ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" грудня 2020 р. Cправа № 902/521/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Колбасов Ф.Ф., при секретарі судового засідання Шейгець І.В., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

до Фермерського господарства "Алмар"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Богатир"

до ОСОБА_1

про солідарне стягнення заборгованості в сумі 2464521,68 грн

Представники сторін:

позивача: Уманець Сергій Григорович - діє на підставі довіреності №599 від 15.10.2020 (в режимі відеоконференції);

відповідача: Фермерського господарства "Алмар": Пинзар І.В. - діє на підставі ордеру серії АВ № 1005730 від 20.07.2020;

відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Богатир": Пинзар І.В. - діє на підставі ордеру серії АВ № 1006866 від 17.09.2020;

відповідача: ОСОБА_1 : Пинзар І.В. - діє на підставі ордеру серії АВ № 1005732 від 23.07.2020.

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про солідарне стягнення з Фермерського господарства "Алмар", Товариства з обмеженою відповідальністю "Богатир" та ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2464521,68 грн., з яких: 1386000,00 грн. - сума передоплати; 328848, 96 грн. - 30 % річних, 676500, 00 грн. - 25 % - штраф від суми попередньої оплати; 73172,72 грн. - курсова різниця.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням умов договору №ВИН0057К-Ф поставки зерна майбутнього врожаю від 03.07.2020 року з боку Фермерського господарства "Алмар" в частині поставки сільськогосподарської продукції, виконання якого забезпечене договорами поруки № 179-П від 03.07.2019 року, № 180-П від 03.07.2019 року, укладеними між Акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та Фермерським господарством "Алмар", Товариством з обмеженою відповідальністю "Богатир", ОСОБА_1 , як поручителями.

Зазначену позовну заяву відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2020 року розподілено для розгляду судді Колбасову Ф.Ф.

З огляду на те, що позовні вимоги заявлено до одного з відповідачів, який є фізичною особою, 21.05.2020 року судом зроблено запит, у відповідності до вимог ч.ч. 6, 7 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, яким зобов`язано Стрижавську селищну раду надати інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

05.06.2020 року до суду надійшов лист № 989/02-6 від 02.06.2020 року Стрижавської селищної ради № 02-20/106 від 01.07.2020 року з інформацією щодо місця проживання ОСОБА_1 .

Ухвалою від 10.06.2020 року за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/521/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.07.2020 року.

09.07.2020 року від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення № 130-2-19/2423 від 07.07.2020 року.

23.07.2020 року від представника відповідачів 1, 3 до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху, відкладення розгляду справи на іншу дату та за необхідності про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів. Суд задоволив вказане клопотання в частині відкладення розгляду справи та продовження строку підготовчого провадження.

Ухвалою від 23.07.2020 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 17.09.2020 року.

17.09.2020 року від представника відповідачів до суду надійшов відзив від 17.09.2020 року, в якому останній визнав частково позов.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачів зазначив, що відповідно до Додаткової угоди № 2 від 18.11.2019 року до Договору поставки зерна майбутнього врожаю № ВИН0057К - Ф від 03.07.2019 року Постачальник передає у власність Покупця наступний товар: зерно кукурудзи 3 класу в кількості 150 тон вартістю 560628,00 грн. з ПДВ. Також сторонами укладалась додаткова угода щодо поставки 250 тон кукурудзи, про переоцінку її вартості.

На виконання вимог договору відповідач поставив, а позивач прийняв товар зерно кукурудзи в обсязі 400 тон загальною вартістю 1467093,00 грн. Відповідачем 1 були сформовані, підписані та надісланні на адресу позивача видаткові накладні, однак останній їх не повернув. Згідно вказаних видаткових накладних відповідач 1 поставив на користь позивача: зерно кукурудзи в кількості 150 т вартістю 560 628, 00 грн.; зерно кукурудзи в кількості 250 т вартістю 906465, 00 грн. Всього на суму 1467 093, 00 грн. Тому вважає, що позивачем невірно визначено суму попередньої оплати, що підлягає поверненню.

Також відповідач вважає, що при пред`явленні вимоги про стягнення суми передоплати, позивачем не було враховано положення п.3.2. Договору.

Позивач заявив до стягнення 30 % річних за користування чужими грошовими коштами відповідно до п.п.4.3.2. та 4.3.1. Договору за період з 16.07.2019 р. по 29.04.2020 р. в сумі 328848,96 грн. В той же час, п. 4.3.1. Договору визначено, що у разі повного невиконання постачальником своїх зобов`язань покупець має право відмовитись від виконання своїх зобов`язань. При цьому постачальник зобов`язаний повернути покупцю (на підставі письмової вимоги) всі кошти, в тому числі проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 30% річних за період з дня одержання попередньої оплати від покупця до дня її повернення останньому та штраф у розмірі 25 % від суми попередньої оплати згідно п.3.1. Договору.

Відповідач вважає, що ним частково виконано свої зобов`язання за Договором, що визнається сторонами.

В той же час, відповідно до п. 4.3.2. Договору у разі часткового виконання умов Договору щодо поставки товару, постачальник зобов`язаний повернути покупцю частину попередньої оплати визначеною за відповідною формулою. Цим пунктом визначено, що частина попередньої оплати є базою для нарахування на неї відсотків за користування чужими грошовими коштами та штрафу, передбачених в п.4.3.1. Договору.

Представник відповідачів також зазначає, що в п.4.3.2. Договору не визначено, що у випадку часткового виконання умов Договору постачальник несе відповідальність у вигляді штрафу нарахованого на суму попередньої оплати та, що до зобов`язань з повернення суми попередньої оплати застосовуються положення по нарахуванню відсотків за користування чужими грошовими коштами. В Договорі не визначено встановлення розміру процентів за користування чужими грошовими коштами у випадку часткового виконання умов договору, а визначено такий розмір для повного невиконання постачальником своїх зобов`язань.

