ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"21" грудня 2020 р. м ХарківСправа № 922/4035/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликівська Брама" (61002, м. Харків, вул. Куликівська, буд. 2)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (61066, м. Харків, вул. Велозаводська, буд. 1)
про розірвання договору та стягнення 61636,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликівська Брама" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (відповідач), в якому позивач просить суд:

- розірвати укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Куликівська Брама" договір оренди № Апп 8.20 від 02.09.2020;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликівська Брама" збитки в сумі 61636,66 грн.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складається зі сплати судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 2102,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд встановив, що позовну заяву подано без додержання процесуальних вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), про що зазначає наступне.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 1 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Також, пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до приписів пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн.

У даному разі, із позовної заяви убачається, що позивачем заявлено вимогу немайнового характеру (розірвання договору оренди) та вимогу майнового характеру (стягнення 61636,66 грн).

З урахуванням вимог вказаного вище пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" звертаючись з даним позовом до суду, за вимогу немайнового характеру та вимогу майнового характеру, позивач мав сплатити судовий збір у загальному розмірі 4204,00 грн (2102,00 + 2102,00).

Натомість у даному разі, звертаючись з даним позовом до суду, позивачем в якості доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі надано копію платіжного доручення № 225 від 03.12.2020 про сплату судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Отже, позивачем не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, у зв`язку із чим, позивачу необхідно подати докази сплати судового збору в сумі 2102,00 грн (4204,00 - 2102,00).

Окрім того, відповідно до частини 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Судом при розгляді зазначеного клопотання враховано рекомендації, викладені у пункті 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, стосовно того, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

З урахуванням наведеного, суд звертає увагу позивача на те, що останньому необхідно надати суду оригінал платіжного доручення № 225 від 03.12.2020 про сплату судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Суд відзначає, що з метою усунення встановлених недоліків позивач має надати у встановлений судом строк належні докази сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, що подані в оригіналі.

Згідно зі ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. При цьому суд зазначає, що згідно ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Керуючись статтями 162, 164, 172, 174, 232-235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Надати позивачу строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків - у п`ять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Зобов`язати позивача у випадку виправлення зазначених у цій ухвалі недоліків та подання нових доказів невідкладно надіслати відповідні документи відповідачу. Докази про це надати суду.

4. У разі невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.

5. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Є.М. Жиляєв