ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2020 р.м. ХарківСправа № 923/704/19

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Добреля Н.С.

судді: Чистякова І.О. , Буракова А.М.

за участю секретаря судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження

за позовом Каховської міської ради Херсонської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Перспектива ЛТД", м. Харків
про стягнення коштів
за участю :

представника позивача - не з`явився;

представника відповідача - Бігдан О.А., на підставі ордеру від 11.02.2020 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 30.08.2019 року.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області знаходиться справа № 923/704/19 за позовом Каховської міської ради Херсонської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Перспектива ЛТД" про стягнення безпідставно збережених коштів в сумі 185 713 грн. 00 коп., інфляційних збитків в сумі 59 985 грн. 30 коп., 3% річних в сумі 16 851 грн. 55 коп.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.01.2020 року по справі було призначено колегіальний розгляд справи.

Відповідно до Протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів по справі визначено склад суду: головуючий суддя Добреля Н.С., суддя Буракова А.М., суддя Хотенець П.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.04.2020 року доручено проведення судової експертизи призначеної ухвалою господарського суду Харківської області від 19.12.2019 року по справі № 923/704/19 за наявними матеріалами справи Одеському НДЕКЦ МВС України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.09.2020 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання на 21.10.2020 року.

Ухвалою-повідомленням від 02.11.2020 року повідомлено сторін про те, що судове засідання по справі №923/704/19, яке було призначено на 22.10.2020 р. о 12:30 год. не відбулось у зв`язку з перебування судді Добрелі Н.С. на лікарняному та визначено, що наступне судове засідання відбудеться 10.11.2020 року.

Водночас суддя Хотенець П.В. перебуває у довгостроковій відпустці з 09.11.2020 року по 13.11.2020 року, з 16.11.2020 року по 20.11.2020 року та з 23.11.2020 року по 27.11.2020 року.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Харківської області від 18.11.2020 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи для заміни судді Хотенця П.В., у зв`язку з перебуванням судді Хотенця П.В. у довгостроковій відпустці (більше 14 календарних днів поспіль) у період з 09.11.2020 року по 13.11.2020 року, з 16.11.2020 року по 20.11.2020 року та з 23.11.2020 року по 27.11.2020 року

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2020 року для розгляду справи № 923/704/19 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Добреля Н.С., судді: Чистякова І.О., Буракова А.М.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.11.2020 року прийнято справу № 923/704/19 до колегіального розгляду у складі: головуючий суддя - Добреля Н.С., судді: Чистякова І.О., Буракова А.М. в порядку загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті; призначено судове засідання по суті на "02" грудня 2020 р.

Ухвалою-повідомленням від 02.12.2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання, в судовому засіданні 02.12.2020 року було оголошено перерву до 14.12.2020 року.

Представник позивача в судове засідання 14.12.2020 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки останній був присутній в попередньому судовому засіданні 02.12.2020 року, про що свідчить відмітка в протоколі судового засідання.

В свою чергу, в судовому засіданні 02.12.2020 року представник позивача підтримував позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.12.2020 року проти позову заперечував, посилаючись на недоведеність позивачем розміру заявлених до стягнення збитків, у зв`язку з чим просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, та приймаючи до уваги те, що судом не було визнано явку позивача в судове засідання обов`язковою, суд дійшов висновку про те, що його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

Як вказує позивач, рішенням сесії Каховської міської ради № 596/39 від 24.09.2008р. внесено зміни та доповнення до переліку об`єктів комунальної власності міста, які підлягають приватизації, затвердженого рішенням сесії міської ради від 25.10.2007р. № 369/26 "Про приватизацію об`єктів комунальної власності". Так, до вказаного переліку включено комплекс будівель та споруд "Парку культури та відпочинку" по вул. Дніпровська, 8. Спосіб приватизації - викуп. Умови викупу: 1) використовувати будівлі та споруди, що придбаються, виключно як розважальні атракціони; 2) протягом року з дати придбання, здійснити інвестування у реконструкцію атракціонів в сумі не менше 500,00 тис. грн.; 3) з 01.09.2009 р. розпочати роботу парку відпочинку та забезпечити роботу 5 атракціонів (т.1, а.с. 12).

30.03.2009р. між Каховською міською радою та ТОВ "Компанія "Перспектива ЛТД" було укладено договір купівлі-продажу майна, що підлягає приватизації серії ВМС № 452412, а саме комплексу будівель та споруд парку культури та відпочинку, що знаходяться за адресою: м. Каховка, вул. Дніпровська, 8, який 30.03.2009р. посвідчено приватним нотаріусом, про що в Реєстрі вчинено запис № 469 (т.1, а.с. 15-16).

Відповідно до п.1.1 договору та передавального акту від 30.03.2009р. до приватної власності ТОВ "Компанія "Перспектива ЛТД" перейшов комплекс будівель та споруд парку культури та відпочинку, що складається з гаража-складу під літерою "А" загальною площею 59,9 кв.м., каси під літерою "В", навісу під літерою "Б", туалету під літерою "Г", каси під літерою "Д" площею 18,9 кв.м, каси під літерою "З", "І", "К", "Л", навіс під літерою "М", каси під літерою "Н", "О", атракціони "Веселі горки" №1, атракціон "Залізниця" №2, атракціон "Дзвіночок" №3, атракціон "Сонечко" №4, атракціон "Юнга" №5, атракціон "Колесо огляду" №6, атракціон "Ромашка" №7, атракціон "Карусель" №8, атракціон "Машинки" №9, огорожі та споруди № І, II, 10-15.

Відповідно до 5.1 договору покупець зобовязаний:

- в установлений цим договором строк прийняти об`єкт приватизації;

-утримувати обєкт продажу та прилеглу територію в належному санітарному технічному та екологічному стані;

-забезпечувати вільний доступ обслуговуючих служб до комунікацій загального користування;

-у місячний термін після придбання об`єкту укласти угоди з комунальними службами міста на надання комунальних послуг, у тому числі договір на вивезення сміття;

-у місячний термін після придбання об`єкту подати документи на оформлення права користування земельною ділянкою;

- використовувати будівлі та споруди, що придбаються, виключно як розважальні атракціони;

- протягом року з дати придбання, здійснити інвестування у реконструкцію атракціонів в сумі не менше 500000, 00 (П`ятсот тисяч гривень 00 коп.);

- з 01 травня 2009 року розпочати роботу парку відпочинку та забезпечити роботу 5 атракціонів.

Умовами наведеного договору, а саме п.12.2 у разі невиконання однією із сторін умов цього договору він може бути змінений або розірваний на вимогу іншої сторони за рішенням суду або господарського суду, а об`єкт приватизації повертається до комунальної власності.

Як свідчать матеріали справи, 14.04.2016р. Керівник Каховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Каховської міської ради звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Перспектива ЛТД», в якому просив розірвати договір купівлі-продажу майна, що підлягає приватизації від 13.03.2009р. серії ВМС №452411, укладеного між Каховською міською радою та ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД» (із змінами внесеними договором про внесення змін до договору купівлі-продажу від 20.07.2011р.), що посвідчений приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Коршуновою Л.А. від 30.03.2009р., про що і реєстрі вчинено запис за №469; зобовязати ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД» (61003, Харківська область, м. Харків, Дзержинський район, провулок Університетський, 1, ) повернути комплекс будівель та споруд парку культури та відпочинку, що складається з гаража-складу під літерою «А» загальною площею 59,9 (пятдесят девять цілих девять десятих) кв.м.; каси під літерою «В», навісу під літ. «Б»; туалету під літерою «Г»; каси під літерою «Д» площею 18, 9 (вісімнадцять цілих дев`ять десятих) кв.м.; каси під літерою «З», «І», «К», «Л», навіс під літерою «М»; каси під літерою «Н», «О»; атракціони «Веселі горки» №1; атракціон «Залізниця» №2; атракціон «Дзвіночок» №3; атракціон «Сонечко» №4; атракціон «Юнга» №5; атракціон «Колесо огляду» №6; атракціон «Ромашка» №7; атракціон «Карусель» №8; атракціон «Машинки» №9; огорожі та споруди №І, ІІ, 10-15, вартістю 183828, 00 грн., що знаходяться за адресою: 74800, м. Каховка, вул. Дніпровська, 8 Каховській міській раді за актом приймання-передачі та стягнути понесені витрати за подання позову.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 24.06.2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 року по справі № 923/378/16 позовні вимоги керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області задоволено. Розірвано договір купівлі-продажу майна, що підлягає приватизації від 13.03.2009р. серії ВМС №452411, укладеного між Каховською міською радою та ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД» (із змінами внесеними договором про внесення змін до договору купівлі-продажу від 20.07.2011р.), що посвідчений приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Коршуновою Л.А. від 30.03.2009р., про що в реєстрі вчинено запис за №469.

Зобов`язано ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД» (61003, Харківська область, м. Харків, Дзержинський район, провулок Університетський, 1, ) повернути комплекс будівель та споруд парку культури та відпочинку, що складається з гаража-складу під літерою «А» загальною площею 59,9 (п`ятдесят дев`ять цілих дев`ять десятих) кв.м.; каси під літерою «В», навісу під літ. «Б»; туалету під літерою «Г»; каси під літерою «Д» площею 18, 9 (вісімнадцять цілих дев`ять десятих) кв.м.; каси під літерою «З», «І», «К», «Л», навіс під літерою «М»; каси під літерою «Н», «О»; атракціони «Веселі горки» №1; атракціон «Залізниця» №2; атракціон «Дзвіночок» №3; атракціон «Сонечко» №4; атракціон «Юнга» №5; атракціон «Колесо огляду» №6; атракціон «Ромашка» №7; атракціон «Карусель» №8; атракціон «Машинки» №9; огорожі та споруди №І, ІІ, 10-15, вартістю 183828, 00 грн., що знаходяться за адресою: 74800, м. Каховка, вул. Дніпровська, 8 Каховській міській раді за актом приймання-передачі.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.11.2016 року постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 року по справі № 923/378/16 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 22.03.2017 року відмовлено у допуску справи № 923/378/16 до провадження Верховного Суду України.

В подальшому, в ході виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 року, державним виконавцем Каховського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області складено акт від 20.01.2017 року, яким було встановлено, що під час виходу за місцезнаходженням комплексу будівель та споруд парку культури і відпочинку, що знаходиться за адресою: 74800, м. Каховка, вул.. Дніпровська, 8 у парку культури та відпочинку в наявності є: гараж-склад під літерою «А» загальною площею 59,9 п`ятдесят дев`ять цілих дев`ять десятих) кв.м.; відсутні каси, під літерою «В»; в наявності навіс під літ. «Б» та туалет під літерою «Г», каси під літерою «Д» площею 18,9 (вісімнадцять цілих дев`ять десятих) кв.м.; відсутні каси під літерою «З», «І», «К», «Л», навіс під літерою «М», каси під літерою «Н», «О», атракціон «Веселі горки» №1; в наявності атракціон Залізниця» №2; атракціон «Дзвіночок» №3; відсутній атракціон «Сонечко»№ 4; в наявності атракціон «Юнга» №5; відсутні атракціон «Колесо огляду» №6, атракціон «Ромашка» № 7, атракціон «Карусель» № 8, атракціон «Машинки» № 9. Огорожа в наявності з 38 плит розміром 6*2м. Також на території парку культури та відпочинку знаходиться 6 плит розміром 6*1м.

Вищезазначений акт державного виконавця підписаний стягувачем та двома понятими.

10.05.2017 року головним державним виконавцем Каховського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області було направлено запит в порядку ст.. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» на адресу стягувача, в якому державний виконавець просив направити 17.05.2017 року до Каховського МР ВДВС ГТУЮ у Херсонській області представника Каховської міської ради для складання акта приймання-передачі майна.

Відповідно до акт приймання-передачі від 17.05.2017 року, державним виконавцем Каховського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області було передано стягувачу наступне майно:

- Гараж-склад під літерою «А», загальною площею 59,9 кв.м.;

- Навіс під літ. «Б»;

- Туалет під літерою «Г» балансовою вартістю 2150,50 грн.;

- Каси під літерою «Д» площею 18,9 кв.м.;

- Атракціон «Залізниця» № 2 балансовою вартістю 13636 грн.;

- Атракціон «Дзвіночок» № 3 балансовою вартістю 13636 грн.;

- Атракціон «Юнга» № 5 балансовою вартістю 13636 грн.;

- Огорожу, що складається з 38 плит розміром 6*2м. та 6 плит розміром 6*1м.

