СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"17" грудня 2020 р. Справа № 905/670/20

Суддя Геза Т.Д.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор м. Маріуполь, Донецька область, (вх. №3436 Д/2)

на рішення господарського суду Донецької області від 09.11.2020 (суддя Матюхін В.І., ухвалене в м. Харкові об 11:30 год., повний текст складено 19.11.2020),

у справі №905/670/20

за позовом Приватного підприємства Н-ТРАНС (юридична адреса: 87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Куїнджі, будинок 82; код ЄДРЮОФОПГФ 31190976),

до відповідача - Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор (юридична адреса: 87500, Донецька область, місто Маріуполь, провулок Банний, будинок 5; код ЄДРЮОФОПГФ 40940113)

про визнання недійсним акту щодо відмови у видачі погодження, припинення дій, що порушують права позивача, та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Н-ТРАНС звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор, в якому просило:

- визнати недійсним акт ККП Маріупольавтодор, оформлений листом за вих. №60-1009-60.2.1, про відмову ПП Н-ТРАНС за результатами розгляду поданої ним заяви від 24.12.2019 за вих.№206 в погодженні можливості проїзду великовагових транспортних засобів з ПАТ МК Азовсталь та ПрАТ ММК ім. Ілліча до Державного підприємства Маріупольський морський торговельний порт з моменту його прийняття;

- припинити дії ККП Маріупольавтодор щодо нерозгляду та ненадання відповіді на заяву ПП Н-ТРАНС від 06.02.2020 за вих. №28 про погодження можливості проїзду великовагових транспортних засобів з ПАТ МК Азовсталь та ПрАТ ММК ім. Ілліча до Державного підприємства Маріупольський морський торговельний порт та на його листи від 06.02.2020 за вих. №27, від 24.03.2020 за вих.№46;

- зобов`язати ККП Маріупольавтодор надати ПП Н-ТРАНС погодження можливості проїзду великовагових транспортних засобів з ПАТ МК Азовсталь та ПрАТ ММК ім. Ілліча до Державного підприємства Маріупольський морський торговельний порт на підставі заяв від 24.12.2019 за вих. №206 та від 06.02.2020 за вих. №28.

Рішенням господарського суду Донецької області від 09.11.2020 у справі №905/670/20 задоволено позовні вимоги.

Визнано недійсним акт Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор, оформлений листом за вих.№60-1009-60.2.1, про відмову Приватному підприємству Н-ТРАНС за результатами розгляду поданої заяви від 24.12.2019 за вих.№206 в погодженні можливості проїзду великовагових транспортних засобів з ПАТ МК Азовсталь та ПрАТ ММК ім. Ілліча до Державного підприємства Маріупольський морський торговельний порт з моменту його прийняття.

Припинено дії Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор щодо нерозгляду та ненадання відповіді на заяву Приватного підприємства Н-ТРАНС від 06.02.2020 за вих.№28 про погодження можливості проїзду великовагових транспортних засобів з ПАТ МК Азовсталь та ПрАТ ММК ім. Ілліча до Державного підприємства Маріупольський морський торговельний порт та на його листи від 06.02.2020 за вих. №27, від 24.03.2020 за вих.№46.

Зобов`язано Комунальне комерційне підприємство Маріупольавтодор (юридична адреса: 87500, Донецька область, місто Маріуполь, провулок Банний, будинок 5; код ЄДРЮОФОПГФ 40940113) надати Приватному підприємству Н-ТРАНС (юридична адреса: 87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Куїнджі, будинок 82 ; код ЄДРЮОФОПГФ 31190976) ПП Н-ТРАНС погодження можливості проїзду великовагових транспортних засобів з ПАТ МК Азовсталь та ПрАТ ММК ім. Ілліча до Державного підприємства Маріупольський морський торговельний порт на підставі заяв від 24.12.2019 за вих. №206 та від 06.02.2020 за вих. №28.

30.11.2020 Комунальне комерційне підприємство Маріупольавтодор звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 09/09 від 28.11.2020, в якій просило скасувати рішення господарського суду Донецької області від 09.11.2020 у справі №905/670/20 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2020 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV ГПК України з наступних підстав.

Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги закріплено в статті 258 ГПК України.

Згідно з частиною 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються: довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень; докази сплати судового збору; докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі; докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Відповідно до частини 3 статті 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

В частині 1 статті 58 ГПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини 3 статті 56 ГПК України.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 28.04.2020 у справі №910/10553/18, від 05.05.2020 у справі №917/1622/18, від 05.05.2020 у справі №916/3097/19.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційна скарга від імені Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор підписана представником Вєдєнєєвим С.О.

На підтвердження повноважень Вєдєнєєва С.О. на підписання апеляційної скарги апелянтом додано копії:

Наказу від 02.06.2020 №1/6 Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор Про самопредставництво в суді інтересів ККП Маріупольавтодор;

Положення про юридичну службу Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор, затверджене директором ККП Маріупольавтодор 07.02.2018;

Наказу №35 від 07.02.2018 директора Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор Про затвердження Положення про юридичну службу Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор;

Наказу №267-К від 09.11.2017 директора Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор Про прийом на роботу.

