ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження

16 грудня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/465/20
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.,

(у зв`язку з відрядженням судді Разюк Г.П склад судової колегії змінено на підставі розпорядження №535 та протоколу автоматичного розподілу справи від 14.12.2020)

секретар судового засідання Станкова І.М.,

за участю представників сторін:

від ГО «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» - Мельников О.М. (адвокат),

від прокуратури - Бондаревський О.М.,

від Одеської міської ради Танасійчук Г.М.,

від ТОВ «Варда Плюс» Салімоненко О.С. (адвокат), Ігнатенко М.П. (адвокат),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан»

на рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2020

за позовом Першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3

до:

1. Одеської міської ради

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Варда Плюс»

про визнання незаконними рішень, визнання недійсним договору оренди землі, зобов`язання повернути земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2020 року перший заступник керівника прокуратури №3 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської міської ради та ТОВ «Варда Плюс», в якому просив суд

- визнати незаконним рішення Одеської міської ради №3678-VII від 19.09.2018 «Про надання дозволу ТОВ «Варда Плюс» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,8000 га, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель яхт-клубу з рятувальною станцією»

- визнати незаконним рішення Одеської міської ради №4457-VII від 20.03.2019,

- визнати недійсним договір оренди землі №397, укладений 06.08.2019 року між Одеською міською радою та ТОВ «Варда Плюс»,

- зобов`язати ТОВ «Варда Плюс» повернути Одеській міській раді земельну ділянку.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.09.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Громадська організація «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» (далі ГО) звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позов прокурора в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішенням було порушено права та інтереси останньої ГО. Зокрема, апелянт зазначає, що він активно здійснює захист прав та законних інтересів одеситів від протиправної забудови земельної ділянки в межах пляжної зони прибережної захисної смуги Чорного моря. При цьому, апелянт послався на Орхуську конвенцію, яка гарантує права на доступ до інформації, на участь громадськості в процесі прийняття рішень і на доступ до правосуддя з питань, що стосуються навколишнього середовища.

Таким чином, апелянт стверджує, що ГО є громадським об`єднанням, що діє відповідно до Закону України «Про громадські об`єднання» з метою спільної реалізації та захисту прав та свобод її членів, задоволення суспільних, зокрема, екологічних та природних інтересів. Рішення у даній справі може вплинути на права та законні інтереси ГО як представника своїх членів, що є членами територіальної громади м. Одеси.

В судовому засіданні 16.12.2020 представник ГО просив суд залучити їх до участі у справі та розглянути їх апеляційну скаргу по суті.

Представник прокуратури не заперечував прости апеляційної скарги ГО.

Представники Одеської міської ради та ТОВ «Варда Плюс» заперечували проти залучення ГО до справи та розгляду їх апеляційної карги.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною ГО «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» на рішення господарського суду Одеської області від 29.09.2020 слід закрити, виходячи з наступного.

Приписами ч.1 ст.254 ГПК України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

В даному випадку колегія суддів звертає увагу на те, що на відміну від оскарження судового рішення сторонами у справі, особа, не залучена до участі у справі повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції повинен з`ясувати, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, першочергово необхідно з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

У справі, яка розглядається, предметом спору є визнання незаконним рішення Одеської міської ради №3678-VII від 19.09.2018 «Про надання дозволу ТОВ на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,8000 га, за адресою м. Одеса, Французький бульвар, 1/5, для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель яхт-клубу з рятувальною станцією», визнання незаконним рішення Одеської міської ради №4457-VII від 20.03.2019, визнання недійсним договір оренди землі №397 від 06.08.2019 року та зобов`язати ТОВ повернути Одеській міській раді земельну ділянку. Позов обґрунтований тим, що спірна земельна ділянка відведена Одеською міською радою з порушенням норм Земельного кодексу України, Водного кодексу України для цілей, які не відповідають вимогам діючого законодавства щодо використання земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги.

Міжнародним документом, який закріпив зобов`язання держав у сфері доступу до правосуддя в екологічних справах є Орхуська конвенція (Конвенця).

Конвенцію ратифіковано Законом України № 832-ХІУ від 06 липня 1999 року, тому її положення відповідно до статті 9 Конституції України є нормами прямої дії, а положення національного законодавства про процедури і механізми судового захисту порушених екологічних прав та інтересів можуть їх конкретизувати.

Для забезпечення належної реалізації, зокрема екологічних прав, Конвенція передбачає у статті 9 право і гарантії доступу до судового й адміністративного оскарження рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені з порушенням права на доступ до інформації чи права на участь у процесі прийняття рішень з питань, що стосуються довкілля.

Пунктом 3 статті 9 Конвенції на її Договірні Сторони покладається зобов`язання, зокрема, забезпечувати доступ громадськості до процедур оскарження дій та бездіяльності державних органів і приватних осіб, що порушують вимоги національного екологічного законодавства.

При цьому представники громадськості мають право оспорювати порушення національного законодавства у сфері довкілля незалежно від того, належать такі порушення до прав на інформацію і на участь громадськості при прийнятті рішень, гарантованих конвенцією, чи ні. Конвенція забезпечує доступ до правосуддя як на підставі власних положень, так і в порядку забезпечення дотримання національного природоохоронного законодавства.

Згідно Статуту ГО «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» головною метою діяльності організації є спільна реалізація його членами своїх прав та свобод, задоволення та захисту суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, наукових, інформаційних та методологічних інтересів направлених на поліпшення якості життя людей, спільне виконання проектів, спрямованих на сприяння формуванню в законному порядку механізмів захисту громадських прав та свобод членів організації, а також об`єднання зусиль членів організації для сприяння правоохоронним органам України в протидії та боротьбі з корупцією та організованою злочинністю, а також спільного запровадження та виконання проектів, спрямованих на розвиток громадського суспільства, запровадження євро стандартів у громадське суспільство, проведення люстрації в державних установах, реформування правоохоронних органів, інших державних органів та установ, реабілітації постраждалих (політв`язнів) від дій влади.

З врахуванням наведеного, судова колегія дійшла висновку, що ГО не є природоохоронною організацією.

Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Приписами ст.ст. 203, 215 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Отже чинне законодавство не наділяє правами громадські організації втручатися у правовідносини сторін, які виникли між ними на підставі договору, зокрема і тому випадку, коли однією із сторін є орган державної влади, який уповноважений на прийняття рішення щодо надання у користування або власність земельної ділянки певним особам.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ні описова, ні мотивувальна, ні резолютивна частини оскаржуване рішення не містять жодних суджень чи висновків суду саме про права, законні інтереси або обов`язки скаржника.

Тобто, скаржником при зверненні з апеляційною скаргою не було доведено що суд ухвалив рішення про його права, інтереси та (або) обов`язки.

Згідно п.3 ч.1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для закриття апеляційного провадження у даній справі за апеляційною скаргою ГО «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» поданої на рішення господарського суду, оскільки таким судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки зазначеної організації не вирішувалися.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись, ст.ст. 234, 235, 264, 281 ГПК України,

апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» на рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання колегією суддів та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк, встановлений статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 17 грудня 2020 року.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Принцевська Н.М.

Савицький Я.Ф.