номер провадження справи 9/178/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
09.12.2020 справа № 908/2614/19
м.Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Левкут Вікторія Вікторівна,
при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.,
розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю НВО Укренерго про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2614/19
про стягнення суми 5222,24 грн.
учасники справи:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.12.2019 у справі №908/2614/19 задоволено позов ТОВ "НВО Укренерго" до ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", стягнуто з відповідача на користь позивача 5222,24 грн. 3% річних, 1921,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Від позивача 18.12.2019 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №908/2614/19, якою заявник просив стягнути з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 10411,82 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу та 111,36 грн. - витрат на оплату послуг поштового зв`язку за надсилання відповідачеві копій позовної заяви, заяви про зменшення розміру позовних вимог та доданих до них документів.

Додатковим рішенням господарського суду Запорізької області від 26.12.2019 у справі №908/2614/19 стягнуто з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь ТОВ "НВО Укренерго" 10411,82 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 111,36 грн. витрат на послуги поштового зв`язку.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2020 у справі №908/2614/19 додаткове рішення господарського суду Запорізької області від 26.12.2019 у справі №908/2614/19 скасовано, ухвалено нове рішення. Заяву адвоката Стеценко А.В. про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у справі № 908/2614/19 залишено без розгляду. Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 111,36 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.11.2020 у справі № 908/2614/19 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2020 та додаткове рішення господарського суду Запорізької області від 26.12.2019 у справі № 908/2614/19 скасовано. Справу № 908/2614/19 передано на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2020 заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №908/2614/20 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою від 04.12.2020 заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №908/2614/19 прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 09.12.2020.

Про призначення судового засідання сторони повідомлені шляхом направлення 04.12.2020 ухвали на електронну пошту кожної із сторін. Суд визнав явку представників сторін в судове засідання 09.12.2020 необов`язковою та зазначив про можливість викласти свої доводи/заперечення у письмовій формі та направити на електронну адресу суду (з цифровим підписом).

Представники сторін у судове засідання не з`явились, додаткових пояснень по суті заяви не надали.

За змістом ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на обмежений статтею 244 ГПК України 10-ти денний строк розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення та приймаючи до уваги, що про час та місце слухання заяви у даній справі сторони повідомлені належним чином, заява розглядається за відсутності їх представників, за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 09.12.2020 судом прийнято додаткове рішення.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10411,82 грн. та витрат на оплату послуг поштового зв`язку за надсилання копій позовної заяви, заяви про зменшення розміру позовних вимог та доданих до них документів в розмірі 111,36 грн. господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За визначенням п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, відповідно до приписів ч. 5 ст. 129 ГПК України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи з аналізу вказаних статей, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен виходити з критеріїв складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також виходити з принципів розумності з врахуванням витраченого адвокатом часу за для надання такої допомоги.

Відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою послуг адвоката з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Правову допомогу позивачу надавав адвокат Стеценко А.В. згідно договору про надання правничої (правової) допомоги від 01.07.2019, укладеного з ТОВ НВО Укренерго

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2019 адвокатом Стеценко Артемом Вікторовичем (адвокат) та товариством з обмеженою відповідальністю НВО Укренерго (клієнт) укладений договір № б/н про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до п. 1.1 якого адвокат зобов`язався надати клієнту правничу (правову) допомогу, зазначену у п. 1.2 даного договору, а клієнт зобов`язався сплатити адвокату гонорар за надані послуги. За змістом п. 1.2. договору передбачено, зокрема, підготовку та подання до суду позовної заяви про стягнення з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" заборгованості за договором поставки № 20/05/20 від 28.02.2019. В пункті 3.1 договору сторони узгодили, що за надання послуг, зазначених у п. 1.2 договору, клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар в розмірі 40 (сорок) відсотків від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому адвокатом надаються послуги, за одну годину роботи адвоката (представництво в суді та інша правнича допомога).

До зазначеного договору адвокат Стеценко Артем Вікторович та ТОВ НВО Укренерго 16.12.2019 підписали акт приймання-передачі наданих за договором послуг, в якому викладено детальний опис наданих адвокатом послуг, вказано їх вартість з урахуванням витраченого часу, загальний розмір яких склав 10411,82 грн., а саме:

- підготовка та направлення адвокатського запиту № 315 від 01.07.2019 3073,40 грн.;

- підготовка та подання до Господарського суду Запорізької області позовної заяви 4610,40 грн.;

- підготовка та подання до Господарського суду Запорізької області у справі №908/2614/19 заяви про зменшення розміру позовних вимог 2305,20 грн.;

- представництво інтересів у господарському суді 22.10.2019 51,23 грн., 21.11.2019 115,26 грн., 12.12.2019 256,13 грн.

Адвокатом виставлено ТОВ НВО Укренерго рахунок № 27 від 16.12.2019 на вказану суму на оплату гонорару за договором від 01.07.2019.

