ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2592/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Драгон Капітал (Кіпр) Лімітед (адреса місцезнаходження: Посейдонос, 1, ЛЕДРА БІЗНЕС ЦЕНТР, Егкомі, а/с 2406, Нікосія, Кіпр; адреса для листування: 02072, м. Київ, вул. М. Гришка, б. 9, кв. 264)
до Акціонерного товариства "Турбоатом" (61037, м. Харків, пр-т Московський, б. 199; )
про стягнення заборгованості із виплати дивідендів
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2020 року Драгон Капітал (Кіпр) Лімітед (надалі - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Турбоатом" (надалі - відповідач), в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Турбоатом" заборгованость із виплати дивідендів у розмірі 429 625,63 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 444,39 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не виконав належним чином зобов`язання по виплаті позивачу дивідендів в розмірі за результатами діяльності товариства у 2018 році.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 серпня 2020 року прийнято позовну заяву (вх.№2592/20 від 14 серпня 2020 року) до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2592/20 за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 16 вересня 2020 року о 10:00. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у Акціонерного товариства "Турбоатом" копію переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, станом на 10.06.2019, що складений для цілей виплати дивідендів за 2018 рік. Зобов`язано витребувані докази надати суду у строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали. Відповідачу, згідно статті 165 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Позивачу, згідно статті 166 ГПК України, встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання. Встановлено відповідачу строк 5 днів на подання заперечень на відповідь позивача на відзив, оформлених відповідно до ст.167 ГПК України. Звернуто увагу учасників справи, що подання доказів у справі здійснюється учасниками справи на стадії підготовчого провадження. Запропоновано учасникам справи забезпечити участь у судовому засіданні компетентного представника з документами, що посвідчують його особу та повноваження. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою.

16.09.2020 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.212382 від 16.09.2020), в якому просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначив, що постановою №364 від 24.04.2109 Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, Кабінет Міністрів України затвердив для суб`єктів господарювання , які за результатами 2018 року отримали чистий прибуток, що перевищує 50 млн грн., базовий норматив відрахування чистого прибутку у розмірі 90%. Тобто, постановою було змінено розмір відрахування частини чистого прибутку АТ "Турбоатом" вже після проведення загальних зборів акціонерів, які відбулись виключно до 01 травня та якими затверджено рішення у вигляді нормативу відрахування частини чистого прибутку як на користь держави, так і на користь інших акціонерів. На виконання вимог КМУ, викладених у постанові, АТ "Турбоатом" було перераховано 90% частини чистого прибутку на виплату дивідендів державі, замість 50%, які було передбачено рішенням Загальних зборів відповідача. Дані обставини зумовили тимчасову неспроможність відповідача виконати свої зобов`язання перед акціонерами в повному обсязі.

Разом з відзивом відповідачем надано витребуваний ухвалою суду від 17.08.2020 перелік осіб, які мають право на отримання дивідендів, станом на 10.06.2019, що складений для цілей виплати дивідендів за 2018 рік.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.09.2020 підготовче засідання відкладено на 07.10.2020.

28.09.2020 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№22354 від 28.09.2020), в якій зазначив, що відрахування частини чистого прибутку в дохід Держави на підставі постанови не звільняє відповідача від виконання грошового зобов`язання по виплаті дивідендів іншим акціонерам у сумі та у строк, що визначені рішенням загальних зборів акціонерів.

Також, 28.09.2020 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (вх.№22428 від 28.09.2020).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.10.2020 клопотання представника відповідача (вх.№23176 від 06.10.2020) про відкладення судового засідання задоволено. Продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів до 14 листопада 2020 року. Підготовче засідання відкласти на 04 листопада 2020 року. Роз`яснено учасникам справи про наслідки неявки в судове засідання учасників справи відповідно до статті 202 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 02 грудня 2020 року.

Представник позивача в судове засідання 02 грудня 2020 року не з`явився. Про причини своєї неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання 02 грудня 2020 року не з`явився, проте через канцелярію господарського суду Харківської області 02.12.2020 заступник генерального директора АТ "Турбоатом" надав клопотання про відкладення судового засідання (вх.№28171 від 02.12.2020) та клопотання про залучення 3-ї особи (вх.№28186 від 02.12.2020).

Розглянувши клопотання заступника генерального директора АТ "Турбоатом" про відкладення судового засідання (вх.№28171 від 02.12.2020), суд відмовляє у його задоволенні з наступних підстав.

В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що його представник знаходиться на лікарняному. Листок непрацездатності станом на 02.12.2020 знаходиться у КНП "Міська поліклініка №10", у зв`язку із чим докази знаходження представника відповідача на лікарняному будуть надані у наступному засіданні.

