ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" грудня 2020 р. Cправа № 902/678/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Колбасов Ф.Ф., при секретарі судового засідання Шейгець І.В., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мідленд-Трейд" (14000, м.Чернігів, вул. Гетьмана Полуботка, 22)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" (21022, м. Вінниця, вул. Енергетична, 5)

про стягнення 138960,40 грн.

За участю представників сторін:

позивача: Муляренко К.О. - діє на підставі ордеру серія ЧН № 083061 від 04.008.2020 та Договору про надання правової допомоги від 01.02.2020 (в режимі відеоконференції);

відповідача: Давидюк І.А. - діє на підставі ордеру серія ВН № 149708 від 29.09.2020.

Обставини справи.

09.07.2020 на розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Мідленд-Трейд" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" про стягнення 138960,40 грн заборгованості за Товар.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором поставки №26-04/2018 від 26.04.2018 в частині проведення розрахунків за отриманий товар. Позивач стверджує, що відповідачем не було здійснено оплату товарів за видатковими накладними №868 від 27.08.2019 (рахунок №М-000002065 від 30.07.2019 на суму 90228,60 грн); №904 від 11.09.2019 (рахунок №М-000002068 від 31.07.2019 на суму 73520,00 грн) та не в повному обсязі здійснено оплату товару за видатковою накладною №946 від 17.09.2019 (рахунок №М-000002071 від 31.07.2019 на суму 73610,00 грн. Враховуючи здійснені відповідачем передоплати за Товар, розмір заборгованості становить 138960,40 грн.

Ухвалою від 10.07.2020 відкрито провадження у справі №902/678/20; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 06.08.2020.

Ухвалою від 06.08.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 29.09.2020.

29.09.2020 судом оголошувалась перерва в підготовчому засіданні до 07.10.2020.

Ухвалою від 07.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №902/678/20 для судового розгляду по суті на 05.11.2020.

05.11.2020 судом постановлено ухвалу, якою відкладено розгляд справи по суті на 10.12.2020.

На вказану дату 05.12.2020 в судове засідання прибули представники обох сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та просив позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на відсутність заборгованості та несправжність поданих позивачем на її підтвердження документів. Відповідач не визнає фактів отримання Товару згідно видаткової накладної №417 від 10.08.2018 на суму 19300,00 грн. та № 579 від 28.09.2018 на суму 119660,40 грн.

Так, у відзиві на позов та в судових засіданнях через свого представника відповідач стверджував, що згідно п. 6.2 Договору поставки, поставка Товару мала відбуватися лише після оплати 100% його вартості, а тому надана Позивачем видаткова накладна №579 не могла бути складена 28.08.2018, оскільки строк поставки Товару на цю дату ще не настав. За твердженнями відповідача, видаткова накладна №579 також підписана невідомою особою, з невстановленими повноваженнями, із зазначенням посади, яка відсутня у штатному розкладі Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг", без наявності довіреності на отримання Товару, при цьому сам факт поставки Товару відсутній, на склад покупця такий Товар не надходив та не був оприбуткований, а видаткова накладна з`явилася лише через рік від дати її виписки - в липні 2019 року. Товариство з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" вважає, що видаткові накладні № 417 від 10.08.2018 та 579 від 28.08.2018 є сфальсифікованими.

Відносно поставок Товару та розрахунків відповідача у 2019 році за поставлений Товар, представник останнього суду пояснив, що за даними бухгалтерського обліку Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг", станом на 13.07.2020 за період з 01.01.2019 по 13.07.2020 позивачем поставлено Товар на суму 21799632,81 грн з ПДВ, а відповідачем за цей період сплачено вартість Товару у розмірі 21660672,41 грн. У вказаному періоді будь-яка заборгованість Товариство з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" перед позивачем відсутня.

