ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

09 грудня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/1796/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В.

секретар судового засідання Діхтяренко О.Б.

розглянувши матеріали апеляційної скарги заступника прокурора Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 10.10.2019 р.

по справі № 916/1796/18

за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями Трансінвестсервіс с. Визирка, Одеська область

про стягнення

суддя суду першої інстанції: Цісельський О.В.

час та місце ухвалення рішення: 10.10.2019 р., м. Одеса, пр. т Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області

повний текст складено та підписано: 21.10.2019 р.

за участю:

прокурора: Бондаревський О.М.

представників сторін:

від Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області: Твардовський О.В.

від Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями Трансінвестсервіс с. Визирка, Одеська область: Різун Н.О.

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 30.07.2020 р. поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 10.10.2019 р. у справі № 916/1796/18 та призначено її до розгляду на 15.10.2020 р.

В зв`язку з тим, що суддя-доповідач у справі Лавриненко Л.В. з 05.10.2020 р. по 16.10.2020 р. відповідно наказу голови суду Богацької Н.С. від 05.10.2020 р. № 239-в та з 26.10.2020 р. по 30.10.2020 р. відповідно до наказу в.о. голови суду Разюк Г.П. від 29.09.2020 р. № 236-в, 03.11.2020 р. по 06.11.2020 р. відповідно до наказу голови суду Богацької Н.С. від 02.11.2020 р. № 262-в перебувала у відпустці та суддя зі складу колегії суддів Аленін О.Ю. з 05.10.2020 по 28.10.2020 р. був тимчасово непрацездатний, судове засідання по справі № 916/1796/18 не відбулось.

В зв`язку з перебуванням у відпустці судді - учасника колегії Філінюка І.Г. на підставі розпорядження керівника апарату здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Автоматизованою системою документообігу визначено колегію суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Лавриненко Л.В., суддів-учасників колегії Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В. Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 р. справу № 916/1796/18 прийняти до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Лавриненко Л.В., суддів Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В.

В серпні 2018 р. заступник прокурора Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансінвестсервіс», с. Визирка про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 21 251 383,20 грн., які завдані внаслідок несплати коштів з пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Позовні вимоги заступника прокурора Одеської області обґрунтовані тим, що в порушення вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідач, здійснивши будівництво зернового складу підлогового зберігання на території Визирської сільської ради, не уклав із сільською радою договір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту та не сплатив на користь Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області грошові кошти (пайову участь), що призвело до спричинення сільській раді збитків у вигляді упущеної вигоди на суму 21 251 381,20 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.11.2018 р. у справі № 916/1796/18, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2019 р., заступнику прокурора Одеської області у задоволенні позову відмовлено з огляду на те, що зерновий склад підлогового зберігання об`ємом 120 тисяч тон є складовою частиною у технологічному процесі перевалки зернових вантажів та є об`єктом транспортної інфраструктури, у зв`язку з чим в силу приписів п. 9 ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у відповідача не виникло обов`язку брати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Визирка.

Крім того, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій містять висновки про те, що стягнення пайової участі має провадитись на підставі договору про таку участь, укладеного з органом місцевого самоврядування, та у сумі, розрахованій останнім відповідно до норм законодавства. Судами зауважено також на недоведеності заступником прокурора наявності в діях Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансінвестсервіс», с. Визирка повного складу правопорушення та неправомірності заявлення позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 16.07.2019 р. у справі № 916/1796/18 рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2018 р. та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2019 р. скасовано, справу № 916/1796/18 передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Під час касаційного перегляду судових рішень місцевого господарського суду і суду апеляційної інстанції Верховний Суд дійшов висновку про порушення судами вимог ст. 7 ГПК України судами не забезпечено рівності всіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Порушення приписів наведеної норми, на думку Верховного Суду, полягає в тому, що суди попередніх інстанцій необґрунтовано та безпідставно відхилили клопотання заступника прокурора Одеської області про призначення судової будівельно-технічної експертизи у цій справі щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки не врахували та не надали оцінки доводам прокурора щодо наявності у нього обґрунтованих сумнівів щодо правильності висновку експерта від 05.11.2018 р. № 379, які були викладені у цьому клопотанні.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.10.2019 р., ухваленим за результатами нового розгляду справи № 916/1796/18, заступнику прокурора Одеської області у задоволенні позову, поданого в інтересах держави в особі Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс», с. Визирка збитків в сумі 21 251 381,20 грн. відмовлено у повному обсязі.