Статтею 194 ГПК України визначено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Як зазначалося вище, представником відповідача під час підготовчого провадження надано до суду відзив на позовну заяву, також за клопотанням представника відповідача ухвалою господарського суду Харківської області від 07.10.2020 було продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів до 14 листопада 2020 року, а підготовче засідання відкладено на 04 листопада 2020 року. Роз`яснено учасникам справи про наслідки неявки в судове засідання учасників справи відповідно до статті 202 ГПК України.

Частиною 2 статті 195 ГПК України встановлено, що суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, на виконання Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та відповідно до пункту 10 частини 1 статті 152, частини 5 статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус судів" Державна судова адміністрація України наказом від 08.04.2020 №169 затвердила Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду.

Отже, представника відповідача не позбавлено права приймати участь в судових засіданнях у режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

При цьому, судове засідання у справі №922/2592/20 неодноразово відкладалось, в тому числі у зв`язку з неявкою відповідача, неявка представника якого у судове засідання була визнана поважною, тоді як відповідно до п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки зумовлює можливість розгляду справи судом за відсутності такого учасника справи.

Обізнаність представника відповідача про судовий розгляд, факт неодноразового подання ним клопотань про відкладення розгляду справи вказує на наявність можливості письмово висловити свою позицію відносно предмету спору, невикористання якої є суб`єктивним правом відповідача, яке не може перешкоджати встановленню правової визначеності відносно розглядуваного питання.

При цьому, доказів перебування представником відповідача на лікарняному не надано.

При цьому, відповідач не позбавлений права змінити представника з метою захисту свого права.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 43 ГПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд розцінює доводи відповідача як суб`єктивні причини, а не об`єктивні перешкоди, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Розглянувши клопотання (вх.№28186 від 02.12.2020) про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, суд відмовляє у його задоволенні з наступних підстав.

Статтею 50 ГПК України встановлено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу. Вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не тягне за собою розгляду справи спочатку.

При цьому, з`ясовуючи питання наявності юридичного інтересу у третьої особи, суд у вирішенні відповідного питання має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

З огляду на викладене, з урахуванням надання відповідачу достатнього часу для звернення з відповідними клопотаннями до суду, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

При цьому, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано під час розгляду справи, обумовлені чинним Господарським процесуальним кодексом України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 02.12.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представників сторін у судових дебатах, суд встановив наступне.

Компанія ДРАГОН КАПІТАЛ (КІПР) ЛІМІТЕД є власником простих іменних акцій Акціонерного товариства «ТУРБОАТОМ» з кількістю акцій на дату складання реєстру 10.06.2019 року, що дорівнює 475 000 простих іменних акцій номінальною вартістю 0,25 грн. кожна. Загальна номінальна вартість становить 118750,00 грн.

17 квітня 2019 року було проведено річні загальні збори акціонерів AT «ТУРБОАТОМ», на яких серед інших було прийнято рішення про виплату дивідендів за результатами діяльності товариства у 2018 році (а.с.14-26 т.1).

Затверджений розмір дивідендів, що припадає на одну акцію за відповідний період становить 0,904475 грн.

Рішення річних загальних зборів акціонерів оформлено протоколом №24 від 17.04.2019.

Відповідне рішення розміщено на офіційному сайті відповідача за адресою: https://www.turboatom.com.ua/investors/229/230/6726.

14.06.2019 на офіційному сайті AT «ТУРБОАТОМ» опубліковано повідомлення, в якому зазначено про те, що рішенням Наглядової ради визначена дата складання переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строки виплати дивідендів акціонерам товариства, а саме:

- дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів - 10.06.2019;

- розмір дивідендів, що підлягають виплаті відповідно до рішення річних загальних зборів: 382 137 500,00 грн.;

- нарахування та виплата дивідендів - з 14.06.2019 по 17.10.2019;

- спосіб виплати - безпосередньо акціонерам з урахування вимог Податкового кодексу України з обов`язковим наданням копії реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) та документів необхідних для уникнення подвійного оподаткування (для юридичних осіб-нерезидентів).

Як зазначає позивач, ураховуючи, що станом на дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів (10.06.2019), компанія ДРАГОН КАПІТАЛ (КІПР) ЛІМІТЕД мала у власності 475 000 простих іменних акцій, що підтверджується випискою про стан рахунку у цінних паперах на 10.06.2019, то відповідно позивач має право на отримання суми дивідендів у розмірі 429 625,63 грн..