Щодо Акту звірки взаємних розрахунків, доданого до претензії позивача, відповідач стверджував, що відомості цього документу не відповідають дійсним обставинам справи та фактичним розрахункам, здійсненим між підприємствами протягом періоду з 01.06.2019 по 31.12.2019. Посилався на те, що вказаний Акт містить невірне початкове сальдо станом на 10.06.2019 - 1018236,76 грн, тоді як станом на 01.06.2019 сума початкового сальдо становила 1081748,76 грн, та 07.06.2019 відповідачем було здійснено часткову оплату в сумі 63510,00 грн. Таким чином, станом на 10.06.2019, з урахуванням платежу від 07.06.2019, за твердженнями відповідача, дійсне сальдо становило 1145258,76 грн на користь останнього. Крім того, відповідач наголосив, що Акт звірки, наданий позивачем, не підписано двома сторонами.

Позивач доводи відповідача відкидає, та у своїй відповіді на відзив відносно наведених доводів відповідача зазначив, що оскільки можливість використання видаткових накладних, підписаних сторонами, замість Специфікацій до Договору прямо передбачена Договором поставки, сторонами не підписувались окремі Специфікації на поставку товару. Асортимент, номенклатура, вартість товару регулювались виключно видатковими накладними, підписаними сторонами.

З невизнанням відповідачем двох видаткових накладних №417 від 10.08.2018 на суму 19300,00 грн та №579 від 28.09.2018 на суму 119660,40 грн, позивач не погоджується, зазначаючи, що видаткові накладні підписані обома сторонами, містять відтиск печатки відповідача, і це дає змогу ідентифікувати відповідача як учасника даних правовідносин. На думку позивача, відповідачем не доведено факту протиправності використання його печатки чи доказів її втрати, так само як і не надано доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку із втратою чи викраденням печатки. В зв`язку з цим позивач стверджує, що відсутні підстави вважати, що печатка відповідача використовувалась проти його волі. Видаткові накладні №417 від 10.08.2018 на суму 19300,00 грн та №579 від 28.09.2018 на суму 119660,40 грн, на переконання позивача, є належними первинними документами, що підтверджують факт вчинення господарських операцій між сторонами.

Окрім того, позивач зазначив, що на поточний рахунок, відкритий у Чернігівському РУ АТ КБ "Приватбанк" 02.05.2018 надійшли кошти від відповідача у розмірі 3859999,20 грн як передоплата за Товар згідно рахунку №381 від 26.04.2018. Поставка Товару позивачем на цю суму відбулась 20.06.2018 року згідно видаткової накладної №311 та 10.08.2018 згідно видаткової накладної №417. Також 09.08.2018 та 10.10.2018 на поточний рахунок позивача надійшли грошові кошти у розмірі 119660,40 грн (двома платежами по 59830,20 грн) в якості оплати Товару згідно рахунку №972 від 07.08.2018. Поставка оплаченого Товару на суму 119660,40 грн здійснена позивачем 28.09.2018 згідно видаткової накладної №579.

З позицією відповідача стосовно того, що оскільки поставка Товару передувала його остаточній оплаті і цей факт є підтвердження фіктивності господарської операції, позивач не погоджується, стверджуючи, що відповідно до п. 6.2. Договору поставки постачальник має право поставити Товар покупцю без попередньої передоплати. В цьому випадку покупець оплачує поставлений товар у розмірі 100% від вартості поставленого Товару протягом 5-ти банківських днів з дати поставки.

Позивач зазначив, що відповідач самостійно здійснив передоплату відповідно до рахунку №972 від 07.08.2018 за Товар 09.08.2018 року у розмірі 59830,20 грн та 10.10.2018 здійснив остаточний розрахунок в розмірі 59830,20 грн на підставі того самого рахунку. Тому позивач стверджує, що господарська операція за видатковою накладною від 28.09.2018 за №579 є такою, яка відбулась.

Щодо Акту звірки взаємних розрахунків між сторонами за період з січня 2018 по жовтень 2018 року, позивач зазначив, що позивач та відповідач дійсно здійснювали звірку взаємних розрахунків за вказаний період. Проте, в даному Акті звірки не зазначені видаткові накладні №417 від 10.08.2018 та №579 від 28.09.2018 через те, що на момент складання Акту звірки такі накладні були відсутні у позивача. Відповідач повернув їх з підписами лише у 2019 році. В зв`язку з цим, видаткові накладні №417 від 10.08.2018 та №579 від 28.09.2018 відображені в бухгалтерському обліку позивача у 2019 році.

