ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2020 р. Справа№ 911/1229/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

за участю представників: не викликались

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Київської області від 17.08.2020р.

у справі № 911/1229/20 (суддя Христенко О.О. )

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна

компанія "Нафтогаз України",

до Комунального підприємства "Васильківтепломережа"

про стягнення 27 509,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства "Васильківтепломережа" (надалі - відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача 23 909,23 грн. пені, 2 110,75 грн. 3% річних, 1 489,36 грн. інфляційних втрат, нарахованих за прострочення виконання зобов`язань щодо оплати в строк отриманого природного газу у жовтні 2017 року-квітні 2018 року, та просить суд покласти на відповідача відшкодування судових витрат в розмірі 2 102,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу №2137/1718-КП-17 від 18.09.2017 в частині оплати за поставлений природний газ у встановлений договором строк.

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.08.2020 року у справі №911/1229/20 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Васильківтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна Акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2 390 (дві тисячі триста дев`яносто) грн. 92 коп. пені, 2 110 (дві тисячі сто десять) грн. 75 коп. 3% річних, 1 489 (одну тисячу чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 36 коп. інфляційних втрат та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 17.08.2020 року у справі №911/1229/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 21 518, 31 грн - скасувати та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Васильківтепломережа" щодо стягнення пені у розмірі 21 518,31 грн, у стягненні яких було відмовлено - задовольнити. Також, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просить поновити строк на апеляційне оскарженні рішення.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2020 року, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Зубець Л.П., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 17.08.2020 року у справі №911/1229/20 - залишено без руху. Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом надання до Північного апеляційного господарського суду докази про сплату судового збору, в сумі 3 153грн.

02.10.2020р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про усунення недоліків, а саме докази сплати судового збору.

Розпорядження № 09.1-08/3613/20 Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 р., у зв`язку з перебуванням судді Андрієнка В.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/1229/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 р апеляційну скаргу у справі №911/1229/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 року задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 17.08.2020 року у справі №911/1229/20 та поновлено Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 17.08.2020 року у справі №911/1229/20. Зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 17.08.2020 року у справі №911/1229/20. Роз`яснено сторонами, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2). Роз`яснено учасниками, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції справа № 911/1229/20 розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26.10.2020р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 17.08.2020 року по справі №911/1229/20 без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

18.09.2017 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та Комунальним підприємством "Васильківтепломережа" укладено Договір постачання природного газу № 2137/1718-КП-17, відповідно до умов якого:

- позивач зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений позивачем на митну територію України, а відповідач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору (п. 1.1, п. 1.3 Договору);

- позивач передає відповідачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 320,0 тис. куб метрів, в тому числі по місяцях: жовтень 2017 року 30,0 тис. куб. метрів, листопад 2017 року 40,0 тис. куб. метрів, грудень 2017 року 50,0 тис. куб. метрів, січень 2018 року 70,0 тис. куб метрів, лютий 2018 року 70,0 тис. куб метрів, березень 2018 року 60,0 тис. куб. метрів (п. 2.1 Договору);

- приймання-передача природного газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу відповідачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.7 Договору);

- не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, відповідач зобов`язується подати позивачу підписані та скріплені печатками відповідача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим Договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість. Позивач не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає відповідачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представниками та скріплений печаткою. У разі не підписання позивачем акта приймання-передачі природного газу позивач письмово повідомляє відповідача про причини такого не підписання акта (п. 3.8, п. 3.9 Договору);

- ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим Договором становить 7 907,20 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з ПДВ - 9 488,64 грн. (п. 5.2 Договору);

- оплата за природний газ здійснюється відповідачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 Договору);

- у разі прострочення відповідачем оплати згідно п. 6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 8.2 Договору);

- строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років (п. 10.3 Договору);

- договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису позивача печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 03.04.2018 до Договору постачання природного газу від 18.09.2017 № 2137/1718-КП-17 внесено зміни в п. 2.1 Договору щодо постачання позивачем відповідачу природного газу з 01.04.2018 по 31.05.2018 орієнтовним обсягом до 30, тис. куб. м у тому числі по місяцях: квітень 2018 року 30,0 тис. куб. м. Пункт 12.1. Договору викладено в наступній редакції: "Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису позивача печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.05.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення".