Абзацами 1, 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. У зв`язку з цим суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Пояснень на виконання ухвали суду від 04.12.2020 від відповідача не надійшло. Клопотання щодо зменшення заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України, відповідачем не надано. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначав про те, що судові витрати, крім судового збору, не підтверджені документально, тому просив відмовити у їх стягненні.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до предмету позову в даній справі позивачем при поданні позову заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за договором, яка складається з 699808,20 грн. основного боргу та 5866,89 грн. 3% річних. З урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог, судом розглянуто вимоги про стягнення з відповідача 5222,24 грн. 3% річних. Розрахунки заявлених до стягнення сум не є складними і не потребують значного часу. Також не обтяжена справа кількістю доказів, які б потребували вивчення.

З огляду на обставини справи, справа є нескладною і підготовка до її розгляду не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль. У справі призначено три судових засідання. Представник позивача адвокат Стеценко А.В. приймав участь у судових засіданнях.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заявлені витрати позивача на професійну правничу допомогу порівняно з ціною позову та складністю справи є неспіврозмірними та достатньо завищеними.

Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене та заперечення відповідача щодо розміру заявлених витрат, суд вважає за необхідне обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті за послуги адвоката, та визнати обґрунтованим при розподілі судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката для даної справи в сумі 5417,22 грн. Через значне завищення вартості частково відшкодовуються наступні витрати: в частині підготовки та направлення адвокатського запиту 1152,60 грн., підготовки та подання позовної заяви 3073,60 грн., підготовки та подання заяви про зменшення розміру позовних вимог 768,40 грн. Інші витрати задовольняються судом у розмірі, визначеному у наданому акті приймання-передачі наданих по слуг від 16.12.2019.

Відносно відсутності доказів фактичного понесення позивачем витрат на правничу допомогу суд зауважує, що виходячи із положень пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу). Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

При цьому суд приймає до уваги зауваження Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 11.11.2020 у справі №908/2614/19, зокрема, про наявність у технічному записі судового засідання від 12.12.2019, усної заяви представника позивача про намір подати докази розміру судових витрат і що докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подані в межах встановленого ч. 8 ст.129 ГПК України строку. Також Верховний Суд у своїй постанові зазначив про помилковість висновків суду апеляційної інстанції у цій справі, що відсутність доказів проведення операції з перерахування коштів на рахунок, який визначено в Рахунку № 27 від 16.12.2019 або будь-якої іншої операції з передачі коштів адвокату Стеценко А.В. від ТОВ НВО Укренерго є підставою для залишення без розгляду заяви про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки представник позивача в судовому засіданні 12.12.2019, тобто до закінчення судових дебатів, заявив про намір надати докази судових витрат в порядку п. 8 ст. 129 ГПК України, враховуючи подання адвокатом Стеценко А.В. детального акта приймання-передачі наданих послуг з детальним описом робіт (наданих послуг) в межах встановленого строку, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви адвоката Стеценко А.В. та стягнення з відповідача на користь позивача 5417,22 грн. витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 908/2614/19.

Відносно заявлених позивачем до відшкодування за рахунок відповідача 111,36 грн. витрат на оплату послуг поштового зв`язку за надсилання копій позовної заяви, заяви про зменшення розміру позовних вимог та доданих до них документів суд звертає увагу, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2020 у справі №908/2614/19 вказані витрати визнані обґрунтованими і їх стягнуто з відповідача на користь позивача. Господарським судом на виконання постанови апеляційної інстанції 20.05.2020 видано відповідний наказ. Разом с тим, Верховний Суд у своїй постанові, скасовуючи рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції, відносно стягнутих поштових витрат жодних зауважень не навів, вказівки, що заява про ухвалення додаткового рішення передається на новий розгляд в частині, відсутні, тому заява позивача про ухвалення додаткового рішення розглядається судом в повному обсязі.

Позивачем понесені витрати на оплату послуг поштового зв`язку за надсилання копій позовної заяви та доданих до неї документів на адресу ДП НАЕК Енергоатом в сумі 25,48 грн. (а.с. 11) та ВП Атоменергомаш ДП НАЕК Енергоатом в сумі 19,48 грн. (а.с. 12), за надсилання копій заяви про зменшення розміру позовних вимог на адресу адресу ДП НАЕК Енергоатом в сумі 36,20 грн. (а.с. 107) та ВП Атоменергомаш ДП НАЕК Енергоатом в сумі 30,20 грн. (а.с. 108), що підтверджується відповідними фіскальними чеками доданими до позовної заяви та заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Оскільки під час винесення рішення у справі 12.12.2019 питання про відшкодування вищезазначених витрат, які відповідно до пункту 4 частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу є витратами, пов`язаними з розглядом справи, витрати зі сплати послуг поштового зв`язку у розмірі 111,36 грн. підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 119, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю НВО Укренерго задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі відокремленого підрозділу Атоменергомаш державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71503, Запорізька область, м. Енергодар, а/с 306; ідентифікаційний код 26444970) на користь товариства з обмеженою відповідальністю НВО Укренерго (69096, м. Запоріжжя, вул. Байрачна, буд. 7; ідентифікаційний код 41793267) 5417,22 грн. (п`ять тисяч чотириста сімнадцять грн. 22 коп.) витрат на професійну правничу допомогу та 111,36 грн. (сто одинадцять грн. 36 коп.) витрат на оплату послуг поштового зв`язку. Видати наказ.

3. В інші частині заяву залишити без задоволення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Додаткове рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241, 244 ГПК України 21.12.2020.

Суддя В.В. Левкут