Отже, як стверджує позивач, відповідачем було не в повному обсязі повернуто комплекс будівель та споруд парку культури.

Оскільки відповідно до акту державного виконавця було встановлено відсутність частини атракціонів, які мають бути передані за актом приймання-передачі згідно Постанови Одеського апеляційного господарського суду.

Таким чином, позивач вважає, що в даному випадку у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо стягнення з останнього коштів, у розмірі не повернутої частини майна.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було розраховано вартість неповернутої частини майна на підставі звіту від 31.10.2008 року про оцінку парку культури та відпочинку, розташованого за адресою: Херсонська область, м. Каховка, вул. Дніпровська, 8.

Враховуючи вищенаведені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача коштів у розмірі 185713,00 грн. на підставі ст. 1212 ЦК України, інфляційних втрат у розмірі 59985,30 грн. та 3% річних у розмірі 16851,55 грн.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що по-перше позивачем неправомірно визначено вартість кожного атракціона у парку культури, в той час, як відповідно до постанови Одеського апеляційного господарського суду визначено вартість комплексу будівель та споруд в цілому. Крім того відповідач вказує на те, що строк звіту про оцінку майна, на підставі якого позивачем було здійснено розрахунок вартості частини неповернутого майна, сплив, оскільки його було складено ще у 2008 році.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Тобто, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зокрема, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Тобто, зобов`язання з безпідставного набуття та збереження майна можуть бути наслідком таких юридичних фактів: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. При цьому за змістом статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Приписами ст. 1213 ЦК України встановлено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

З огляду на наведені приписи матеріального права та позадоговірні правовідносини між позивачем та відповідачем у даній справі, необхідним є встановлення факту безпідставного набуття або збереження майна відповідачем.

Разом з цим, суд зазначає, що частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Як вже було зазначено вище, підставою для звернення позивача слугувало розірвання в судовому порядку договору купівлі-продажу майна, що підлягає приватизації від 13.03.2009р. серії ВМС №452411, укладеного між Каховською міською радою та ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД» та зобов`язання відповідача повернути на підставі акту приймання-передачі майно, визначене постанові Одеського апеляційного господарського суду.

Враховуючи те, що відповідачем не в повному обсязі було повернуто майно, визначене в постанові Одеського апеляційного господарського суду по справі № 923/378/16, позивачем було розраховано вартість не повернутого майна та заявлено їх до стягнення на підставі ст. 1212 ЦК України, в якості безпідставно збережених коштів.

Як вбачається із розрахунку позивача, останнім було розраховано вартість неповернутого майна на підставі звіту про оцінку парку культури та відпочинку, розташованого за адресою: Херсонська область, м. Каховка, вул. Дніпровська, 8 від 31.10.2008 року.

По-перше, суд вважає за необхідне зазначити, що предметом оцінки, згідно вищезазначеного звіту, був об`єкт приватизації в цілому, а саме, «Парк культури та відпочинку».

В той час, як в даному випадку, позивачем взято до уваги вартість окремих відсутніх атракціонів.

Відтак, вартість окремих складових «Парку культури та відпочинку» складає 245 872,00грн., в той час, як вартість зазначеного об`єкту приватизації в цілому становить 183 828,00грн., про що зазначено зокрема в резолютивній частині постанови Одеського апеляційного господарського суду.

Отже вартість окремих об`єктів парку культури є вищою, ніж вартість об`єкту в цілому.

По-друге, відповідно до п.1 «Методики оцінки майна», затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003р. №1891, у редакції станом на дату укладення договору (30.03.2009р.), ця Методика, зокрема, застосовується для проведення оцінки майна у випадку приватизації (далі - Методика).

Відповідно до п.22 Методики, акти оцінки майна, акти оцінки часток (паїв, акцій), складені для цілей приватизації (корпоратизації), для реєстрації статуту відкритих акціонерних товариств, підписання договору купівлі-продажу майна, крім пакетів акцій відкритих акціонерних товариств, оголошення умов продажу майна, у тому числі повторного продажу, дійсні протягом шестимісячного строку від дати їх затвердження.

Таким чином, застосування звіту про оцінку «Парку культури та відпочинку», складеного 31.10.2008р., з метою визначення вартості непереданого Відповідачем за розірваним договором майна, є безпідставним, оскільки строк його дії сплив.