Судове рішення мотивоване тим, що спірний об`єкт будівництва - склад підлогового зберігання зерна, розташований на території морського терміналу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІС-Зерно» за адресою: Одеська область, Лиманський район, територія Визирської сільської ради, 1-й км автодороги на морський торгівельний порт «Южний», будинок 1 «А»/2, відноситься до об`єктів транспортної інфраструктури, оскільки є невід`ємною частиною у технологічному процесі перевалки зерна та сипучих вантажів, а тому в силу приписів п. 9 ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс», с. Визирка не виникло обов`язку брати участь у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури с. Визирка.

Вказані висновки місцевого господарського суду обґрунтовані посиланням на такі докази:

- Робочий проект «Будівництво зерноскладу підлогового зберігання зерна», розробленого ПрАт «Кіровоградпроект», відповідно до якого зазначений склад є об`єктом транспортної інфраструктури морського терміналу ТОВ «ТІС - Зерно»;

- витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, на якій розташований склад підлогового зберігання зерна, в яких зазначено цільове призначення земельних ділянок J.12.02 «Для розміщення та експлуатації будівель та споруд морського транспорту» (для обслуговування та експлуатації зернового складу підлогового зберігання);

- висновок судового експерта;

- робочу технологічну карту (РТК № ТЗ-09.16), якою встановлено технологічний процес перевантаження зернових та вантажів насипом з вагонів зерновозів і автотранспорту на криті склади Д-2, Д-3, Д-7, Д-8, 14-С1, 14-С2 (склад підлогового зберігання зерна об`ємом 120 000 тон), Д-5 з наступним відвантаженням на морські судна на причалі № 16 ТОВ «ТІС-Зерно».

Місцевий господарський суд зауважив також на тому, що заступник прокурора Одеської області у визначений законом спосіб не довів та не обґрунтував розмір збитків в сумі 21 251 381,20 грн.

Крім того, суд першої інстанції зробив висновок про те, що визначивши розмір збитків, заступник прокурора Одеської області перевищив свої повноваження, оскільки в силу приписів ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначення розміру пайової участі у розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту віднесено до власних (самоврядних) повноважень позивача.

Відмовляючи заступнику прокурора Одеської області у задоволенні клопотань про призначення судової будівельно технічної експертизи від 06.11.2018 р. (надійшло до Господарського суду Одеської області 07.11.2018 р. вх. № 2-5517/18) та від 15.08.2019 р. (заявлене під час нового розгляду справи, вх. № 2-3850/19 від 16.08.2019 р.), місцевий господарський суд дійшов наступних висновків:

- незгода заступника прокурора із застосуванням експертом у висновку від 05.11.2018 р. № 379 інших норм чинного законодавства України, ніж ті, на які посилається у позові заступник прокурора, не є обґрунтованим сумнівом щодо правильності висновку експерту, оскільки зводяться до незгоди прокурора у виборі експертом норм законодавства, які він вважає найбільш доцільними для обґрунтування своїх висновків, викладених у досліджені;

- незгода прокурора з висновком судового експерта про те, що спірний об`єкт є невід`ємною складовою частиною єдиного/цілісного майнового комплексу і його твердження про те, що єдиний майновий комплекс та цілісний майновий комплекс не є тотожними поняттями, зводяться лише до невірного тлумачення норм чинного законодавства, а тому не можуть вважатися обґрунтованими сумнівами у розумінні ст. 99 ГПК України.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Одеської області від 10.10.2019 р. у справі № 916/1796/18, заступник прокурора Одеської області оскаржив його до Південно західного апеляційного господарського суду.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Одеської області наполягає на тому, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, заступник прокурора вважає помилковим висновок суду про те, що зерновий склад підлогового зберігання є єдиним майновим комплексом та об`єктом транспортної інфраструктури, оскільки приписами чинного законодавства, зокрема: Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» надано визначення терміну «інженерно транспортна інфраструктура».