На виконання умов Договору постачання природного газу у жовтні-грудні 2017 року та січні-квітні 2018 року позивач здійснював поставки відповідачу природного газу.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, до матеріалів справи надано копії підписаних та скріплених печатками обох сторін актів приймання-передачі природного газу, які в порядку пунктів 3.7, 6.1 Договору є підставою для остаточних розрахунків між сторонами до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу, всього на суму 2 001 277,53 грн., а саме:

- акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2017 на суму 37 603,48 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2017 на суму 257 388,85 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2017 на суму 354 248,88 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2018 на суму 480 163,14 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2018 на суму 569 735,90 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2018 на суму 297 108,30 грн.,

- акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2018 на суму 5 028,98 грн.

Згідно умов Договору постачання природного газу № 2137/1718-КП-17 від 18.09.2017 остаточний розрахунок по кожному з актів мав бути здійснений відповідачем не пізніше 25 числа (включно) наступного за місяцем постави газу, а у випадку прострочення оплати у позивача було наявне право на нарахування пені (п. 8.2 Договору), процентів річних та інфляційних втрат (ст. 625 ЦК України).

До матеріалів справи залучено довідку по операціях за договором № 2137/1718-КП-17 від 18.09.2017 та виписки з банківського рахунку позивача, з яких вбачається, що оплата за поставлений природний газ відповідачем здійснювалась з порушеннями встановленого Договором строку.

Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач несвоєчасно розрахувався з позивачем за поставлений йому природний газ, проте заборгованість за договором постачання природного газу від 18.09.2017 №2137/1718-КП-17 було погашено ним в повному обсязі 30.10.2018.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що визначений позивачем розмір пені в загальній сумі 23 909,23 грн. належить зменшити до суми 2 390,92 грн, з огляду на наступне.

За приписами частини першої статті 230 ГК України, пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відзиві поданому до суду першої інстанції відповідач просив зменшити розмір пені на 90%.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною третьою статті 551 ЦК України.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, частини першої статті 78, частини першої статті 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем природній газ використовувався виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, адже Комунальне підприємство "Васильківтепломережа"є комунальним підприємством, яке здійснює виробництво теплової енергії для потреб населення. Відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі, що підтверджується копією звіту незалежного аудитора та копіями звітів про фінансові результати та баланс коштів станом на 31 грудня 2019 року і за рік 2019 року.

Суд також приймає до уваги, що допущені відповідачем прострочення хоч і носили систематичний характер, але погашаються; порушення відповідачем договірних зобов`язань не спричинило негативних наслідків господарській діяльності ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Станом на день звернення позивача з даним позовом до суду заборгованість за договором від 18.09.2017 №2137/1718-КП-17 природного газу відповідачем в повному обсязі погашена, період прострочення не є значним.

Основною діяльністю відповідача є надання комунальних послуг, майно підприємства перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Васильків, тобто, у відповідача обмежена можливість отримання прибутку.

З врахуванням зазначеного вище, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про зменшення розміру заявленої до стягнення пені на 90%.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв`язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Європейського суду з прав людини з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2 110,75 грн. 3% річних та 1 489,36 грн. інфляційних втрат за період з 26.01.2018 по 29.10.2018.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України та ст. 230 ГК України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі вказаної норми права, враховуючи, що доданий до матеріалів позовної заяви розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних є арифметично вірним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 1 489,36 грн. інфляційних втрат та 2 110,75 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 17.08.2020 року у справі №911/1229/20 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 17.08.2020 року у справі №911/1229/20 - без змін.

2. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 17.08.2020 року у справі №911/1229/20.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

4. Матеріали справи № 911/1229/20 повернути до Господарського суду м Київської області

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.12.2020р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець