ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 р. Справа № 917/1455/20

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Укрпошта", вул. Хрещатик 22, м. Київ, 01001, в особі Полтавської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта", 36000, м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 2,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні миючі системи", 38750, Полтавська область, Полтавський район, с. Щербані, вул. Світла, 3Б

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

04.09.2020 року до господарського суду Полтавської області звернулося Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Полтавської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" з позовною заявою № 01.2-06/94 від 02.09.2020 року (вх. № 1596/20) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні миючі системи" про стягнення пені у розмірі 199 600,00 грн. та штрафу 3 493,00 грн. за порушення договору.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 07.09.2020 року суд залишив позовну заяву Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Полтавської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" без руху та надав час для усунення недоліків.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 16.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрити провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач порушив строки поставки обладнання за договором № 09/09/2019/06.3-1006 від 12.09.2019 року, у зв"язку з чим вони змушені звернутися до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні миючі системи" пені в розмірі 199 600,00 грн. та штрафу в розмірі 3 493,00 грн.

Від відповідача 09.10.2020 року надійшов відзив на позовну заяву від 02.10.2020 року вих. № 02-10/20, у якому він проти позову заперечує.

Позивач 15.10.2020 року надав відповідь на відзив від 12.10.2020 року № 01.2-06/118, у якій заперечує проти доводів викладених у відзиві.

Рішення приймається з врахуванням вимог ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

12.09.2019 року між Полтавською дирекцією Акціонерного товариства "Укрпошта" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сучасні миючі системи" (постачальник) було укладено договір № 09/09/2019/06.3-1006 за яким постачальник зобов`язався передати у власність покупця підіймально-транспортувальне обладнання (Стаціонарний механічний відкидний місток для погрузки/вигрузки автомобілів) (обладнання), а покупець прийняти та оплатити обладнання в порядку та на умовах договору.

Загальна сума договору відповідно до п. 4.2 становить 49 900,00 грн. в т.ч. ПДВ 20% 8 316,66 грн.

Пунктами 5.1., 5.2. договору сторони погодили, що оплата здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів у розмірі до 70 % від суми обладнання на розрахунковий рахунок постачальника згідно виставленого рахунку протягом 10 банківських днів з моменту подання заявки на виготовлення обладнання. Остаточна оплата здійснюється покупцем протягом 10 банківських днів з дати підписання акту здачі-приймання наданих послуг уповноваженими особами сторін та на підставі належно оформлених первинних документів (видаткової накладної).

Відповідно до пункту 2.1. договору, строк поставки та монтажу обладнання становить не пізніше 30 календарних днів з моменту зарахування передоплати на банківський рахунок.

За умовами пункту 2.6. договору приймання та передача обладнання оформляється видатковою накладною, яка підписується матеріально-відповідальними особами постачальника та покупця на підставі належним чином оформленої довіреності. В накладній відповідно до специфікації зазначаються номер Договору, назва обладнання, ціна.

Виконуючи умови договору Полтавська дирекція AT "Укрпошта" 18.09.2019 року перерахувала на рахунок постачальника кошти у розмірі 70% вартості обладнання.

Відповідач взяті на себе зобов"язання у встановлені договором строки не виконав, у зв"язку з чим позивач 27.12.2019 року направив ТОВ "Сучасні миючі системи" претензію з вимогою сплатити пеню у розмірі 49 900,00 грн. та штраф у розмірі 3 493,00 грн.

ТОВ "Сучасні миючі системи" 09.01.2020 року за вих. № 09-01 надіслав Полтавській дирекції АТ "Укрпошта" відповідь на претензію, якою не визнав нараховану пеню та штраф за несвоєчасну поставку обладнання, посилаючись на виконання умов договору.

Викладені обставини стали підставою для звернувся позивача до суду за захистом своїх прав з вимогою про стягнення пені у розмірі 199 600,00 грн. та штрафу 3 493,00 грн. за порушення договору.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи позивач 18.09.2019 року на виконання п.п. 5.1., 5.2 договору № 09/09/2019/06.3-1006 від 12.09.2019 року перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні миючі системи" кошти, які складають 70% вартості обладнання.

Відтак, у відповідача виник обов"язок поставити АТ "Укрпошта" обладнання в строк не пізніше 30 календарних днів, що було погоджено п. 2.1 договору.

Заперечуючи доводи позивача щодо невчасної поставки обладнання, відповідач надав суду договір № 19/01 від 20.01.2019 року на монтаж, технічне обслуговування та ремонт обладнання укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сучасні миючі системи" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Системи модернізації складів".

Предметом даного договору є монтажні, пусконалагоджувальні роботи, усунення неполадок, ремонт, модернізація, технічне обслуговування обладнання.

Пунктом 2.1. договору від 12.09.2019 року № 09/09/2019/06.3-1006 позивач та відповідач погодили, що строк поставки та монтажу обладнання становить не пізніше 30 календарних днів з моменту зарахування передоплати на банківський рахунок.

Оскільки, Полтавська дирекція AT "Укрпошта" перерахувала кошти на рахунок відповідача 18.09.2019 року, то останній мав поставити обладнання не пізніше 21.10.2019 року.

Контрагенти за договором № 19/01 від 20.01.2019 року 21.10.2019 року (ТОВ "Сучасні миючі системи" та ТОВ "Системи модернізації складів") підписали акт виконаних робіт № 282, відповідно до якого виконавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Системи модернізації складів" було виконано наступні роботи: доставка, монтаж і пусконалагоджувальні роботи "Стаціонарного механічного відкритого містка для погрузки-вигрузки автомобілів", які були предметом договору від 12.09.2019 року № 09/09/2019/06.3-1006.

Того ж дня, 21.10.2019 року, було підписано акт виконаних робіт між постачальником -Товариством з обмеженою відповідальністю "Сучасні миючі системи" (відповідач) та покупцем - Полтавською дирекцією Акціонерного товариства "Укрпошта" (позивач) про те, що відповідачем було встановлено та приведено у робочий стан обладнання згідно договору № 09/09/2019 від 09.09.2019 року, а саме: Стаціонарний механічний відкритий місток для погрузки-вигрузки автомобілів. При цьому, сторони претензій одна до одної не мають.

Крім того, як доказ поставки обладнання відповідач надав суду доповідну записку С.В. Клещари від 25.10.2019 року, якою повідомив, що відповідно до умов договору № 09/09/2019 від 09.09.2019 року з АТ "Укрпошта" відділом виробництва був спроектований та виготовлений стаціонарний механічний відкритий міст для завантаження/вивантаження автомобілів. 18.10.2019 року механічний міст був відвантажений замовникові транспортом ТОВ "СМС" разом з експлуатаційною документацією. Згідно наказу про відвантаження № 268 від 18.10.2019 року на проведення монтажних робіт 21.10.2019 року був направлений в м. Кременчук слюсар-ремонтник Грінка С.С., який 25.10.2019 року закінчив проведення монтажу, про що відзвітував директору технічному. Зауважень з боку замовника щодо якості поставленого виробу та якості монтажних робіт не було. Видаткова накладна була залишена замовнику, в особі Ткач Л. для оформлення, і буде повернена засобами поштового зв"язку.

Вищезазначені документи свідчить про те, що відповідач 21.10.2019 року відвантажив та привів у робочий стан замовлене позивачем обладнання, відтак, не порушив строки, передбачені п. 2.1 договору.

Позивач обгрунтовуючи порушення строків поставки обладнання посилається на видаткову накладну № 321 від 02.12.2019 року, пороте, вона є доказом прийняття та передачі самого обладнання, а не його поставки. Оскільки, пунктом 2.6. договору від 12.09.2019 року № 09/09/2019/06.3-1006 сторони погодили, що видатковою накладною оформляється прийняття та передача обладнання, яка підписується матеріально-відповідальними особами постачальника та покупця на підставі належним чином оформленої довіреності.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Враховуючи ту обставину, що відповідач вчасно поставив обладнання, а позивач просить стягнути з ТОВ "Сучасні миючі системи" пеню та штраф за порушення саме строків поставки обладнання, у суду відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій у вигляді 199 600,00 грн. пені та штрафу в розмірі 3 493,00 грн.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи викладене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, повністю спростовані відповідачем, а відтак - задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

2. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 19.11.2020 року.

Суддя Білоусов С. М.