Додані до апеляційної скарги документи на підтвердження наявності у Вєдєнєєва С.О. повноважень представляти інтереси відповідача в судах не містять інформації про те, що Вєдєнєєв С.О. наділений повноваженнями на самопредставництво у розумінні частини 3 статті 56 ГПК України.

Зокрема, з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, Реєстр) (частина перша статті 7 Закону №755-IV).

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 23.11.2020 у справі №908/592/19.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доступних за посиланням: https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch представниками Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор, які можуть вчиняти дії від юридичної особи, є Чучмай Д.О. та Соколов А.В.

Судом апеляційної інстанції з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлено, що у вказаному реєстрі відсутня інформація про особу, що підписала апеляційну скаргу Вєдєнєєва С.О.

Додані до апеляційної скарги копії наказу від 02.06.2020 №1/6 Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор Про самопредставництво в суді інтересів ККП Маріупольавтодор та Положення про юридичну службу Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор, затверджене директором ККП Маріупольавтодор 07.02.2018 - є локальними (внутрішніми) нормативно-правовими актами, якими регулюються відносини з питань праці відповідно та у межах актів трудового законодавства, а, отже, не відноситься до документів, визначених частиною четвертою статті 56 ГПК України, якими можливо підтвердити повноваження вказаної особи на самопредставництво.

З урахуванням вищенаведеного, додані до апеляційної скарги документи, не містять інформації про те, що Вєдєнєєв С.О. наділений повноваженнями на самопредставництво Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор у розумінні частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, дана справа, відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України. не є малозначною.

Згідно з пунктом 4 статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

До апеляційної скарги не додано доказів, які підтверджують, що Вєдєнєєв С.О. має статус адвоката.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, апелянтом до матеріалів апеляційної скарги не додано доказів на підтвердження того, що Вєдєнєєв С.О. має право представляти Комунальне комерційне підприємство Маріупольавтодор відповідно до закону (у якості представника за довіреністю, як адвокат, або в порядку самопредставництва).

Вищенаведене є підставою для застосування наслідків, які передбачені ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, а саме - залишення апеляційної скарги без руху з метою усунення скаржником протягом 10 днів з моменту отримання цієї ухвали недоліків.

Згідно з ч.3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються також докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовій збір".

Відповідно до частини 1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 2 частини 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у 2020 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 2102,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовною заявою немайнового характеру, в якій просив суд:

визнати недійсним акт ККП «Маріупольавтодор» про відмову ПП «Н-ТРАНС» в погодженні можливості проїзду великовагових транспортних засобів;

припинити дії щодо нерозгляду заяви ПП «Н-ТРАНС» від 06.02.2020 №28 про погодження можливості проїзду великовагових транспортних засобів;

зобов`язати відповідача надати ПП «Н-ТРАНС» погодження можливості проїзду великовагових транспортних засобів за заявою від 24.12.2019 №206;

зобов`язати відповідача надати ПП «Н-ТРАНС» погодження можливості проїзду великовагових транспортних засобів за заявою від 06.02.2020 №28

З вищенаведеного вбачається, що позивачем заявлено 4 вимоги немайнового характеру.

Отже, за звернення до суду першої інстанції з позовною заявою підлягав сплаті судовий збір у сумі 8408,00грн. (4х2102,00 грн.).

За подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 4 пункту 2 частини 2 ст.4 Закону України Про судовий збір).

Враховуючи вищенаведене, за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 09.11.2020 у справі № 905/670/20 апелянт повинен сплатити судовий збір у сумі 12612,00 грн. (8408,00 грн. Х150%).

До апеляційної скарги Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор в якості доказів сплати судового збору додано копію платіжного доручення АТ «Перший Український Міжнародний Банк» № 686 від 26.11.2020 на суму 3405,00 грн., з призначенням платежу судовий збір за позовом ККП «Маріупольавтодор» на рішення від 09.11.2020 у справі №905/670/20, Східний апеляційний господарський суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України перевіряється відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Обов`язок перевірки зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України покладається на суд.

За даними УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова по рахунку Східного апеляційного господарського суду відсутня інформація про зарахування судового збору, сплаченого за платіжним дорученням АТ «Перший Український Міжнародний Банк» № 686 від 26.11.2020 на суму 3405,00 грн.

Вищенаведене підтверджується довідкою Східного апеляційного господарського суду №12-41/91 від 16.12.2020, складеної відповідальним працівником статистично-інформаційного відділу за результатами проведеної перевірки інформації щодо зарахування судового збору до державного бюджету за вищезазначеним платіжним документом.

Отже, в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України, заявником апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до частини 2 ст.260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст.174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи вищенаведене, апелянту необхідно надати до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 09.11.2020 у справі № 905/670/20 у сумі 12612,00 грн.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального комерційного підприємства Маріупольавтодор № 09/09 від 28.11.2020 на рішення господарського суду Донецької області від 09.11.2020 у справі №905/670/20 залишити без руху.

Комунальному комерційному підприємству Маріупольавтодор усунути впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали недоліки, встановлені при поданні апеляційної скарги.

Докази усунення недоліків мають надійти до Східного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, з урахуванням строків поштового перебігу.

Наслідки неусунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, визначені статтями 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач Т.Д. Геза