Щодо стягнення 676500,00 грн. - штрафу представник відповідачів зазначає, що в Договорі не визначено нарахування штрафу на суму передоплати у випадку часткового виконання постачальником своїх зобов`язань по поставці товару. Вважає, що нарахування 25 % штрафу на суму попередньої оплати суперечить Договору.

Щодо стягнення курсової різниці в розмірі 73172, 72 грн. представник відповідачів зазначає, що з урахуванням положень п.4.4. Договору (визначення курсу на день пред`явлення вимоги), стягнення курсової різниці є неможливим, оскільки курс долара США по відношенню, до гривні зменшився. Значення курсової різниці станом на 23.12.2019 р. відповідач отримав: - 131901,94 грн.

17.09.2020 року від представника відповідачів надійшло клопотання про витребування від позивача доказів: Додаткової угоди до Договору № ВИН0057К-Ф поставки зерна майбутнього врожаю від 03.07.2020 року щодо поставки 250 тон кукурудзи; видаткові накладні до Договору № ВИН0057К-Ф поставки зерна майбутнього врожаю від 03.07.2020 року.

17.09.2020 року судом постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника відповідачів про витребування доказів та про відкладення підготовчого засідання на 08.10.2020 року.

06.10.2020 р. до суду надійшла відповідь на відзив від Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", яку разом із доданими до неї документами долучено до матеріалів справи.

У відповіді на відзив № 130-2-19/3848 від 25.09.2020 року позивач вважає, що доводи відповідача, викладені у відзиві є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Позивач сплатив 16.07.2019 року суму попередньої оплати у розмірі 2706000, 00 грн. Однак відповідач, на виконання умов Договору поставив зерно кукурудзи 3 класу в кількості 400 тон.

Суму попередньої оплати позивач обрахував за формулою: (К-Ф)*П=ЧПО (частина попередньої оплати).

Так, 820 т (К - кількість одиниць товару, обумовлених сторонами в п.1.1. Договору) - 400 т (Ф - кількість фактично поставлених одиниць Товару)*3300,00 грн. (П - ціна попередньої оплати за одиницю товару) = 1 386 000,00 грн.

Враховуючи невиконання ФГ "Алмар" умов договору щодо поставки всього обсягу товару - 820 т кукурудзи та не надання відповідачем для позивача документів, передбачених п.2.4. Договору, зокрема актів приймання - передачі всього обсягу товару (820 т кукурудзи), вважає, що відповідачем безпідставно зазначено про необхідність зменшення суми попередньої оплати, що підлягає поверненню позивачу, оскільки у позивача обов`язок з перерахування доплати за поставлений товар не настав.

Щодо обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення позивачем 30% річних та 25 % штрафу, останній зазначив, що починаючи з 17.12.2019 року боржник допустив прострочення строку поставки товару в обсязі 420 т кукурудзи 3 класу на суму 1 386000,00 грн.

Відповідно до п. 4.3.2 Договору у разі часткового виконання умов Договору щодо поставки товару, постачальник зобов`язаний повернути покупцю частину попередньої оплати визначеною за формулою: (К-Ф)*П=ЧПО (частина попередньої оплати), де,

К - кількість одиниць товару, обумовлених сторонами в п.1.1. Договору);

Ф - кількість фактично поставлених одиниць Товару;

П -ціна попередньої оплати за одиницю товару згідно п.3.1. Договору.

ЧПО - частина попередньої оплати, що підлягає поверненню та одночасно є базою для нарахування для неї відсотків за користування чужими коштами та штрафу, передбачених в п. 4.3.1. Договору.

Позивач вважає, що враховуючи п. 4.3.1. Договору позивачем обґрунтовано розраховано 30 % річних за період з дня одержання попередньої оплати у розмірі 328848,96 грн. та 25 % штрафу від суми попередньої оплати у розмірі 676 500,00 грн.

Також позивач зазначає, що відповідач отримав кошти ще 16.07.2019 року, тобто продовжує безоплатно користуватися та використовувати в господарській діяльності з метою отримання прибутку, отримані від позивача кошти в розмірі 1386000,00 грн. понад 1 рік і 2 місяці. При цьому, визнаючи факт невиконання зобов`язання за поставку товару, не повернув навіть частину грошових коштів, щодо якої він визнав факт недопоставки товару.

Сплачені позивачем відповідачу грошові кошти в розмірі 3 960 000, 00 грн. є кредитними та такими, що надані Експертно-Імпортним банком Китаю під державні гарантії для фінансування проектів у сфері сільського господарства. У разі неповернення відповідачем коштів позивач не зможе належним чином виконати свої зобов`язання перед Експертно-Імпортним банком Китаю щодо повернення кредитних коштів та сплати відповідних відсотків, що призведе до не виконання позивачем українсько-китайських домовленостей та негативних фінансово - економічних наслідків для держави в цілому.

Щодо стягнення курсової різниці в розмірі 73172, 72 грн. позивач зазначив, що твердження відповідача, що наявні докази лише направлення листа - вимоги від 23.12.2019 р. № 130-4-19/7709 спростовуються матеріалами справи, в яких містяться докази надіслання листа - вимоги № 130-2-19/1332 - 14.04.2020 р.

У листі - вимозі від 23.12.2019 р. № 130-4-19/7709 позивач просив повернути попередню оплату та сплатити штрафні санкції, розраховані на момент оплати відповідачем - 1 заборгованості, тому твердження відповідача, що необхідно застосувати офіційний курс долару на 23.12.2019 р. є безпідставним, оскільки позивач просив сплатити штрафні санкції на момент оплати заборгованості відповідачем 1. однак враховуючи, що станом на 08.04.2020 р. (дата підготовки вимоги) заборгованість та штрафні санкції не були сплачені, позивачем обґрунтовано було нарахована відповідачу курсова різниця в розмірі 73172,72 грн.

