ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2020 р. Справа №909/608/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Кордюк Г.Т.

Мирутенка О.Л.

Секретар судового засідання Лагутін В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Завод тонкого органічного синтезу Барва б/н від 26.10.2020

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2020 (суддя Скапровська І.М., м. Івано-Франківськ, повний текст рішення складено 13.10.2020)

у справі № 909/608/20

за позовом: Приватного акціонерного товариства Завод тонкого органічного синтезу Барва, с. Ямниця, Тисменицький район, Івано-Франківська область,

до відповідача: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Івано-Франківськгаз, м. Івано-Франківськ,

про внесення змін до Типового договору розподілу природного газу

за участю представників:

від позивача Кащишин Р.В. - керівник

від відповідача Блонська І.П. - довіреність № ДР-55-1120 від 10.11.2020 року

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Завод тонкого органічного синтезу "Барва" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" про внесення змін до Типового договору розподілу природного газу, шляхом визнання Додаткової угоди від 30 червня 2020 (у редакції позивача) укладеною.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин, які полягають у повній забороні поставки сировини для виробництва ПАТ «Завод тонкого органічного синтезу "Барва", обсяг споживання природного газу підприємством суттєво зменшився, і обсяг визначеної потужності даного споживача, визначений оператором ГРМ перевищує фактично спожитий ним обсяг природного газу. Відтак, у позивача виникла необхідність в укладенні додаткової угоди з Оператором газорозподільної системи від 30.06.2020 про внесення змін до розділу VI Типового договору розподілу природного газу. Оскільки, відповідач відмовився укласти вказану додаткову угоду, позивач звернувся до суду з позовом, на підставі ст.652 ЦК України та ст.188 ГК України.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2020 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що вимога позивача про внесення змін до Типового договору, шляхом визнання Додаткової угоди від 30.06.20 укладеною, задоволенню не підлягає, оскільки ним не доведено одночасної наявності чотирьох умов, передбачених статтею 652 ЦК України, для зміни договору на вимогу заінтересованої особи, не доведено суду належними і допустимими доказами того, що розірвання договору буде суперечити суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом, а відповідно наявність тих виняткових обставин, які передбачені законодавством для зміни договору за рішенням суду.

Також, суд зазначив, що зі змісту типового договору розподілу природного газу, та норм, які регулюють правовідносини, що є предметом договору, не вбачається наявність обов`язку іншої сторони на укладення такого договору.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ "Завод тонкого органічного синтезу "Барва" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2020 та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що ним доведено всі чотири умови, передбачені ст. 652 ЦК України для зміни договору. Спірний Типовий договір є публічним, відтак відповідач був зобов`заний укласти додаткову угоду з позивачем, в силу приписів ч.1, ч. 4 ст. 633 ЦК України.

Також, апелянт зазначає, що судом проігноровано позицію Торгово-промислової палати та взято до уваги лише умови договору, які не могли бути змінені позивачем під час його укладення.

Скаржник наголошує на тому, що розірвання Типового договору, є неможливим, оскільки на території будівлі, що належить позивачу, знаходяться приміщення, орендовані іншими суб`єктами господарювання, і таке розірвання унеможливить їх діяльність, що призведе до понесення чергових збитків позивачем та цими суб`єктами.

АТ Оператор газорозподільної системи Івано-Франківськгаз подало до суду відзив на апеляційну скаргу № 760007-Ск-7566-1120 від 20.11.2020, в якому просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач вважає доводи скаржника необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, заслухавши в судовому засіданні доводи представників сторін, суд встановив наступне.

01.01.2016 між ПАТ Завод тонкого органічного синтезу Барва та АТ Оператор газорозподільної системи Івано-Франківськгаз було укладено Типовий договір розподілу природного шляхом підписання заяви приєднання № 09420W75BRAP016 до умов договору природного газу (для споживача, що не є побутовим), відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.0.92015.

Відповідно до розділу VI «Порядок розрахунків» Типового договору природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2498 (із змінами, внесеними згідно з НКРЕКП № 2080 від 07.10.2019) оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.(п.6.1 договору).

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.(п.6.2)

Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.(п.6.3)

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.(п.6.4).

Так, судом встановлено, що відповідно до умов договору, АТ "Оператор ГРМ "Івано-Франківськгаз" самостійно визначив величину річної замовленої потужності на 2020 розрахунковий календарний рік, виходячи з фактичного споживання природного газу ПАТ "Завод ТОС "БАРВА" за газовий рік, що передував розрахунковому календарному 2020 року (з 01 жовтня 2018 по 30 вересня 2019 року).

