGEMENT LIMITED) на території України вказаного лікарського засобу, а подана заява мотивована припущеннями про можливе порушення прав позивача у майбутньому та імовірну неможливість виконання рішення суду у даній справі, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову, відтак місцевий господарський суд дійшов висновків про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

В своїй апеляційній скарзі позивач просить скасувати оскаржену ухвалу та задовольнити заяву про забезпечення позову посилаючись, зокрема на те, що суд вибірково процитував доводи заяви та зазначив лише короткі висновки про те, що позивачем нібито не надано суду належних обґрунтувань та доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Разом з тим, позивач зазначає, що ним надано детальне обґрунтування необхідності заборони введення лікарського засобу в цивільний обіг та здійснення його митного оформлення в режимі імпорту.

Позивач в апеляційній скарзі також зазначає, що лікарський засіб зареєстровано в Україні третьою особою на стороні відповідача, що підтверджується наказом відповідача (МОЗ) та відповідним реєстраційним посвідченням на лікарський засіб, що надає третій особі на стороні відповідача право на введення у цивільний обіг лікарського засобу, а отже, на думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову до прийняття рішення у справі про визнання недійсними вказаних наказу та реєстраційного посвідчення унеможливить ефективний захист прав інтелектуальної власності як власника патенту, так і позивача як власника виключної ліцензії, і використання патенту на винахід також буде фактично неможливим.

Позивач зазначає, що виконання рішення суду потребуватиме вчинення дій не лише стосовно третьої особи на стороні відповідача, а й стосовно невизначеного кола інших осіб, а з врахуванням наявності у позивача виключних майнових прав на винахід, який охороняється патентом №103699 від 11.11.2013, такий захід забезпечення позову як заборона третій особі на стороні відповідача вводити лікарський засіб в цивільний обіг на території України є адекватним. Позивач не надавав дозволу на використання винаходу за патентом третій особі, якою фактично здійснено пропонування для продажу лікарського засобу на території України у рамках публічної закупівлі, а лікарський засіб може бути тільки імпортований (ввезений) в Україну.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа на стороні відповідача зазначає, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається, при цьому не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, буде тотожним за змістом до задоволення заявлених позивачем позовних вимог, без з`ясування обставин, що входять до предмету доказування в даній справі.

Заходи забезпечення позову, про які просить позивач, не є співмірними та адекватними, оскільки не враховано співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить позивач, та майнових наслідків заборони третій особі та Державній митній службі вчиняти певні дії. Так, третя особа визнана переможцем тендеру на постачання фармацевтичної продукції, за яким має поставити ДП «Медичні закупівлі України» 183584 одиниць фармацевтичної продукції, оплата за яку через 30 банківських днів після підписання видаткової накладної та/або акта приймання складатиме 40 241 600 грн., відтак у випадку вжиття заходів забезпечення позову невідворотно настануть значні негативні майнові наслідки для третьої особи на стороні відповідача та відбудеться перешкоджання його діяльності.

Патент №103699 визнаний повністю недійним рішенням Господарського суду міста Києва від 17.06.2020, і на даний час триває апеляційне провадження.

Реєстрація лікарського засобу не свідчить про фактичне введення його в цивільний оборот, а лише підтверджує відповідність такого засобу вимогам відповідних стандартів та правил у сфері фармацевтики, при цьому в разі задоволення позову про скасування реєстрації лікарського засобу, його реалізація буде заборонена згідно чинного законодавства України.

Висновок експерта №26-ОВМ/18 від 09.09.2020, наданий позивачем, складений з порушенням принципу повноти дослідження, та підготовлений для подання не до суду, а до Державної митної служби України, при цьому з висновку не вбачається, що експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, відтак в матеріалах справи немає жодних доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтував свою заяву про забезпечення позову. При цьому, позивачеві було так само відмовлено в аналогічній заяві про забезпечення позову у пов`язаній справі (№910/15060/20).

У своєму відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що в рамках тендерної закупівлі ДП «Медичні закупівлі України» здійснено пропонування для продажу на території України лікарського засобу, і відповідно до відкритих даних про тендерну закупівлю переможцем визнано третю особу, натомість позивач не надав жодних належних та допустимих доказів факту ввезення або продажу третьою особою на територію України лікарського засобу, а заява про забезпечення позову подана з припущенням про можливе порушення прав позивача у майбутньому та імовірну неможливість виконання рішення суду у даній справі. Коло осіб, якими порушуються права позивача на винахід, що захищаються патентом не визначено, позовних вимог про припинення порушення прав позивачем не заявлено.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору. Учасник справи, який звертається із заявою про забезпечення позову, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення.

Положення статей 136, 137 ГПК України пов`язують вжиття господарським судом заходів забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України як гарантії ефективності задоволення вимог позивача (заявника) за результатами розгляду спору по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову мотивовано тим, що Yeda Research And Development Co., Ltd. (Єда Рісьорч Енд Девелопмент Ко., Лтд.) є володільцем патенту України №103699 на винахід «Терапія глатирамеру ацетатом із низькою частотою».

09.02.2017 Yeda Research And Development Co., Ltd. (Єда Рісьорч Енд Девелопмент Ко., Лтд.; ліцензіар) і позивачем (ліцензіат) укладено ліцензійний договір №б/н, за умовами якого ліцензіар надав ліцензіату, а ліцензіат прийняв виключну ліцензію на використання патенту України №103699 на винахід «Терапія глатирамеру ацетатом із низькою частотою»

За умовами пункту 2.6 вказаного договору ліцензіар підтверджує, що ліцензіат має право здійснювати виключні права на винахід, що охороняється патентом України №103699 на території України у спосіб, передбачений законодавством України щодо власника виключної ліцензії; спосіб здійснення такого права визначається ліцензіатом та не потребує жодного додаткового підтвердження від ліцензіара.