Окрім того позивач у відповіді на відзив, звертає увагу на те, що станом на 25.09.2020 року офіційний курс долару до гривні становить 28,25 грн. за 1 дол. США, що свідчить про те, що станом на сьогодні позивач поніс ще більші фінансові витрати, пов`язані із безпідставним користуванням відповідачем коштами в сумі 1 386 000,00 грн., ніж на момент, коли було пред`явлено відповідачу вимогу, оскільки позивачем розрахунок курсової різниці в позові здійснювався станом на 08.04.2020 р. (дата підготовки вимоги) і офіційний курс долару США до гривні становив 27,099 грн. за 1 дол. США.

Ухвалою від 08.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/521/20 для судового розгляду по суті на 03 листопада 2020 р.

30.10.2020 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання № 130-2-19/4457 від 30.10.2020 року про відкладення розгляду справи у зв`язку із карантинним режимом роботи Солом`янського районного суду міста Києва із яким мала бути проведена відеоконференція та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 03.11.2020 року розгляд справи відкладено до 08.12.2020 року.

08.12.2020 року від представника відповідачів до суду надійшов виступ в судових дебатах від 08.12.2020 року.

На визначену судом дату - 08.12.2020 року в судове засідання з`явився представник відповідачів, представник позивача приймав участь в режимі відеоконференції.

Представник позивача позовні вимоги підтримав і просив суд позов задовільнити в повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив суд долучити до матеріалів справи промову в судових дебатах. У зазначеній промові представник відповідачів зазначив, що існує неповернута сума авансу в розмірі 1238907,00 грн., загальна сума 30 % річних з його розрахунку складає 293478,79 грн., вимогу про стягнення курсової різниці відповідачі не визнають, також просив суд зменшити нарахований штраф.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору судом встановлено наступне.

03.07.2019 року між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (в Договорі - "Покупець") та Фермерським господарством "Алмар" (в Договорі - "Постачальник") укладено Договір поставки зерна майбутнього врожаю № ВИН0057К-Ф.

Позивачем додано до матеріалів справи копію наказу № 502 від 29.08.2019р. (а.с. 119) Міністерства аграрної політики та продовольства України, яким змінено тип Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" з публічного на приватне та перейменованого його в Акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

В порядку та на умовах Договору Постачальник у визначений сторонами строк поставляє Покупцю наступну сільськогосподарську продукцію українського походження (надалі - "Товар"). Найменування Товару - зерно кукурудзи 3 класу; одиниця виміру Товару - метрична тонна; кількість Товару - 820,000; а Покупець зобов`язується прийняти Товар (поставлений насипом) та оплатити його.

Згідно п. 1.2 Договору строк поставки становить до 01.12.2019 року включно.

Поставка відповідної партії Товару вважається здійсненою в момент підписання між Покупцем та Постачальником акту приймання-передачі відповідної партії Товару на умовах поставки передбачених даним договором (1.2.1. Договору).

Відповідно до п. 1.3. Договору сторонами погоджено умови поставки, а саме: ЕХW - ТОВ "Українська елеваторна компанія". Фактична адреса: c. Рахни - Лісові, вул. Миру, буд. 40, Шаргородський район, Вінницька область; СРТ - Миколаївський портовий елеватор філія ПАТ ДПЗКУ. Фактична адреса: 54042, м. Миколаїв, вул. 1-Слобідська, буд. № 122, корпус 1 М, Миколаївська область; СРТ - Одеський зерновий термінал філія ПАТ ДПЗКУ. Фактична адреса: 65003, м. Одеса, вул. Хлібна Гавань, буд. 4, Одеська область (згідно ІНКОТЕРМС 2010), якщо інший зерновий склад (зерносховище) не вказаний(е) у листі Покупця, що направлений на адресу для листування Постачальника, який є невід`ємною частиною Договору.

Продавець зобов`язаний, не пізніше ніж за 7 календарних днів, офіційним листом повідомити Покупця про заплановану дату збору врожаю (п. 1.4 Договору).

Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту підписання акту приймання-передачі Товару та оформлення складського документу на Товар на користь Покупця (при поставці на умовах EXW), або реєстр ТТН (при поставці Товару на умовах СРТ) та передачі Покупцю документів зазначених в п.2.3.1. Договору (п. 1.5 Договору).

Відповідно п. 2.1 Договору Постачальник для укладення Договору надає документи (інформацію), перелік яких зазначений на офіційному сайті ПАТ "ДПЗКУ" та заявку на укладення договору поставки зерна майбутнього врожаю.

Сторони домовились, що однією з істотних умов Договору є укладення сторонами договору застави майбутнього врожаю або аграрної розписки, який (яка) має бути нотаріально посвідчений(-а) у передбаченому законодавством України порядку, при цьому витрати, що пов`язані із укладенням та нотаріальним посвідченням такого договору, або аграрної розписки несе Постачальник. Витрати по реєстрації аграрної розписки у реєстрі аграрних розписок несе Покупець. Предметом застави буде Товар, визначений у пункті 1.1. Договору. Постачальник усвідомлює та погоджується, що в разі невиконання ним своїх зобов`язань перед Покупцем, які передбачені п. 1.1. Договору та полягають в тому, що Постачальник поставляє Покупцю Товар в строк, передбачений пунктом 1.2. Договору, Покупець має право задовольнити свої вимоги у спосіб, який обере на власний розсуд та в повному обсязі, що визначатиметься на момент фактичного задоволення таких вимог, включаючи розмір процентів, неустойки, штрафів, пені, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання зобов`язань, витрат, пов`язаних із зверненням стягнення на товар та його реалізацію (нотаріальні послуги, виконавчий збір, тощо) (п. 2.2. Договору).

Сторони домовилися, що однією з істотних умов Договору є укладення Постачальником Договору добровільного страхування та/або Договору комплексного страхування посівів сільськогосподарських культур майбутнього врожаю та сплата страхових платежів по даним Договорам ( п.2.2.1. Договору).

Згідно п. 2.3.1. Договору Постачальник зобов`язується надати одночасно з Товаром (кожною його партією) наступні документи: додаткову угоду на партію Товару; акт приймання-передачі партії Товару; видаткову накладну на партію Товару.

Відповідно п. 3.1 Договору попередня оплата Товару здійснюється, за умови прийняття страховою компанією майбутнього врожаю на страхування згідно договорів добровільного та/або комплексного страхування, із розрахунку ціни одиниці виміру Товару (станом на момент укладення договору), яка складає 2 750,00 грн. за одиницю виміру Товару без ПДВ.

Загальна сума попередньої оплати за Товар становить 2 706 000,00 грн., в тому числі ПДВ (п. 3.1.1 Договору).

Покупець протягом 15 календарних днів з моменту пред`явлення Постачальником доказу (оригіналу або засвідченої належним чином копії платіжного доручення) сплати страхового платежу, передбаченого договором добровільного страхування та/або договором комплексного страхування посівів сільськогосподарських культур майбутнього врожаю, зобов`язується перерахувати кошти попередня оплата Товару), передбачені п. 3.1.1. Договору на поточний рахунок Постачальника (на підставі рахунку-фактури останнього) (п. 4.1 Договору).

Остаточний розрахунок за поставлений Покупцю Товар здійснюється Покупцем (на підставі рахунку-фактури Постачальника) протягом 10 робочих днів з моменту отримання Покупцем усіх документів (належним чином оформлених), передбачених у п.п. 2.3., 2.4 Договору, із розрахунку ціни за одиницю виміру Товару з ПДВ (грн.), що визначена на підставі п. 3.2 Договору (п. 4.2 Договору).

За змістом п. 4.3 Договору у разі повного або часткового невиконання Постачальником своїх зобов`язань з поставки Товару розрахунки за Договором проводяться наступним чином:

У разі повного невиконання Постачальником своїх зобов`язань, або за наявності очевидних підстав вважати, що останній не виконає своїх зобов`язань у встановлений строк або виконає їх неналежним чином (у т.ч. з підстав, у настанні яких відсутня вина Постачальника, розірвання та/або припинення Договору тощо), або у разі отримання Покупцем інформації, що Постачальник не вживає/неналежним чином вживає заходів щодо оформлення страхового випадку у відповідності до умов Договору комплексного страхування, передбаченого п. 5.6. Договору, або Постачальником змінено без погодження з Покупцем Вигодонабувача у Договорі комплексного страхування, передбаченого п. 5.6. Договору, або у випадку, якщо інформація, яка надається для укладення/виконання Договору виявиться/стане такою, що не відповідає дійсності, Покупець має право зупинити виконання своїх зобов`язань, відмовитися від їх виконання частково або в повному обсязі. При цьому Постачальник зобов`язаний повернути Покупцю (на підставі письмової вимоги) всі кошти, перераховані на користь Постачальника на виконання умов Договору, у т.ч. проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 30% річних за період з дня одержання попередньої оплати від Покупця до дня її повернення останньому та штраф у розмірі 25% від суми попередньої оплати згідно п.3.1 Договору (п. 4.3.1 Договору).

У разі часткового виконання умов Договору щодо поставки Товару, Постачальник зобов`язаний повернути Покупцю частину попередньої оплати (ЧПО) визначеною за формулою: (К - Ф) * П = ЧПО, де К - кількість одиниць Товару, обумовлених сторонами в п. 1.1 Договору; Ф - кількість фактично поставлених одиниць Товару; П - ціна попередньої оплати за одиницю Товару згідно п. 3.1 Договору; ЧПО - частина попередньої оплати, що підлягає поверненню, та одночасно є базою для нарахування на неї відсотків за користування чужими грошовими коштами та штрафу, передбачених в п. 4.3.1 Договору (п. 4.3.2 Договору).

Сторони погодили, що достатнім доказом наявності обставин, що визначені п.4.3.1, є лист-вимога Покупця.

Відповідно до п. 4.4. Договору в разі збільшення курсу долара США по відношенню до гривні більш ніж на 5% з дня одержання першої частини попередньої оплати від покупця до дня її повернення останньому у випадку невиконання або часткового невиконання умов Договору щодо поставки товару, постачальник зобов`язаний окрім повернення покупцю всіх належних до повернення коштів та неустойки сплатити курсову різницю, яка розраховується за формулою:

КР = ((ПО/КУРС1) - (ПО/КУРС2)) х КУРС2, де:

ПО - сума попередньої оплати за недопоставлений товар, що вираховується за формулою згідно п.4.3.2. Договору;

КУРС 1 - офіційний курс долару США до гривні на момент здійснення передоплати;

КУРС 2 - офіційний курс долару США до гривні на момент повернення коштів та/або виставлення вимоги.

Сторони погодили, що належним джерелом інформації щодо офіційного курсу долару США є Інтернет - ресурс http://www.bank.gov.ua.

Відповідно п. 6.1 Договору у разі невиконання (неналежного виконання) зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність згідно із законодавством України та Договором.

Згідно п. 9.2 Договір набуває чинності з моменту його укладення. Строк дії договору становить з дати набуття чинності у відповідності до п. 9.2. Договору - до 01.12.2019 року включно (п. 9.6 Договору).

02.07.2019 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (в Договорі - "Страховик") та Фермерським господарством "Алмар" укладено договір № 220.994162448.0086 комплексного страхування посівів майбутнього врожаю сільськогосподарських культур, відповідно до якого загальна страхова сума 2899 805,70 грн.; найменування сільськогосподарської культури: кукурудза; площа посіву: 193, 00 га; місце знаходження посіву: Вінницька область, Мурованокуриловецький район, с. Котюжани; загальний страховий платіж 101493, 20 грн. (а.с. 41-52).

На виконання умов укладеного договору між ФГ "Алмар" (Боржник) та ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (Кредитор) 03.07.2019 року підписано Товарну розписку, за умовами якої розписка встановлює безумовне зобов`язання Боржника за розпискою здійснити поставку сільськогосподарської продукції Кредитору у якості, кількості та в строки передбачені умовами розписки в забезпечення виконання Боржником зобов`язання перед Кредитором за договором поставки зерна майбутнього врожаю № ВИН0057К-Ф від 03.07.2019 року. У рамках цієї розписки під сільськогосподарською продукцією розуміється зерно кукурудзи 3 класу врожаю 2019 року в кількості 820,00 метричних тонн, з терміном поставки до 01.12.2019 року.

В Товарній розписці кредитор та боржник за взаємною згодою оцінюють розписку в 2 706000,00 грн. Заставна вартість 1 тонни кукурудзи 3 класу становить 3300, 00 грн. з ПДВ (а.с. 62-70).

Також, 03.07.2019 року між Фізичною особою ОСОБА_1 (в Договорі - "Поручитель"), Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (в Договорі - "Кредитор") та Фермерським господарством "Алмар" (в Договорі - "Боржник") укладено договір поруки № 179- П (а.с. 53 -54).

03.07.2019 року між Фізичною особою ТОВ "Богатир" (в Договорі - "Поручитель"), Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (в Договорі - "Кредитор") та Фермерським господарством "Алмар" (в Договорі - "Боржник") укладено договір поруки № 180- П (а.с. 55 -56).

Відповідно п. 1.1. Договорів поруки Поручитель зобов`язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Боржником зобов`язань за договором поставки зерна майбутнього врожаю №ВИН0057К-Ф від 03.07.2019 року (основний договір), який був укладений між Кредитором та Боржником.

Згідно п. 2.1. Договорів поруки у відповідності до п. 1.1. основного договору предметом основного договору є зерно кукурудзи 3 класу в кількості 820,000 метричних тонн.

Строк виконання зобов`язання за основним договором складає 01.12.2019 року (п. 2.2. Договорів поруки).

Кредитор має право у разі невиконання Боржником та Поручителем забезпеченого порукою зобов`язання звернути стягнення на все майно Поручителя та/або Боржника, як солідарних боржників, згідно з чинним законодавством України (п. 3.1.2. Договорів поруки).

Боржник зобов`язаний у разі невиконання Боржником та Поручителем забезпеченого порукою зобов`язання, відповідати перед Кредитором як солідарні боржники всім майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення (п. 3.4.1. Договорів).

Згідно п. 3.6.1. Договорів поруки Поручитель зобов`язаний протягом 3 банківських днів, від дати отримання письмової вимоги Кредитором про невиконання Боржником забезпеченого порукою зобов`язання, виконати відповідне зобов`язання, шляхом перерахування грошового зобов`язання на рахунок Кредитора.

У разі невиконання Боржником та Поручителем забезпеченого порукою зобов`язання, відповідати перед Кредитором як солідарні боржники всім своїм майном, на яке згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення (п. 3.6.2. Договорів поруки).

Вказані зобов`язання Поручителя перед Кредитором є безумовними і ніяких умов, крім передбачених цим договором не потребують (п. 3.7. Договорів).

Відповідно п. 6.1. Договори набирають чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками юридичних осіб і діють до повного виконання Боржником або Поручителем своїх зобов`язань перед Кредитором згідно основного договору.

16.07.2019 року Акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" здійснено передню оплату товару на суму 2 706 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 979321 від 11.07.2020 року (а.с. 57).

30.10.2019 року між сторонами підписано Додаткову угоду № 1 до договору поставки зерна майбутнього врожаю №ВИН0057К-Ф від 03.07.2019 року, за умовами якої змінено найменування Покупця, а саме з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на Акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (а.с. 36-38).

18.11.2019 року між сторонами підписано Додаткову угоду № 2 до договору поставки зерна майбутнього врожаю №ВИН005К-Ф від 03.07.2019 року, за змістом якої сторонами погоджено, що Постачальник передає у власність Покупці наступний Товар, а саме: зерно кукурудзи 3 класу, в кількості 150,00 тон, ціна одиниці товару - 3114,60 грн., загальною вартістю 560 628,00 грн. разом з ПДВ.

Поставка визначена додатковою угодою партії Товару здійснюється на умовах ЕХW - ТОВ "Українська елеваторна компанія". Фактична адреса: 23536, Вінницька область, Шаргородський район, с. Рахни - Лісові, вул. Миру, 40 (згідно ІНКОТЕРМС 2010) (п. 2 Додаткової угоди № 2).

29.11.2019 року між сторонами підписано Додаткову угоду № 3 до договору поставки зерна майбутнього врожаю №ВИН005К-Ф від 03.07.2019 року, за змістом якої сторонами погоджено, що Постачальник передає у власність Покупці наступний Товар, а саме: зерно кукурудзи 3 класу, в кількості 250,00 тон, ціна одиниці товару - 3021,55 грн., загальною вартістю 906465,00 грн. разом з ПДВ.