Позивач стверджує, що Акт взаємних розрахунків між сторонами за період з січня 2018 по жовтень 2018 року, на який посилається відповідач, не відображає реального стану розрахунків між сторонами, оскільки на кінець 2018 року між сторонами відсутня заборгованість по оплаті чи поставці Товару.

Щодо стану розрахунків між сторонами у 2019 році, позивач зазначив, що відповідач не заперечує того факту, що за період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року позивач здійснив відповідачу поставку Товару на суму 21799632,81 грн. В той же час у період з 01.01.2019 до 31.12.2019 відповідач здійснив оплату (у т.ч. попередню) Товару на загальну суму 21660672,41 грн.

Посилаючись на нульове сальдо по розрахункам між сторонами у 2018 році, позивач стверджує, що заборгованість відповідача перед ним становить 138960,40 грн.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2018 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Мідленд-Трейд" та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" було укладено Договір поставки №26-04/2018. Додатковою угодою №1 від 25.04.2019 до Договору поставки №26-04/2018, термін дії Договору продовжено до 26.04.2020.

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов`язався передати у власність, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити Товар відповідно до Додатків до цього Договору: двосторонніх Специфікацій до Договору та/або накладних Постачальника. Кожен Додаток є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору поставки, ціна, загальна кількість, номенклатура, асортимент за одиницю Товару вказується в Додатках (специфікаціях, накладних) до цього Договору.

Пунктами 1.4. Договору поставки визначено, що якщо в період дії цього Договору між сторонами відбудеться поставка Товару, але не буде підписана Специфікація на таку поставку, то видаткова накладна на такий товар, підписана представником покупця, прирівнюється до Специфікації, якою погоджено асортимент, ціна та кількість товару, що поставляється покупцю, а покупець зобов`язується оплатити такий товар на умовах, у строки та в порядку, визначеними цим Договором. Застосовуючи умови Договору для таких випадків сторони домовились в них замість специфікація застосовувати (читати) слово накладна.

Поставка товару здійснюється окремими партіями згідно із замовленням покупця. Сторони погоджують строки та місце поставки товару, асортимент, кількість товару, ціну та вартість партії товару згідно з усною домовленістю або письмового замовлення покупця (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 6.1., 6.2. Договору поставки, покупець зобов`язаний оплатити постачальнику повну вартість (ціну) кожної партії товару на умовах 100% передоплати, шляхом безготівкового або готівкового перерахування суми грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Постачальник має право поставити товар покупцю без попередньої передоплати. В цьому випадку Покупець оплачує поставлений товар у розмірі 100% від вартості поставленого товару протягом 5-ти банківських днів з дати поставки.

Позивач як постачальник за Договором поставки, здійснював поставку кабельно-провідникової продукції.

Відповідно до п. 2.1. Договору поставки поставка товару здійснювалася окремими партіями.

Норми права (нормативно-правові акти), які застосував господарський суд.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору поставки, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

За ст.673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Згідно ст.674 Цивільного кодексу України відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

За ч.1 ст.675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст.74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і сторонами у справі не заперечується, що 26.04.2018 між позивачем та відповідачем було укладено Договір №26-04/2018 про поставку Товару.

На виконання вказаного Договору позивачем як постачальником протягом січня - жовтня 2018 року було поставлено відповідачу як покупцю Товар на загальну суму 29202784,88 грн. Зазначене підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними, а саме: №296 від 20.06.2018, №311 від 27.06.2018, №378 від 24.07.2018, №410 від 09.08.2018, №411 від 09.08.2018, №507 від 02.10.2018, №508 від 03.10.2018, №554 від 25.10.2018, №555 від 25.10.2018.

Відповідно до пункту 6.1. Договору поставки про 100% передоплату вартості Товару, відповідачем як покупцем протягом січня - жовтня 2018 року було здійснено оплату вартості Товару в сумі 29341745,28 грн, що підтверджується обопільно підписаним Актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.10.2018 (а.с.158, т.1).

Згідно даних цього Акту звірки, заборгованість позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" станом на 31.10.2018 становила 138960,40 грн. Кінцеве сальдо по дебету у відповідача і по кредиту співпадає і становить 138960,40 грн.