Приналежність об`єкта будівництва до будівель та споруд інженерно транспортної інфраструктури здійснюється згідно з кодом об`єкта будівництва, визначеного у відповідних документах, згідно з Державним класифікатором будівель і споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Держстату України від 17.08.2000 р. № 507, який чітко визначає, до якого виду нерухомості відносяться ті чи інші об`єкти будівництва.

Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 02.08.2016 р. № ОД 42, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціям «Трансінвестсервіс», с. Визирка, збудованому об`єкту зерновому складу підлогового зберігання надано код 1252.8, відповідно до Державного класифікатора будівель і споруд, який відноситься до групи 125 «Будівлі промислові та склади», клас 1252 «Резервуари, силоси та склади», підклас 1252.8 «Склади універсальні».

Наведене, на думку заступника прокурора, свідчить про те, що спірний зерновий склад не відноситься до об`єктів інженерної та/або транспортної інфраструктури, об`єктів енергетики, зв`язку та дорожнього господарства, а тому забудовник повинен взяти участь у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту с. Визирка.

Апелянт вважає, що висновок суду про те, що зерновий склад підлогового зберігання є об`єктом транспортної інфраструктури, оскільки є складовою частиною у технологічному процесі перевалки вантажів морського терміналу «ТІС Зерно» та єдиним цілісним майновим комплексом, не відповідає обставинам справи, оскільки морський термінал існував та функціонував ще до будівництва спірного складського приміщення, і чинне законодавство України містить низку визначень терміну «цілісний майновий комплекс», які зводяться до того, що це об`єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг).

Судом не враховано тієї обставини, що будь які складські приміщення можуть використовуватися для зберігання вантажів, які підлягають транспортуванню, у тому числі морським транспортом, та не має значення, де територіально розташовані вказані об`єкти та які правочини і внутрішні документи регламентують їх діяльність.

Спірний зерновий склад збудований як окремий об`єкт та не відноситься до єдиного майнового комплексу морського терміналу.

Заступник прокурора зауважує також на тому, що судом першої інстанції не досліджено видів діяльності відповідача відповідно до кодів КВЕД.

Наведене, на думку прокурора свідчить про те, що судом не враховані наявні в матеріалах справи докази, що свідчить про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, а саме ст. 86 ГПК України.

Заступник прокурора Одеської області наголошує також на тому, що ним двічі заявлялись клопотання про призначення будівельно технічної експертизи, проте суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 7, 99 та 107 ГПК України у задоволенні цих клопотань відмовив, що є безумовним порушенням вимог процесуального права.

Визирська сільська рада Лиманського району Одеської області та Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансінвестсервіс», с. Визирка проти задоволення апеляційної скарги заступника прокурора Одеської області заперечують і наполягають на законності та обґрунтованості оскарженого судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення учасників справи, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

27.05.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІС-Зерно», с. Визирка (інвестор) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс», Визирка (товариство) був укладений інвестиційний договір, пунктами 1.1., 2.1., 2.2. якого передбачено, що інвестор здійснює дії, направлені на самостійне проектування та будівництво об`єкту інвестування - зерносховище об`ємом 120 тис. тон за адресою: 1-й кілометр автодороги на морський торгівельний порт «Южний» на території Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, а Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс», с. Визирка сприяє оформленню дозвільної документації на будівництво об`єкту інвестування та прийняття його в експлуатацію.

01.09.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІС-Зерно», с. Визирка (інвестор) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс», с. Визирка (товариство) була укладена додаткова угода до цього договору, якою погоджено зміну назви об`єкту інвестування із «зерносховище» на «зерновий склад підлогового зберігання зерна».

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІС-Зерно», с. Визирка є власником 88/100 частки єдиного майнового комплексу по перевантажуванню зернових вантажів на причалі № 16, розташованого за адресою: Одеська область, Лиманський район, Визирська селищна рада, вулиця 1-й кілометр автодороги на морський торгівельний порт «Южний», будинок 1 «А».