При цьому, в рамках тендерної закупівлі державного підприємства «Медичні закупівлі України» з ідентифікатором №UA-2020-08-06-008687-a здійснено пропонування до продажу на території України лікарського засобу «ГЛАТИРАМЕРУ АЦЕТАТ-ВІСТА» (реєстраційне посвідчення від 15.07.2020 №UA/16792/01/02, терміном дії з 16.08.2018 по 16.08.2023).

Відповідно до відкритих даних про тендерну закупівлю з ідентифікатором UA-2010-08-06-008687-а та протоколу засідання тендерного комітету ДП «Медичні закупівлі України» від 07.10.2020, переможцем процедури відкритих торгів визначено третю особу.

На думку позивача, невжиття заборони щодо митного оформлення спірного лікарського засобу в режимі імпорту, а також заборони вводити в цивільний обіг лікарського засобу, який порушує права інтелектуальної власності, істотно ускладнить виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії. При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що частиною 2 статті 28 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" встановлено, що патент надає його власнику виключне право використовувати винахід (корисну модель) за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів.

Використанням винаходу (корисної моделі) визнається виготовлення продукту із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях.

Продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу (корисної моделі), або ознаку, еквівалентну їй.

Відповідно до частини 5 статті 28 Закону патент надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати винахід (корисну модель) без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав, що надаються патентом.

Статтею 34 Закону встановлено, що будь-яке посягання на права власника патенту, передбачені статтею 28 цього Закону, вважається порушенням прав власника патенту, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. На вимогу власника патенту таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов`язаний відшкодувати власнику патенту заподіяні збитки.

Як було встановлено вище, звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивач зробив припущення, що третьою особою можуть бути вчинені дії щодо імпорту та реалізації лікарського засобу на території України, оскільки його використання дозволено спірним наказом МОЗ України, а тому слід вжити заходи до забезпечення позову.

Колегія суддів зазначає, що заявником до заяви про вжиття заходів до забезпечення позову фактично не додано будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог та на підтвердження тих обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, а також обставин, які б свідчили про вчинення третьою особою дій, направлених на введення в цивільний оборот лікарського засобу.

Додані позивачем як до позовної заяви так і до заяви про вжиття заходів до забезпечення позову документи не можуть бути прийняті судом в якості доказів на підтвердження вимог заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, такі документи можуть та мають бути розглянуті в межах розгляду даної справи по суті, оскільки подані на підтвердження обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог про порушення прав позивача шляхом використання винаходу, захищеного патентом України №103699.

Окремо колегія суддів зазначає, що вимоги заявника щодо забезпечення позову мають бути мають бути заявлені з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності.

Втім, вимоги заяви про заборону до вирішення спору по суті вводити у цивільний оборот (в тому числі імпортувати, продавати, міняти, вчиняти інші дії, спрямовані на реалізацію) на території України лікарський засіб не відповідають критеріям обґрунтованості і адекватності за відсутності будь-яких доказів на підтвердження вчинення таких дій зі сторони третьої особи та направлені на обмеження здійснення господарської діяльності останньої. При цьому, реєстрація лікарського засобу не свідчить про фактичне введення його в цивільний оборот, а лише підтверджує відповідність такого лікарського засобу вимогам відповідних стандартів та правил у сфері фармацевтики, оскільки визнається дозволеним для виробництва і застосування в Україні.

Колегія суддів зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову в частині заборони третій особі вводити в цивільний обіг (в тому числі, продавати, міняти, пропонувати до закупівлі за результатами закупівельної процедури, вчиняти інші дії, спрямовані на реалізацію) на території України лікарського засобу «ГЛАТИРАМЕРУ АЦЕТАТ-ВІСТА» (реєстраційне посвідчення від 15.07.2020 №UA/16792/01/02), фактично вирішує спір по суті без встановлення усіх необхідних фактичних обставин справи.

Разом з тим, частиною 11 статті 137 ГПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Що ж до заборони органам Державної митної служби України здійснювати митне оформлення товару - лікарського засобу «ГЛАТИРАМЕРУ АЦЕТАТ-ВІСТА» (реєстраційне посвідчення від 15.07.2020 №UA/16792/01/02), то жодних доказів, які б підтверджували ввезення або продаж третьою особою на території України вказаного лікарського засобу, позивачем суду не подано, а тому колегія суддів приходить до висновків, що наразі вжиття такого заходу забезпечення позову є недоцільним.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення із заявленими позивачем (кредитором) вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивачем не обґрунтовано та не доведено належними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходу до забезпечення позову, та що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про наявність правових підстав для відмови в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Таким чином, посилання та доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, в якості підстав скасування оскарженого судового рішення під час апеляційного провадження.

Відповідно статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції є таким, що вимогам закону відповідає

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Зважаючи на викладене, керуючись статтями 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТЕВА ФАРМАСЬЮТІКАЛ ІНДАСТРІЗ ЛТД. (TEVA PHARMACEUTICAL INDUSTRIES LTD) залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.10.2020 у справі №910/15920/20 залишити без змін.

Матеріали справи №910/15920/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк передбачений статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді С.В. Сотніков

О.С. Копитова