При цьому суд визнає таким, що не знайшов свого підтвердження факт поставки Товару згідно з видатковою накладною №417 від 10.08.2018 на суму 19300,00 грн з ПДВ та видатковою накладною №579 від 28.08.2018 на суму 199660,40 грн з ПДВ.

Акт звірки взаєморозрахунків сторін станом на 31.10.2018 не містить будь-яких даних щодо цих видаткових накладних.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Як було встановлено судом вище, акт звірки взаєморозрахунків за період січень - жовтень 2018 року зі сторони позивача підписано директором Товариства, та скріплено печатками обох юридичних осіб - Сторін Договору поставки.

Відповідно до частини 7 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в редакції, чинній станом на дату підписання актів звірки, головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер), зокрема забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Отже, відповідно до вимог чинного законодавства бухгалтер, який підписав акт звірки, має такі повноваження в межах здійснення ним бухгалтерського обліку та посадових обов`язків. Відтак, Акт звірки взаємних розрахунків, наданий відповідачем, приймаються судом до уваги, оскільки підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб. Враховуючи вищенаведене, посилання позивача на невідповідність даних зазначених в цьому Акті, судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Судом встановлено, що в накладній №417 від 10.08.2018 є посилання на рахунок позивача №381 від 26.04.2018. Позивачем було надано до оплати відповідачу рахунок №381 від 25.04.2018 на суму 15439996,80 грн з ПДВ. 02.05.2018 відповідачем було сплачено 25% від суми цього рахунку, а саме 3859999,20 грн з ПДВ за платіжним дорученням №5405 від 02.05.2018. Вартість непоставленого за цим рахунком Товару становила: 3859999,20 грн - 3840699,20 грн = 19300,00 грн. з ПДВ. На цю суму - 19300,00 грн - позивач оформив видаткову накладну № 417 від 10.08.2018.

На вимогу суду позивач не надав суду довіреності в підтвердження отримання відповідачем Товару за вказаною накладною. Натомість на інші видаткові накладні, отримання Товару по яким відповідач не заперечує, довіреності наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно зі ст.246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. (ст.237, 238 ЦК України). З вищезазначених норм вбачається, що довіреністю є письмовий документ, який містить перелік прав, які має представник вчиняти від імені іншої особи, зокрема юридичної особи.

Таким чином, представник від імені юридичної особи має право вчиняти не будь-які дії, а лише ті, що обмовлені змістом виданої на його ім`я довіреністю. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Для постачальника довіреність є підставою для відпуску цінностей одержувачу. Без довіреності не може бути створений (виписаний, підписаний) інший первинний документ - товарно-транспортна накладна на відпуск цінностей, який є дозволом на здійснення господарської операції з відпуску цінностей та підставою для її бухгалтерського обліку. В зв`язку з цим факт поставки Товару по цій накладній і відповідно - виникнення у відповідача обов`язку сплатити за нього, - не можна визнати доведеним.

Суд також не визнає доведеним факт одержання відповідачем Товару на підставі видаткової накладної №579 від 28.08.2018 на суму 119660,40 грн з ПДВ, що містить посилання на рахунок позивача №972 від 07.08.2018. Позивачем було виставлено до оплати відповідачу рахунок №972 від 07.08.2018 на суму 119660,40 грн з ПДВ, який останнім було оплачено у повному обсязі, підтвердженням чого є платіжні доручення №12137 від 09.08.2018 на суму 59830,20 грн з ПДВ та №16433 від 10.10.2018 на суму 59830,20 грн з ПДВ. 10.10.2018 позивачем було оплачено 100% вартості Товару за рахунком №972, однак достеменних доказів на підтвердження того, що відповідач отримав товар по цій видатковій накладній №579 від 28.08.2018 (довіреність) суду не надано.

Перевіркою стану розрахунків сторін по Договору поставки не встановлено факту наявності заборгованості відповідача за видатковими накладними № 868 від 27.08.2019 (рахунок №М-000002065 від 30.07.2019 на суму 90228,60 грн.; №904 від 11.09.2019 (рахунок №М-000002068 від 31.07.2019 на суму 73520,00) та часткової неоплати Товару за видатковою накладною №946 від 17.09.2019 (рахунок №М-000002071 від 31.07.2019 на суму 73 610,00 грн.