З матеріалів справ вбачається, що при місячній потужності, визначеній самостійно оператором ГРМ в кількості 92 079,04 м. куб. природного газу, фактичний обсяг споживання природного газу (використання потужності ) за 6 місяців 2020 склав 14 519,32 м. куб.

Також, судом встановлено, що господарська діяльність позивача, відповідно до статуту полягає у виробництві оксиетильованих продуктів. Основною сировиною для зазначеного виробництва є оксид етилену, єдиним постачальником якого є ПАТ «Сибур Холдинг», що знаходиться на території Російської Федерації та є її резидентом.

Листом № 55/3315 від 25.112019 Федеральна служба по технічному та експертному контролю Росії повідомила ПАТ «Сибур Холдинг» про відмову в наданні дозволу на вивезення продукції (оксиду етилену) для ПАТ "Завод ТОС "БАРВА", зазначивши, що «здійснення поставок оксиду етилену в Україну не відповідає державним інтересам Російської Федерації».

Оскільки, починаючи з листопада 2019 року поставка оксиду етилену на адресу позивача не здійснюється, що призвело до повної зупинки підприємства, ПАТ "Завод ТОС "БАРВА" було видано наказ № 40 від 17.12.2019, яким на підприємстві починаючи з 23.12.2019 по час відновлення поставок оксиду етилену встановлено режим простою, відповідно до ст.ст. 34,113 КЗПП України.

06.02.2020 листом № 20 позивач повідомив відповідача про виникнення вищевказаних форс- мажорних обставини та просив не нараховувати і не виставляти рахунки за розподіл природного газу в 2020 році, визначені як 1/12 річної спожитої потужності за попередній рік, до часу закінчення даних обставин.

АТ Оператор газорозподільної системи Івано-Франківськгаз листом № 76003,1-Лв-1912-0320 від 10.03.2020 повідомило позивача, що відповідно до п.10.4 Типового договору засвідчення форс мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

17.02.2020 ПАТ "Завод ТОС "БАРВА" звернулося до Торгово-промислової палати України з письмовою заявою № 27 для дослідження змін істотних умов договору розподілу природного газу від 01.01.2016.

В матеріалах справи міститься експертний висновок Івано-Франківської Торгово-промислової палати № В-171/1 від 11.06.2020, в якому встановлено факт ускладнення виконання Типового договору розподілу природного газу від 01.01.2016, який було укладено шляхом заяви-приєднання № 09420W75BRAP016 щодо зобов`язання отримати: величину річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік, порядок якого встановлено Кодексом ГРМ. Рекомендовано для дотримання балансу інтересів обох сторін оцінити ситуацію та ініціювати зміни до типового договору розподілу газу, в частині перегляду величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік.

Також, в матеріалах справи міститься Сертифікат № 2600-20-1196 про форс-мажорні обставини ( обставин непереборної сили), виданий Івано-Франківською Торгово-промисловою палатою 03.07.2020 № 99-06/20.

15.06.2020 ПАТ "Завод ТОС "БАРВА" листом № 102 від 15.06.2020 звернулося до відповідача з прохання внести зміни до Типового договору розподілу газу в частині перегляду величини річної замовленої потужності об`єкта споживача на розрахунковий 2020 календарний рік в об`ємі 15 тис. м.куб. та долучило до листа Експертний висновок № В-171/1 від 11.06.2020.

Листом № 76003.1-Лв-3606-0620 від 30.06.2020 АТ Оператор газорозподільної системи Івано-Франківськгаз повідомило позивача, що не може внести зміни до Типового договору розподілу природного газу, так як, це не передбачено законодавством, а експертний висновок носить тільки рекомендаційний характер.

Листом № 120 від 30.06.2020 позивач повторно звернувся до відповідача з проханням внести зміни до Типового договору розподілу природного газу та надіслало додаткову угоду до типового договору розподілу природного газу, в редакції позивача, зокрема, керуючись ч. 1 ст. 652 ЦК України, позивач просив відповідача внести зміни до розділу VI "Порядок розрахунків" доповнивши п.6.5 абзацом наступного змісту: "За умови зменшення Споживачем фактичного обсягу використання потужності порівняно з обсягом річної потужності, визначеної Оператором ГРМ, викликаного істотною зміною обставин, Оператор ГРМ до 12 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг розділу, здійснює перерахунок вартості в бік зменшення, що має дорівнювати фактично використаній потужності за розрахунковий місяць та разом із розрахунком про сплату фактичної вартості (або в рахунку) надає Споживачеві, що не є побутовим, звіт про фактичне використання потужності та розрахунок вартості фактично використаної потужності".

Умови даної додаткової угоди розповсюджуються на взаємовідносини, які виникли між Сторонами з 01.01.2020.