Поставка визначена додатковою угодою партії Товару здійснюється на умовах ЕХW - ТОВ "Українська елеваторна компанія". Фактична адреса: 023536, Вінницька область, Шаргородський район, с. Рахни - Лісові, вул. Миру, 40 (згідно ІНКОТЕРМС 2010) (п. 2 Додаткової угоди № 3).

02.12.2019 року між сторонами підписано Додаткову угоду № 4до договору поставки зерна майбутнього врожаю №ВИН005К-Ф від 03.07.2019 року, відповідно до якої сторонами змінено п. 1.2. та 9.6. Договору, та викладено їх у наступній редакції:

" 1.2. Строк поставки: до 16.12.2019 року включно."

" 9.6. Строк дії договору: з дати набуття чинності у відповідності до п. 9.2. Договору - до 16.12.2019 року включно." (а.с. 39-40).

18.11.2020 року на виконання умов договору майбутнього врожаю №ВИН0057К-Ф від 03.07.2019 року на підставі видаткової накладної № 2/11 Фермерським господарством "Алмар" (відповідач 1) здійснено поставку зерна кукурудзи 3 класу в кількості 150 тон, за ціною - 3114,60 грн., на загальну суму 560628,00 грн. (а.с.171).

29.11.2020 року на виконання умов договору майбутнього врожаю №ВИН005К-Ф від 03.07.2019 року на підставі видаткової накладної № 3/11 Фермерським господарством "Алмар" (відповідач 1) здійснено також поставку зерна кукурудзи 3 класу в кількості 250,00 тон, за ціною - 3021,55 грн., на загальну суму 906 465,00 грн. (а.с.1).

Прийняття позивачем товару також підтверджується актами від 18.11.2019р., від 29.11.2019 р. (а.с.60-61).

Всього поставлено товару відповідачем 1 позивачу у кількості 400 тон на суму 1 467 093,00 грн.

Вказаний товар прийнято на зерновий склад позивача, визначений у договорі, що підтверджується складськими квитанціями на зерно серія БА № 485191 № 1754 від 18.11.2019 р., серія БА № 485301 № 1864 від 29.11.2019 р. ( а.с. 58-59).

Таким чином, недопоставка відповідачем позивачу товару складає на суму 1 238 907,00 грн. (2 706 000,00 грн. - 1 467 093,00 грн.).

Тоді, як за твердженнями позивача, починаючи з 17.12.2019 року Боржник (відповідач 1) допустив прострочення строку поставки товару в обсязі 420 тон кукурудзи 3 класу на суму 1 386 000, 00 грн.

Відповідач 1 звернувся до позивача із листом № 42 від 19.12.2019 року про продовження терміну виконання форвардного контракту № ВИН0057К - Ф від 03.07.2019 р. до 31.01.2020 року.

23.12.2019 року на адресу відповідача позивач надіслав лист-вимогу №130-4-19/7709 від 23.12.2019 року, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, за якою позивач просить у строк до 08.01.2020 року виконати умови Договору щодо поставки Товару в кількості 420 т або перерахувати на поточний рахунок AT "ДПЗКУ" заборгованість за Договором у розмірі 1 386 000,00 грн. та штрафні санкції у відповідності до умов Договору, розраховані на момент оплати заборгованості (а.с. 72-75).

14.04.2020 року на адресу відповідача 1 було надіслано лист-вимогу № 130-2-19/1332 від 13.03.2020 року (в описі від 13.04.2020 р.), що підтверджується описом вкладення у цінний лист, в якій позивач вимагав в строк до 15.04.2020 року перерахувати на поточний рахунок позивача суму передоплати в розмірі 1 386 000,00 грн., 305299,73 грн. - 30% річних, 676500,00 грн. - 25% - штрафу, курсову різницю в розмірі 73172, 72 грн., всього - 2 440972,49 грн.

14.04.2020 року на адреси ТОВ "Богатир" та ОСОБА_1 було надіслано листи - вимоги №130-2-19/1341, № 130-2-19/1340 від 13.04.2020 року, що підтверджується описами вкладення у цінний лист, в яких позивач вимагав протягом 3 банківських днів перерахувати на поточний рахунок позивача суму передоплати в розмірі 1 386 000,00 грн., 305299,73 грн. - 30% річних, 676500,00 грн. - 25% - штрафу, курсову різницю в розмірі 73172, 72 грн., всього - 2 440972,49 грн.

Як зазначає позивач, станом на 29.04.2020 року вимоги про повернення суми попередньої оплати та сплати штрафних санкцій залишилася без задоволення. Неповернення відповідачем попередньої оплати за товар в добровільному порядку стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, часткового визнання позову та заперечень відповідачів та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

З моменту укладення сторонами Договору поставки зерна майбутнього врожаю № ВИН0057К-Ф від 03.07.2019 року між ними виникли зобов`язання, які мають правову природу договору поставки.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Частиною 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю.

У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову (постанова Верховного Суду України від 28.11.2011 р. у справі № 3-127гс11; постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від № 910/5444/17 від 07.02.2018 р).

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З приводу позовних вимог позивача про солідарне стягнення заборгованості, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель зобов`язується перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. (ст.554 Цивільного кодексу України).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 Цивільного кодексу України).

До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання (ст.556 Цивільного кодексу України).

Зі змісту зазначених норм випливає, що договір поруки не покладає на боржника якогось нового обов`язку, крім того, який він вже має перед кредитором по основному зобов`язанню, а лише створює ймовірність переходу прав та обов`язків останнього до поручителя у разі виконання ним зобов`язання, забезпеченого порукою.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України).

Приписами чинного законодавства не передбачено окремих умов, які сторони повинні визначити та погодити під час укладання договору поруки.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач сплатив ФГ "Алмар" суму попередньої оплати в розмірі 2 706 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 979321 від 11.07.2019 року.