За 2018 рік кінцеве сальдо станом на 31.12.2018 становило 138960,40 грн на користь відповідача і з врахуванням того, що позивач не надав доказів одержання відповідачем Товару на вказану суму, суд приходить до висновку, що з урахуванням здійснених Сторонами Договору поставки операцій з поставки Товару та проведених розрахунків за нього, вказана сума залишилась неотовареною.

Так, протягом дії Договору поставки №26-04/2018 від 26.04.2018, в 2018-2019 роках, позивач поставив відповідачу конектори з маркуванням "МС4 (female+male) TUV" в загальній кількості 7039 штук на загальну суму 152370,00 грн, з ПДВ.

Позивачем направлено відповідачу рахунок №108 від 28.01.2019 на поставку 1960 комплектів конекторів "МС4 (female+male) TUV" на суму 58800,00 грн з ПДВ. Вказаний рахунок було оплачено відповідачем згідно платіжного доручення №2768 від 29.01.2019 на суму 58800,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної №146 від 07.03.2019 позивачем поставлено для відповідача 1960 комплектів конекторів "МС4 (female+male) TUV" на суму 58800,00 грн з ПДВ.

Позивачем направлено відповідачу рахунок №177 від 07.02.2019 на оплату 1185 комплектів конекторів "МС4 (female+male) TUV" на суму 35550,00 грн з ПДВ. Вказаний рахунок було оплачено відповідачем згідно платіжного доручення №4073 від 11.02.2019 на суму 35550,00 грн з ПДВ.

Згідно видаткової накладної №147 від 07.03.2019 позивачем поставлено відповідачу 1185 комплектів конекторів "МС4 (female+male) TUV" на суму 35550,00 грн з ПДВ. Позивачем направлено відповідачу рахунок №190 від 11.02.2019 на оплату 2255 комплектів конекторів "МС4 (female+male) TUV" на суму 67650 грн з ПДВ. Вказаний вище рахунок було оплачено відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням №4216 від 11.02.2019. на суму 67650,00 грн з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної №149 від 07.03.2019 позивачем поставлено на користь відповідача 2255 комплектів конекторів "МС4 (female+male) TUV" на суму 67650,00 грн з ПДВ. Позивачем направлено відповідачу рахунок №220 від 14.02.2019 на оплату 1639 комплектів конекторів "МС4 (female+male) TUV" на суму 49170,00 грн з ПДВ. Вказаний рахунок було оплачено відповідачем згідно платіжного доручення №4735 від 15.02.2019 на суму 49170,00 грн з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної №150 від 07.03.2019 позивачем поставлено на користь відповідача 1639 комплектів конекторів "МС4 (female+male) TUV" на суму 49170,00 грн з ПДВ.

Судом також взято до уваги додаткові пояснення відповідача від 05.11.2020 за №5/11, де вказав на те, що під час будівництва Димерської СЕС 2-4 черги відповідачем використовувалися конектори іншого типу (як були придбані відповідачем у TOB "СЕА ЕЛЕКТРОТЕХНІКА"), ніж ті, які зазначені позивачем у видатковій накладній №579 від 28.08.2018.