Крім того, станом на дату розірвання договору судом (03.08.2016р.), порядок повернення у державну (комунальну) власність об`єктів приватизації у разі розірвання договору, регулювався «Порядком повернення у державну власність об`єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №32 (далі Порядок).

Відповідно до п.1 Порядку, цей Порядок регулює відносини, пов`язані з поверненням у державну власність об`єкта приватизації, відчуженого за результатами його продажу на аукціоні, за конкурсом або шляхом викупу, у разі розірвання договору купівлі-продажу цього об`єкта за рішенням суду у зв`язку з невиконанням умов договору або визнання судом його недійсним.

Якщо у державну власність повертаються об`єкти приватизації, що не є пакетом акцій, зокрема, проводиться інвентаризація та оцінка об`єкта, приймання його державним органом приватизації.

Відповідно до п.п.6-9 Порядку, інвентаризація об`єкта приватизації (крім пакетів акцій), який повертається у державну власність, проводиться інвентаризаційною комісією згідно з Інструкцією по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженою наказом Мінфіну від 11 серпня 1994 р. №69, станом на день прийняття судом, господарським судом відповідного рішення.

Оцінка об`єкта приватизації (крім пакета акцій), що повертається у державну власність, станом на день набрання чинності відповідним рішенням суду проводиться згідно з методикою оцінки майна, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

З метою виявлення збитків, що могли бути завдані об`єкту приватизації під час володіння ним покупцем, результати інвентаризації та оцінки об`єкта приватизації, отримані згідно з пунктами 6 і 7 цього Порядку, звіряються з відповідними результатами, отриманими на день відчуження цього об`єкта державним органом приватизації.

Порядок проведення звіряння та визначення наявності збитків визначається Фондом державного майна.

У разі виявлення збитків, завданих державі покупцем об`єкта приватизації за час володіння ним, їх розмір визначається згідно з методикою оцінки майна, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2 «Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей», розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. У разі визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб`єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі розмір збитків визначається відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.65, 66 Методики, визначення вартості об`єкта приватизації (крім пакетів акцій, часток), що повертається у державну (комунальну) власність, здійснюється після його повернення у державну (комунальну) власність шляхом проведення незалежної оцінки.

Розмір збитків, нанесених державі (територіальній громаді) за час перебування зазначеного об`єкта у приватній власності, визначається відповідно до вимог цієї Методики.

В даному випадку, позивачем не було надано до суду доказів проведення інвентаризації та оцінки об`єкта приватизації у відповідності до вищезазначеної Методики.

Також суд зауважує, що з метою встановлення розміру коштів, які підлягають поверненню відповідачем, судом було призначено у справі судову експертизу, проведення якої доручено Херсонському НДЕКЦ МВС України.

Проте, Херсонським НДЕКЦ МВС України було повернуто ухвалу суду про призначення експертизи разом із матеріалами справи без виконання.

Ухвалою суду від 06.04.2020 року судом було доручено проведення судової експертизи Одеському НДКЦ МВС України.

Проте, 08.09.2020 року Одеським НДКЦ МВС України було направлено адресу суду повідомлення про неможливість проведення судової експертизи, зокрема зазначено про те, що в матеріалах справи відсутні технічні паспорти на дати визначення вартості об`єктів, що унеможливлює надання висновку по поставлених питаннях.

Приписами ст. 1213 ЦК України встановлено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Отже в даному випадку, розмір заподіяної шкоди має визначатись на момент пред`явлення позивачем даного позову.

В свою чергу, позивачем було здійснено розрахунок безпідставно збережених коштів на підставі звіту про оцінку парку культури та відпочинку, розташованого за адресою: Херсонська область, м. Каховка, вул. Дніпровська, 8 від 31.10.2008 року, строк дії якого закінчився.

Крім того, суд зауважує, що в даному випадку позивачем заявлено до стягнення кошти, які останній визначає, як вартість неповернутої частини майна, яке підлягало поверненню відповідачем за рішенням суду.