Сплачена позивачем сума має статус саме попередньої оплати, тобто авансу, а не завдатку.

Матеріалами справи підтверджено факт поставки позивачу товару (кукурудзи 3 класу) відповідачем в загальному обсязі 400 т.

За доводами позивача, вартість такого товару становить 1386 000,00 грн.

До такого висновку позивач прийшов шляхом множення кількості отриманого товару (400 тон) на вартість однієї тони (3 300,00) згідно первісної редакції Договору.

В той же час, наведена позиція Позивача спростовується наступними матеріалами справи.

Так, відповідно до п. 3.3. Договору ціна одиниці виміру Товару (відповідної партії Товару), за якою здійснюються остаточні розрахунки, відображається в додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною Договору.

На виконання цієї умови Договору ціна поставленого товару зафіксована сторонами в додаткових угодах до Договору, а саме:

- в додатковій угоді № 2 від 18.11.2019 р. до Договору зазначено ціну за 1 тонну 3737,52 грн. з ПДВ. Всього 150 т. Загальна вартість товару з ПДВ - 560 628,00 грн.;

- в додатковій угоді № 3 від 29.11.2019 р. до Договору зазначено ціну за 1 тонну 3625, 86 грн. з ПДВ. Всього 250 т. Загальна вартість товару з ПДВ - 906465,00 грн.

Всього на суму - 1 467093, 00 грн.

Також ціна зафіксована у видаткових накладних, за якими здійснювався відпуск Товару, а саме:

- видатковій накладній № 2/11 від 18.11.2019 р. про передачу 150 т товару на суму 560628, 00 грн.;

- видатковій накладній № 3/11 від 29.11.2019 р. про передачу 250 т товару на суму 906465, 00 грн.

Всього поставлено товару на загальну суму 1 467 093,00 грн.

Отже, сторони своїми підписами на додаткових угодах та накладних засвідчили свою згоду з новою ціною товару.

Відповідно до ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Позивач не заперечує факт поставки йому відповідачем зерна на загальну суму 1467093,00 грн. на підставі Договору, а також не спростовує факт прийняття позивачем без будь-яких застережень поставленого йому товару на суму 1467093,00 грн., в кількості, асортименті та якості.

Таким чином, в силу прямої імперативної норми законодавства позивач, який не відмовився від товару, зобов`язаний його оплатити.

Ціна прийнятого позивачем товару була погоджена сторонами, зокрема в додаткових угодах до Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

За частиною 2 вказаної статті, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, статтею 693 ЦК України унормовано, що у випадку не передачі продавцем товару у встановлений строк, поверненню підлягає не вся сума попередньої оплати, а лише сума, на яку не був поставлений товар.

Жодна норма законодавства не дозволяє покупцеві одночасно і зберегти в себе отриманий товар, і вимагати повернення оплати, оскільки така ситуація була б порушенням справедливого балансу інтересів сторін.

Позивач не просто прийняв, а в додаткових угодах до Договору закріпив свою згоду з прийняттям товару на зазначену в них суму.

Таким чином, сума основного боргу становить 1238907,00грн. (2706000,00 - 1467093,00).

Тому вимога про стягнення суми передоплати підлягає частковому задоволенню в сумі 1 238 907,00 грн. В стягненні 147093,00 грн. - попередньої оплати слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення курсової різниці в сумі 73172,72 грн. суд враховує алгоритм її нарахування визначений п. 4.4. Договору, який самостійно погоджено сторонами.

Відповідно до п. 4.4. Договору в разі збільшення курсу долара США по відношенню до гривні більш ніж на 5% з дня одержання першої частини попередньої оплати від покупця до дня її повернення останньому у випадку невиконання або часткового невиконання умов Договору щодо поставки товару, постачальник зобов`язаний окрім повернення покупцю всіх належних до повернення коштів та неустойки сплатити курсову різницю, яка розраховується за формулою:

КР = ((ПО/КУРС1) - (ПО/КУРС2)) х КУРС2, де:

ПО - сума попередньої оплати за недопоставлений товар, що вираховується за формулою згідно п.4.3.2. Договору;

КУРС 1 - офіційний курс долару США до гривні на момент здійснення передоплати;

КУРС 2 - офіційний курс долару США до гривні на момент повернення коштів та/або виставлення вимоги.

Сторони погодили, що належним джерелом інформації щодо офіційного курсу долару США є Інтернет - ресурс http://www.bank.gov.ua.

Так, станом на 16.07.2019 р. (дата здійснення передоплати) згідно даних із сайту http://www.bank.gov.ua офіційний курс долара США до гривні становив 25, 740 грн. за 1 дол. США.

Станом на 08.04.2020 р. (дата підготовки листів - вимог) згідно даних із сайту http://www.bank.gov.ua офіційний курс долара США до гривні становив 27, 099 грн. за 1 дол. США.

Таким чином, курс долара США збільшився більше ніж на 5%.

Тому, позивачем здійснено нарахування курсової різниці з дотримання погоджених обома сторонами положень Договору поставки зерна майбутнього врожаю № ВИН0057К-Ф від 03.07.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, враховуючи, що курс долара США збільшився більше ніж на 5% та на наявність листа - вимоги, заявлені позивачем вимоги про стягнення курсової різниці є правомірними та обґрунтованими, оскільки відповідають вимогам чинного законодавства України.

Перевіркою правильності розрахунку судом не виявлено помилок, тому суд задовольняє позов в частині стягнення сумі 73172,72 грн. - курсової різниці.

Щодо позовних вимог про стягнення 328848,96 грн. - 30% річних, 676500,00 грн. - 25% штрафу, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

У зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 328848,96 грн. - 30% річних, 676500,00 грн. - 25% штрафу від суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що вимоги позивача про застосування заходів відповідальності ґрунтуються на погоджених сторонами положеннях договору.