02.08.2016 р. Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області зареєстрував декларацію № ОД42 про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності зерновий склад підлогового зберігання зерна об`ємом 120 тис. тон, розташований за адресою: Одеська область, Лиманський район, територія Визирської сільської ради, 1-й кілометр автодороги на морський торговий порт «Южний», код об`єкта будівництва - ДК 1252.8, ІІІ категорії складності, замовник - Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс».

Згідно з п. 20 декларації кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 212 513,812 тис. грн., у тому числі витрати на будівельні роботи - 133 980,708 тис. грн., витрати на машини, обладнання та інвентар 30 870,732 тис. грн.

У п. 22 цієї декларації замовником будівництва з посиланням на п. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зазначено про відсутність у нього обов`язку пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту у зв`язку з будівництвом об`єкту інженерної транспортної інфраструктури.

Постановою Верховного Суду від 16.07.2019 р. у справі № 916/1796/18 скасовані рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2018 р. та постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2019 р. у цій справі, справу № 916/1796/18 передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Причиною скасування відповідних судових рішень стало встановлене Верховним Судом під час касаційного перегляду порушенням судами першої та апеляційної інстанцій вимог ст. 7 ГПК України судами не забезпечено рівності всіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Порушення приписів наведеної норми, на думку Верховного Суду, полягає в тому, що суди попередніх інстанцій необґрунтовано та безпідставно відхилили клопотання заступника прокурора Одеської області про призначення судової будівельно-технічної експертизи у цій справі щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки не врахували та не надали оцінки доводам прокурора щодо наявності у нього обґрунтованих сумнівів щодо правильності висновку експерта від 05.11.2018 р. № 379, які були викладені у цьому клопотанні.

Верховним Судом зазначено, що предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс», с. Визирка про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 21 251 381,20 грн., які завдані через несплату коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту с. Визирка Лиманського району Одеської області у зв`язку з будівництвом об`єкта: зернового складу підлогового зберігання за адресою: Одеська область, Лиманський район, Визирська сільська рада, с. Визирка, 1-й кілометр автодороги на морський торговий порт "Южний", код згідно з класифікатором ДК 018-2000-1252.8, ІІІ категорія складності.

З огляду на предмет та підстави позову, з урахуванням ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», до предмета доказування та встановлення судами у даній справі входять обставини щодо належності чи не належності відповідного об`єкта будівництва - зернового складу підлогового зберігання за адресою: Одеська область, Лиманський район, Визирська селищна рада, с. Визирка, 1-й кілометр автодороги на морський торговий порт «Южний», код згідно з класифікатором ДК 018-2000-1252.8, до об`єктів транспортної інфраструктури.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що зазначений об`єкт будівництва є об`єктом транспортної інфраструктури, оскільки є складовою та невід`ємною частиною у технологічному процесі перевалки зернових вантажів. При цьому суди попередніх інстанцій керувалися положеннями пунктів 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про морські порти», ст. 24 Закону України «Про транспорт», пунктами 8.1., 8.3. Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013 р. № 438. Крім того, судами попередніх інстанцій враховано висновок експерта від 05.11.2018 р. № 379, складений за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, у якому вказано, що зерновий склад підлогового зберігання об`ємом 120 тис. тон є об`єктом транспортної інфраструктури.

Разом з тим, суди попередніх інстанції відмовили заступнику прокурора у задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи у справі, з огляду на те, що наданий відповідачем висновок експерта стосувався тих самих питань щодо виду об`єкту будівництва - зернового складу підлогового зберігання, які прокурор ставить на вирішення експерта у своєму клопотанні, а матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення всіх необхідних обставин справи і не потребують спеціальних знань.

Однак, Верховний Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій необґрунтовано та безпідставно відхилили клопотання заступника прокурора Одеської області про призначення судової будівельно-технічної експертизи у цій справі щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки не врахували та не надали оцінки доводам прокурора щодо наявності у нього обґрунтованих сумнівів щодо правильності висновку експерта від 05.11.2018 р. № 379, які були викладені у цьому клопотанні.