12.06.2019 компанія ДРАГОН КАПІТАЛ (КІПР) ЛІМІТЕД направила на адресу AT " ТУРБОАТОМ " заяву про виплату нарахованих дивідендів (а.с.28 т.1).

23.01.2020 року компанія ДРАГОН КАПІТАЛ (КІПР) ЛІМІТЕД повторно направила на адресу AT " ТУРБОАТОМ " заяву про виплату нарахованих дивідендів (а.с.29 т.1).

13.07.2020 компанія ДРАГОН КАПІТАЛ (КІПР) ЛІМІТЕД вчергове направила на адресу AT «ТУРБОАТОМ» заяву про виплату нарахованих дивідендів. Разом із заявою була надана нотаріально посвідчена копія сертифікату про податкову резидентність від 02.01.2020, апостиль № 1469/20 від 10.01.2020 (а.с.32-33 т.1).

Як зазначає позивач, станом на дату звернення до суду відповідь відповідачем не надано, дивіденди не перераховано, що й зумовило звернення позивачам до суду з даною позовною заявою.

Відповідач в свою чергу наявність заборгованості не спростовує, проте позовні вимоги не визнає. Зазначає, що на виконання вимог КМУ АТ "Турбоатом" було перераховано 90% частини чистого прибутку на виплату дивідендів державі, замість 50%, які було передбачено рішенням Загальних зборів відповідача. Дані обставини зумовили тимчасову неспроможність відповідача виконати свої зобов`язання перед акціонерами в повному обсязі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відносини між товариством і його учасниками (акціонерами) щодо виконання ними своїх обов`язків врегульовані насамперед ЦК України, ГК України, Законом України "Про акціонерні товариства" і внутрішніми (корпоративними) локальними нормами статутів конкретних товариств. Таке врегулювання створює в цих відносинах правовий порядок, який вимагає від їх суб`єктів певної правової поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЦК України акціонерне товариство - це господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Статтею 167 ГК України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що особа, маючи корпоративні права, вправі очікувати від їх реалізації, зокрема, матеріальне благо, не може бути обмежена у судовому захисті своїх прав; має право будь-яким не забороненим способом захищати свої права і свободи від порушення і протиправних посягань.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільні права здійснюються особою у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

За приписом частини 4 статті 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту.

Відповідно до п.8 ст.2 Закону України "Про акціонерні товариства" корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Статтею 6 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено, що акція - іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені ЦК України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

До особи, яка набула право на цінний папір, одночасно переходять у сукупності всі права, які ним посвідчуються (права за цінним папером), крім випадків, установлених законом або правочином. Обмеження прав на цінні папери або прав за цінними паперами може бути встановлено тільки у випадках і в порядку, що передбачені законом (частина 1 статті 4 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок").

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього акціонерного товариства.

За приписами статті 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчими документами та законом, брати участь у розподілі прибутку товариства та одержати його частку (дивіденди).

Пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на отримання дивідендів.

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів. Виплата дивідендів власникам акцій одного типу та класу має відбуватися пропорційно до кількості належних їм цінних паперів, а умови виплати дивідендів (зокрема щодо строків, способу та суми дивідендів) мають бути однакові для всіх власників акцій одного типу та класу. Виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Виплата дивідендів за привілейованими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку відповідно до статуту акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців після закінчення звітного року.

Загальні збори є вищим органом акціонерного товариства (ч.1 ст.32 Закону України "Про акціонерні товариства").

Згідно з ч.3 ст.30 Закону України "Про акціонерні товариства", рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства.

Отже, у разі прийняття загальними зборами акціонерного товариства рішення про виплату дивідендів у такого товариства виникає обов`язок сплатити акціонеру відповідну суму коштів у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття такого рішення, чи у строк, визначений загальними зборами.

Судом встановлено, що 17 квітня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Турбоатом» було прийнято рішення про розподіл прибутку товариства за 2018 рік. Вказане рішення оформлене протоколом №24 від 17.04.2019.

Стосовно предмету спору вищим органом управління товариством були прийняті наступні рішення.

Розподілити чистий прибуток, отриманий товариством за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році з урахуванням Закону України «Про управління об`єктами державної власності» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році господарських товариств у статутному капіталі яких є корпоративні права держави» таким чином:

30 %- на виплату дивідендів акціонерам товариства, на поповнення резервного капіталу товариства не нараховувати, оскільки він сформований у повному обсязі,

70 % - на здійснення витрат, передбачених фінансовим планом товариства на 2019 рік.

Затверджено загальний розмір річних дивідендів за підсумками роботи Товариства за 2018 рік у розмірі 229 282,5 тис. грн.

