УХВАЛА

14 грудня 2020 року

м. Київ

Справа № 920/266/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Погребняка В.Я.

учасники справи:

позивач - Перший заступник керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі:

Державної екологічної інспекції у Сумській області,

відповідач - Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України",

розглянувши матеріали касаційної скарги Першого заступника керівника Київської міської прокуратури

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 24.09.2020

у складі колегії суддів: Коробенко Г.П. - головуючий, Козир Т.П., Тищенко О.В.,

за позовом Першого заступника керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі:

Державної екологічної інспекції у Сумській області

до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

про стягнення 3 879 579, 79 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Київської міської прокуратури (далі - заявник) 21.10.2020 здав до відділення зв`язку для направлення на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2020 у справі № 920/266/19.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 920/266/19 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Жуков С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2020.

Однак касаційна скарга не відповідає вимогам статей 290 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Приписами частини 3 статті 311 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Таким чином, із огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити:

пункт 1) - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах;

пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення;

пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перший заступник керівника Київської міської прокуратури обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження посилається на пункт 1 частини 2, підпункт "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України в їх сукупності.

Суд зазначає, що формування заявником касаційної скарги підстав касаційного оскарження саме у такий спосіб, є довільним трактуванням положень статті 287 ГПК України та не може розцінюватись судом як належне виконання вимог пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України, що регламентує форму та зміст касаційної скарги в цілому.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, заявнику касаційної скарги необхідно усунути недоліки касаційної скарги та зазначити підстави касаційного оскарження, відповідно до приписів пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України з урахуванням приписів частини 2 статті 287 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 287, 288, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, суддя Верховного Суду,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2020 у справі № 920/266/19 залишити без руху.

2. Надати Першому заступнику керівника Київської міської прокуратури строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Першому заступнику керівника Київської міської прокуратури, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду В.Я. Погребняк