Судом також взято до уваги наявні розбіжності, які полягають у тому, що скановані копії спірних видаткових накладних, які були надіслані позивачем на електронну пошту відповідача в 2019 році, і які останній надав суду разом з своїми письмовими поясненнями, та копії спірних видаткових накладних, які були надані позивачем до суду, містять різні підписи отримувача. Крім того, відповідач наголошує, що з листування з позивачем та надісланих у листуванні фотографій вбачається, що позивач придбав конектори у Компанії "Leader Wires and Cables Group Co., Ltd" (Китай). На фотографіях видно, що придбані позивачем конектори без захисту защолок. На сайті Компанії "Leader Wires and Cables Group Co., Ltd" ці конектори марковані як "1000". Згідно ж технічних вимог іспанської компанії - Замовника будівництва Димерської CEC - ТОВ "Димерська СЕС-1" на даній СЕС мали бути встановлені конектори "1500", які відрізняються від інших типів конекторів наявністю захисної дужки на защолках. Відповідач вказує, що навіть якби він і придбавав у позивача конектори "1000", вони не могли бути використані під час будівництва СЕС, оскільки не підходять для використання згідно технічних вимог замовника будівництва. Відповідачем дійсно було сплачено вартість конекторів на користь позивача згідно рахунку №972 від 07.08.2018. Конектори, що мали бути поставлені позивачем, були іншого типу, ніж конектори, які згідно технічних вимог мали бути встановлені на вказаній вище СЕС; конектори не встановлювалися відповідачем. 04.11.2020 відповідачем було здійснено вибіркову перевірку 2-4 черг будівництва СЕС, в ході якої встановлено наявність конекторів такого типу. При перевірці та порівнянні існуючих та конекторів, які виробляє Компанія "Leader Wires and Cables Group Co., Ltd" відповідачем встановлено відсутність таких конекторів в точках перевірки. Також відповідач повідомив суд, що 04.11.2020 представником відповідача Давидюком І.А. було здійснено виїзд на об`єкти, які будувалися відповідачем у 2018-2019 а саме СЕС "Димерка", 2-4 черги будівництва та здійснено фото,- і відеофіксацію встановленого на них обладнання у різних місцях станції; встановлено відсутність конекторів з маркуванням "IVIC4 (female+male)", які зазначені у спірній видатковій накладній №579 від 28.09.2018 або конекторів марки "Leader". Перевіркою відповідача встановлено, що конектори "МС4 (female+male) TUV", які постачалися позивачем у 2018-2019 роках, на станції присутні (разом з іншими марками), а конектори марки "Leader" або конектори "МС4 (female+male)", на які позивачем виготовлено спірну видаткову накладну №579 від 28.09.2018 в кількості 3865 пар на загальну суму 119660,40 грн, на об`єкті відсутні.

Щодо наявності сонячного кабелю "H1Z2Z2-R tuv approved solar cable 1x6" в кількості 1 км, зазначеного у видатковій накладній №417 від 10.08.2018 на суму 19300,00 грн, відповідач вказав, що цей кабель замовлявся переважно великими об`ємами згідно проектної документації (мінімум від 96 км до 480 км). Крім того, за день до виписування спірної накладної 09.08.2018, позивачем було поставлено 96 км цього кабелю згідно видаткових накладних №410 і №411 від 09.08.2018, поставка повністю оплачена Відповідачем. Окреме замовлення наступного після цієї поставки дня 10.08.2018 цього ж кабелю довжиною 1 км, як стверджує відповідач, не мало сенсу для нього. Також згідно інформації від технічних спеціалістів (будівельників та проектантів), ділянки, де б використовувався саме такий відрізок кабелю, на станції відсутні.

Позивач зазначених заперечень відповідача також не спростував, і з огляду на недоведення позивачем факту поставки Товару на заявлену до стягнення суму, інші його доводи, зокрема викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив, судом оцінюються критично. Так посилання позивача на те, що видаткова накладна №579 від 28.09.2018 та видаткова накладна №417 від 10.08.2018 не увійшли до Акту звірки взаємних розрахунків сторін, через те, що відповідач повернув вказані видаткові накладні лише у 2019 році, не можуть бути взяті до уваги, оскільки такі накладні оформлюються продавцем, і їх неповернення покупцем не впливає на розмір заборгованості і отже не може впливати на дані звірки розрахунків сторін. Позивач, проводячи звірку взаємних розрахунків, мав можливість підтвердити наявність заборгованості контрагенту іншими бухгалтерськими документами, і відповідно при наявності такої, - включити її в акт звірки.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів і фактами, що є об`єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Враховуючи все наведене вище, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими засобами доказування факту передачі відповідачу Товару на суму 138960,40 грн, а отже, не довів і виникнення у відповідача обов`язку цей Товар оплатити, з огляду на що суд не вбачає підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача зазначеної суми заборгованості, а тому у позові відмовляє.

Понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору та витрати на правову допомогу, відповідно до ст. 129 ГПК України у зв`язку з відмовою у позові позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21 грудня 2020 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (14000, м. Чернігів, вул. Гетьмана Полуботка, 22)

3 - відповідачу (21022, м. Вінниця, вул. Енергетична, 5)