Встановлено, що виплата дивідендів здійснюється товариством безпосередньо акціонерам.

У відповідності до п.10.10 Статуту Акціонерного товариства «Турбоатом» (а.с.35-36 т.1), для кожної виплати дивідендів наглядова рада товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строки їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, визначається рішенням Наглядової ради, але не раніше ніж через 10 (десять) робочих днів після прийняття такого рішення Наглядовою радою.

З урахуванням кількості цінних паперів, які належать позивачу та розміру річних дивідендів на 1 акцію - 0,904475 грн., загальна сума дивідендів, яка була нарахована та мала бути виплачена позивачу становить 429 625,63 грн.

Відповідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, "Новоселецький проти України" від 22.02.2005, "Федоренко проти України" від 01.06.2006).

Поняття майно має автономне значення, яке, звичайно, не обмежується правом власності на речі матеріального світу: у розумінні цього положення певні інші права та інтереси, які є активами, можуть також розглядатися як майнові права, а також законні сподівання щодо прибутку, що може вважатися правом власності відповідно до положення ст. 1 Протоколу (пункт 53 рішення від 23.02.1995 у справі "Гасус Дозір унд Фьордертехнік Гмбг проти Нідерландів", п. 24 рішення від 01.06.2006 у справі "Федоренко проти України").

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, сплата акціонеру дивідендів, щодо виплати яких було прийнято рішення загальними зборами відповідача, надає акціонеру, на користь якого таке рішення прийняте, "законне очікування", що йому будуть такі дивіденди виплачені. Невиплата товариством таких дивідендів акціонеру прирівнюється до порушення права останнього на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Судом встановлено, що в силу положень ст.ст.2, 25, 30 Закону України "Про акціонерні товариства", ст.167 ГК України, ст.152 ЦК України та прийнятого відповідачем рішення про виплату акціонерам дивідендів у останнього виникло зобов`язання зі сплати на користь позивача грошових коштів - виплата дивідендів, а отже, зобов`язання відповідача зі сплати дивідендів є грошовим зобов`язанням.

За змістом ст.ст.524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання щодо сплати коштів.

Частиною 1 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" визначено, що дивіденд - це частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

В силу статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків може бути і рішення загальних зборів про виплату дивідендів.

Отже, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, й факту прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.

Таким чином, правовідносини, в яких товариство у разі прийняття рішення загальними зборами про виплату акціонеру дивідендів, зобов`язане здійснити таку виплату, є грошовим зобов`язанням, а тому до цих правовідносин підлягають застосуванню положення ст.625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2018 у справі № 10/11316/17 (в аналогічних правовідносинах).

Згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, станом на дату звернення до суду із даним позовом відповідач не виконав свого грошового зобов`язання перед позивачем по виплаті дивідендів належним чином і у встановленому законодавством України порядку.

Крім того, у п.3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25.02.2016 № 4 зазначено, що невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов`язання, у зв`язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

При цьому суд зазначає, що виплата дивідендів є грошовим зобов`язанням, оскільки самі дивіденди виплачуються виключно грошовими коштами, а отже до цих правовідносин застосовуються норми ст. 625 ЦК України (Постанова ВС/КГС у справі № 910/11316/17 від 17 січня 2018р.)

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив свої зобов`язання щодо сплати дивідендів та права позивача, який є акціонером АТ «Турбоатом» на мирне володіння майном, а отже суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 429 625,63 грн. законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Турбоатом" про відкладення судового засідання (вх.№28171 від 02.12.2020) - відмовити.

У задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Турбоатом" про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фонду державного майна України (вх.№28186 від 02.12.2020) - відмовити.

Позов Драгон Капітал (Кіпр) Лімітед до Акціонерного товариства "Турбоатом" про стягнення заборгованості із виплати дивідендів - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Турбоатом" (61037, м. Харків, пр-т Московський, б. 199; ) на користь компанії Драгон Капітал (Кіпр) Лімітед (адреса місцезнаходження: Посейдонос, 1, ЛЕДРА БІЗНЕС ЦЕНТР, Егкомі, а/с 2406, Нікосія, Кіпр; адреса для листування: 02072, м. Київ, вул. М. Гришка, б. 9, кв. 264) заборгованість із виплати дивідендів у розмірі 429 625 (чотириста двадцять дев`ять тисяч шістсот двадцять п`ять) грн. 63 коп., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 444 (шість тисяч чотириста сорок чотири) грн. 39 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "14" грудня 2020 р.

Суддя Т.О. Пономаренко