Отже, з огляду на висновок Верховного Суду про необґрунтованість та безпідставність відхилення клопотання заступника прокурора Одеської області про призначення судової будівельно-технічної експертизи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу вимог п. 2 ч. 2 цієї норми ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Отже, з огляду на приписи цієї норми та висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 16.07.2019 р. у цій справі, а саме щодо необхідності встановлення обставин належності чи неналежності відповідного об`єкта будівництва - зернового складу підлогового зберігання за адресою: Одеська область, Лиманський район, Визирська селищна рада, с. Визирка, 1-й кілометр автодороги на морський торговий порт «Южний», код згідно з класифікатором ДК 018-2000-1252.8, до об`єктів транспортної інфраструктури, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про необхідність призначення у справі судової будівельно технічної експертизи.

Відповідно до клопотань заступника прокурора Одеської області про призначення судової будівельно технічної експертизи від 06.11.2018 р. та від 15.08.2019 р., які є ідентичними за своїм змістом, на вирішення судового експерта запропоновано поставити наступні питання:

1) чи є технічна можливість використання зернового складу підлогового зберігання об`ємом 120 тис. тон, розташованого за адресою: Одеська область, Лиманський район, територія Визирської сільської ради, 1-й км автодороги на морський порт «Южний», окремо від морського терміналу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІС - Зерно»;

2) яке функціональне призначення приміщень зернового складу підлогового зберігання об`ємом 120 тис. тон, розташованого за адресою: Одеська область, Лиманський район, територія Визирської сільської ради, 1-й км автодороги на морський порт «Южний»;

3) до якого виду об`єктів нерухомості належить приміщення зернового складу підлогового зберігання об`ємом 120 тис. тон, розташоване за адресою: Одеська область, Лиманський район, територія Визирської сільської ради, 1-й км автодороги на морський порт «Южний».

Відповідно до ч. 5 ст. 99 ГПК України учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Проаналізувавши зміст заявлених заступником прокурора Одеської області питань, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що їх роз`яснення судовим експертом не призведе до встановлення всіх обставин справи, зокрема не надасть відповіді на основне питання, щодо якого виник спір, а чи відноситься спірний зерновий склад підлогового зберігання до об`єктів транспортної інфраструктури.

Враховуючи предмет та підстави заявленого заступником прокурора Одеської області позову, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд апеляційної інстанції відхиляє запропоновані заступником прокурора питання і вважає за необхідне поставити на вирішення судового експерта питання, чи належить зерновий склад підлогового зберігання, розташований за адресою: Одеська область, Лиманський район, Визирська селищна рада, с. Визирка, 1-й кілометр автодороги на морський торговий порт «Южний», до об`єктів транспортної інфраструктури.

З огляду на викладені обставини, керуючись ст. ст. 99, 100, 228, 229, 270 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання заступника прокурора Одеської області про призначення судової будівельно-технічної експертизи задовольнити частково.

2. Призначити у справі № 916/1796/18 судову будівельно-технічну експертизу.

3. Проведення судової будівельно-технічної експертизи доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Одеса, вул. Ланжеронівська, буд.21).

4. На вирішення судової будівельно-технічної експертизи поставити наступне питання:

- Чи відноситься зерновий склад підлогового зберігання об`ємом 120 тис. тон, розташований за адресою: Одеська область, Лиманський район, територія Визирської сільської ради, 1 км автодороги на морський торговий порт «Южний» до об`єктів транспортної інфраструктури?

5. Витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи покласти на Прокуратуру Одеської області.

6. Попередити судового експерта про відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

7. Зобов`язати судового експерта представити Південно західному апеляційному господарському суду експертний висновок.

8. Провадження по справі № 916/1796/18 зупинити до проведення судової будівельно-технічної експертизи.

9. Направити матеріали справи № 916/1796/18 до експертної установи - Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Одеса, вул. Ланжеронівська, буд.21) для проведення експертного дослідження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та випадках, передбачених ГПК України.

Головуючий суддя: Л. В. Лавриненко

Судді: О.Ю. Аленін

Л.В. Поліщук