Отже і правова природа вказаних коштів має визначатись, як збитки, які має відшкодувати відповідач за умови дотримання вимог ст. 1166 ЦК України щодо наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а не у відповідності до ст. 1212 ЦК України, яка визначає повернення майна особою, яка його набула або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч1 ст.ст.73, 74, 77 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що позивачем належними доказами не доведено розміру вартості неповернутої частини майна відповідачем, оскільки звіт від 31.10.2008 року, на який посилається Каховська міська рада, втратив чинність, в той час, як інших доказів вартості вказаного майна, розрахованого у відповідності до норм чинного законодавства на момент розгляду справи, останнім надано не було, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача та відмову у позові в частині стягнення 185713,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача 59985,30 грн. інфляційних втрат та 16851,55 грн. 3% річних, суд зазначає наступне.

В даному випадку нарахування інфляційних втрат та 3% річних безпосередньо пов`язано зі стягненням основної заборгованості.

Враховуючи те, що вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідними від основної вимоги, в задоволенні якої було відмовлено, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 24500,00 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так в даному випадку на підтвердження понесених відповідачем судових витрат, останнім було надано до суду договір про надання правової допомоги від 01.10.2019 року, укладений між Адвокатським бюро "Бігдан Олексій" та ТОВ "Компанія Перспектива ЛТД", додаток № 1 від 30.10.2019 року до договору про надання правової допомоги від 01.10.2019 року, акт виконаних робіт від 15.10.2020 року за договором про надання правової допомоги від 01.10.2019 року на загальну суму 24500,00 грн.

Пунктом 1.1 додатку № 1 до договору було визначено перелік та вартість послуг, які надаються адвокатом.

Пунктом 2.1 додатку № 1 до договору визначено, що за наслідками надання зазначених у п. 1.1 додатку послуг, Бюро складає Акт виконаних робіт та направляє його для підписання клієнту.

Клієнт зобов`язаний у строк до трьох днів із дати отримання Акту підписати його або надати бюро обґрунтовані зауваження щодо наявності або якості наданих послуг.

Пунктом 1.1 додаткової угоди № 1 від 05.11.2020 року до договору викладено п. 2.2 додатку № 1 до договору у наступній редакції:

"2.2 Клієнт в строк 60 (шістдесят) календарних днів зобов`язаний сплатити вартість наданих Бюро послуг, відображених в Акті виконаних робіт, шляхом внесення в касу Бюро або перерахування на розрахунковий рахунок.".

Як вбачається із акту виконаних робіт, адвокатом було надано відповідачу наступні послуги:

- правовий аналіз спору - 6000,00 грн.;

- підготовка, складання відзиву на позов - 3000,00 грн.;

- підготовка інших процесуальних документів по справі - 2000,00 грн.;

- консультації, участь у нарадах з Клієнтом під час вирішення справи - 3000,00 грн.;

- представництво Клієнта у місцевому господарському суді на стадії підготовчого провадження - 5000,00 грн.;

- представництво Клієнта у місцевому господарському суді на стадії розгляду справи по суті - 4000,00 грн.

Всього згідно акту наданих послуг, відповідачу було надано послуги на загальну суму 24500,00 грн.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно достатті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В свою чергу, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Крім того, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною, а не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права.

Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт.

Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 24.11.2020 року по справі № 911/4242/15.

В даному випадку, розмір витрат на послуги адвоката відповідачем є підтвердженим наявними у матеріалах справи доказами, позивачем в свою чергу не було надано клопотання про зменшення витрат на послуги адвоката, у зв`язку з чим дійшов висновку про доведеність відповідачем витрат у розмірі 24500,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову в задоволенні позову, суд дійшов висновку, що витрати на послуги адвоката відповідача, заявлені останнім покладаються на позивача у повному обсязі в розмірі 24500 грн.

Крім того, з урахуванням ст. 129 ГПК України судовий збір залишається за позивачем, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 86, 123, 126, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача (Каховську міську раду) у розмірі 3938,25 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24500,00 грн.

Стягнути з Каховської міської ради (вул. В. Куликовська, 103, м. Каховка, Херсонська область, 74800, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Перспектива ЛТД" (провулок Університетський, 1, м. Харків, 61003, ) 24500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Каховська міська рада Херсонської області (вул. В. Куликовська, 103, м. Каховка, Херсонська область, 74800, );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Перспектива ЛТД", м. Харків (провулок Університетський, 1, м. Харків, 61003, ).

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "21" грудня 2020 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя Н.С. Добреля І.О. Чистякова А.М. Буракова

923/704/19