Листом № 76003.1-Лв-3764-0720 від 06.07.2020 відповідач повідомив позивача, що надіслана додаткова угода від 30.06.2020 не відповідає умовам Типового договору природного газу, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 і повернув зазначену додаткову угоду без підпису.

У зв`язку з відмовою відповідача укласти додаткову угоду, позивач звернувся до суду з даним позовом, на підставі ст.652 ЦК України та ст.188 ГК України.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Згідно зі статтею 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Відповідно ст. 40 вказаного закону типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Як зазначалось вище, між сторонами укладено Типовий договір розподілу природного шляхом підписання заяви приєднання № 09420W75BRAP016 до умов договору природного газу (для споживача, що не є побутовим), відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015.

За умовами розділу VI Типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.(п.6.1 договору).

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.(п.6.2)

Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.(п.6.3)

З матеріалів справи вбачається, що позивач додатковою угодою хоче внести зміни до розділу VI «Порядок розрахунків» типового договору доповнивши пп.6.5 абзацом наступного змісту: За умови зменшення Споживачем фактичного обсягу використання потужності порівняно з обсягом річної потужності, визначеної Оператором ГРМ, викликаного істотною зміною обставин, Оператор ГРМ до 12 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг розділу, здійснює перерахунок вартості в бік зменшення, що має дорівнювати фактично використаній потужності за розрахунковий місяць та разом із розрахунком про сплату фактичної вартості (або в рахунку) надає Споживачеві, що не є побутовим, звіт про фактичне використання.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції, вважає, що позовні вимоги ПАТ Завод тонкого органічного синтезу Барва не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 179 Господарського кодексу України врегульовано питання застосування типової форми договору між суб`єктами господарювання.

Зокрема, частиною четвертою статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором (ч. 2 ст. 32 цього Закону).

Пунктом 3 частини 1 ст. 17 ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»(далі НКРЕКП) передбачено, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор, розробляє та затверджує нормативно-правові акти, зокрема Кодекс газорозподільних систем та ініціює внесення змін до нього.

07.10.2019 року НКРЕП прийнято постанову № 2080 відповідно до якої затверджено ряд змін до кодексу ГРМ та Типового договору розподілу природного газу, зокрема п.п.1, 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, яким встановлено порядок розрахунків за договором розподілу природного газу.

Відповідно до зміненої редакції п.2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік, величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році.

На період до кінця 2019 року Оператор ГРМ визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року.

Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність сумарно по всіх його об`єктах, величина перевищення має бути сплачена споживачем за півторакратною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.

Колегія суддів звертає увагу, що за змістом державного регулювання господарських відносин, частиною якого є встановлення типових форм договорів, таке регулювання має відбуватися згідно з чіткими діючими нормами аби уникнути у відносинах між учасниками господарських відносин невизначеності щодо сутності конкретного господарського зобов`язання, обсягу прав та обов`язків учасників такого зобов`язання.

Відповідно до п. 1.2. Типового договору умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 .

У даному випадку, суд апеляційної інстанції зазначає, що форма та зміст (умови) Типового договору розподілу природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2020, якою , у свою чергу, встановлено обов`язковість укладення відповідного договору саме за встановленою законодавством формою, а зміни до умов розділу VI Типового договору розподілу природного газу, затверджені постановою НКРЕКП № 2080 від 07.10.2020, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

З огляду на викладене, вимога про внесення змін до Типової форми договору не підлягає до задоволення, оскільки запропоновані позивачем зміни не відповідають положенням глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та постанові НКРПЕ № 2080 від 07.10.2019.

Щодо посилання скаржника на те, що ним доведено всі чотири умови, передбачені ст. 652 ЦК України для зміни договору, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 652 ЦК України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено суду належними і допустимими доказами того, що розірвання договору буде суперечити суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом, а відповідно і наявність тих виняткових обставин, які передбачені статтею 652 ЦК України, для зміни договору за рішенням суду.

Щодо посилання скаржника на Експертний висновок Івано-Франківської Торгово-промислової палати № В-171/1 від 11.06.2020 та Сертифікат № 2600-20-1196 про форс-мажорні обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені обставини мають наслідком звільнення від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, а не внесення змін до договору, адже відповідно до п.10.1. п. 10.2 Типового Договору розподілу природного газу, до якого приєднався позивач, згідно заяви - приєднання №09420W75BRAP016, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне виконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин), а строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, не знайшли свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Оскільки, апеляційна скарга до задоволення не підлягає, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись, ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.В задоволенні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства Завод тонкого органічного синтезу Барва відмовити.

2.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2020 у справі № 909/608/20 залишити без змін.

3.Судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.12.2020

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

суддя О.Л. Мирутенко

суддя Г.Т. Кордюк