Слід зазначити, що у відповідності до ч. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу вимог ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Сторонами врегульовано питання повернення попередньої оплати, нарахування і сплати процентів за користування грошовими коштами у п. п. 4.3.1 та 4.3.2 Договору.

Так, у разі повного невиконання Постачальником своїх зобов`язань, останній зобов`язаний повернути Покупцю (на підставі письмової вимоги) всі кошти, перераховані на користь Постачальника на виконання умов Договору, у т.ч. проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 30% річних за період з дня одержання попередньої оплати від Покупця до дня її повернення останньому та штраф у розмірі 25% від суми попередньої оплати згідно п.3.1 Договору (п. 4.3.1 Договору).

У разі часткового виконання умов Договору щодо поставки Товару, Постачальник зобов`язаний повернути Покупцю частину попередньої оплати (ЧПО) визначеною за формулою: (К - Ф) * П =ЧПО, де К - кількість одиниць Товару, обумовлених сторонами в п. 1.1 Договору; Ф - кількість фактично поставлених одиниць Товару; П - ціна попередньої оплати за одиницю Товару згідно п. 3.1 Договору; ЧПО - частина попередньої оплати, що підлягає поверненню, та одночасно є базою для нарахування на неї відсотків за користування чужими грошовими коштами та штрафу, передбачених в. п. 4.3.1 Договору (п. 4.3.2 Договору).

Отже, положення Договору відповідають нормативному регулюванню даних правовідносин.

Приписи п. 4.3.2 Договору в частині визначення строків нарахування та розміру процентів і штрафу є бланкетними та відсилають до відповідних положень п. 4.3.1 Договору, що відповідає свободі договору (ст. 6 ЦК України).

У такий спосіб сторонами погоджено розмір процентів та штрафу, строк їх нарахування, підстави виплати, базу розрахунку, тобто сторони у належний спосіб у письмовій формі погодили усі істотні умови даного зобов`язання (ч. 3 ст. 180 ГК України).

Таким чином, позивачем правомірно пред`явлено до стягнення 30% річних та 25% штрафу з урахуванням положень п.п. 4.3.1., 4.3.2. Договору та приписів ст. ст. 536, 693 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до ст.233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

За змістом зазначених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 ГПК України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує у відповідності до статті 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідженню конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

До аналогічних висновків прийшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 08.10.2020 року у справі № 904/5645/19.

Тому при вирішенні спору суд враховує зазначені обставини та виходячи із принципів справедливості, співмірності санкцій із сумою основного боргу, з врахуванням поставки відповідачем товару в кількості 400 т на суму 1467093,00 грн., приходить до висновку про їх зменшення.

Позивачем при визначенні суми попередньої оплати, яка підлягає поверненню вказано 1 386 000, 00 грн., тоді як судом встановлено обґрунтовану суму і таку, що підлягає задоволенню - 1238907, 00 грн.

Судом здійснено розрахунок 30% річних та 25% штрафу, визначивши суму попередньої оплати, яка підлягає поверненню - 1 238907,00 грн., за період з 16.07.2019 по 29.04.2020 та отримано 293478,63 грн. - 30% річних та 309726,75 грн. - штрафу.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача у цих частинах підлягають частковому задоволенню, а саме в сумах 293478,63 грн. - 30% річних та 309726,75 грн. - штрафу.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач частково визнав позовні вимоги, а заперечення відповідача спростовуються вище викладеними обставинами та матеріалами справи.

Таким чином, суд прийшов до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, в сумі 1 238 907,00 грн. - попередньої оплати, 293 478,63 грн. - 30 % річних, 309 726,75 грн. - 25% штрафу від суми попередньої оплати, 73 172,72 грн. - курсової різниці. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення 147093, 00 грн. - попередньої оплати, 35370,33 грн. - 30% річних, 366773, 25 грн. - 25% штрафу слід відмовити.

При винесенні даного рішення суд врахував висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Серявін та інші проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідачів відповідно до ст. 129 ГПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 34230,88 грн. в рівних частинах, тобто по 11410,29 грн. з кожного.

Водночас, зменшення судом розміру штрафу не впливає на розподіл судових витрат.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 2736,97 грн. слід залишити за позивачем, пропорційно розміру вимог у задоволенні яких судом відмовлено.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 130, 231, 233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Фермерського господарства "Алмар" (адреса: 23440, Вінницька область, Муровано-Куриловецький район, село Котюжани, вул. Центральна, 57; ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Богатир" (адреса: 21008, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Пирогова, буд.346 А; ) та ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1; ) 1 238 907,00 грн попередньої оплати, 293 478,63 грн - 30 % річних, 309 726,75 грн - 25% штрафу від суми попередньої оплати, 73 172,72 грн курсової різниці.

3. Стягнути з Фермерського господарства "Алмар" (адреса: 23440, Вінницька область, Муровано-Куриловецький район, село Котюжани, вул. Центральна, 57; код СДРПОУ 36102135) на користь Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1; ) 11 410,29 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Богатир" (адреса: 21008, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Пирогова, буд. 346 А; ) на користь Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1; ) 11 410,29 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1; ) 11 410,29 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

6. В решті позову відмовити.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

8. Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

9. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

10. Примірник повного судового рішення надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення згідно переліку.

Повне рішення складено 18 грудня 2020 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

надрук. 5 прим.:

1 - до справи;

2 - АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1);

3 - ФГ "Алмар" (23440, Вінницька область, Мурованокуриловецький район, село Котюжани, вул. Центральна, 57);

4 -ТОВ "Богатир" (21008, м. Вінниця, вул. Пирогова, 346А)

5 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1