ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"21" грудня 2020 р. Справа № 911/2472/20
Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчально-виробничий центр «Професійна безпека»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит ЛТД»
про стягнення 164 880,79 гривень
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчально-виробничий центр «Професійна безпека» (далі ТОВ «НВЦ «Професійна безпека»/позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит ЛТД» (далі ТОВ «Фаворит ЛТД»/відповідач) про стягнення 164 880,79 гривень, помилково перерахованих відповідачу згідно платіжного доручення №187 від 11.02.2020.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.09.2020 у справі №911/2472/20 позовну заяву ТОВ "Навчально-виробничий центр "Професійна безпека" залишено без руху, виявлені недоліки постановлено усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.
14.09.2020, у встановлений судом строк, через канцелярію господарського суду Київської області від ТОВ "Навчально-виробничий центр "Професійна безпека" надійшли пояснення, відповідно до яких позивач надав відомості та документи щодо виявлених судом недоліків.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.09.2020 у справі №911/2472/20 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчально-виробничий центр «Професійна безпека» до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено строк для подання відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, а також встановлено строк для подання додаткових доказів у справі (за наявності) до 15.10.2020.
Згідно наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення про відкриття провадження у справі та відповідні процесуальні права і обов`язки, строки для їх реалізації і виконання, сторони були повідомлені належним чином.
Однак, у встановлений судом строк відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних доказів у справі.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд
У відповідності до викладених у позовній заяві пояснень Товариством з обмеженою відповідальністю «Навчально-виробничий центр «Професійна безпека» відповідно до платіжного доручення №187 від 11.02.2020 помилково перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «НВЦ «Професійна безпека» кошти у розмірі 164 880,79 грн з призначенням платежу за товар згідно рахунку №87 від 11.02.2020. В підтвердження відповідних доводів позивачем надано відповідне платіжне доручення.
В розрізі вказаних вище обставин позивач зауважив, що між сторонами велись переговори стосовно укладення договору поставки, проте досягти згоди щодо всіх істотних умов договору не вдалось, як наслідок між сторонами відсутні будь-які господарські, договірні відносини щодо поставки товару.
Надалі, у червні та липні 2020 року позивач звертався до відповідача з вимогами про повернення помилково перерахованих коштів, на які, згідно доводів позивача, відповідач не відповів, безпідставно отримані кошти не повернув. В підтвердження вказаних доводів позивачем надано копії вимог та доказів їх надіслання.
Вказані вище обставини позивач вважає підставами для примусового стягнення з відповідача коштів у розумінні ст. 1212 ЦК України, а тому звернувся до суду із відповідним позовом та вимогою про стягнення з відповідача 164 880,79 гривень.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами .
Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 165 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому як із дій сторін зобов`язання, так і з дій третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею, чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.
Пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, у тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий вимагає повернути йому річ, визначену родовими ознаками (грошові кошти) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Вказана вище правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.08.2020 у справі №910/4919/19.
Приписами ст. ст. 11, 202, 207 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Водночас, відповідно до ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Відповідно до ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Втім суду не надано належних доказів на підтвердження обставин укладення між сторонами договору про поставку товарів, робіт та послуг загальною вартістю 164 880,79 гривень у будь-який із передбачених законом спосіб, як-то: шляхом підписання письмового договору або шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами. До того ж, обставини виставлення відповідачем рахунку №187 від 11.02.2020 на суму 164 880,79 доказово не підтверджено.
З огляду наведеного, враховуючи обставини відсутності між сторонами будь-яких господарських правовідносин, як правових підстав для виникнення у позивача обов`язку по перерахуванню відповідачу 164 880,79 грн, в тому числі у якості оплати вартості товарів, послуг/матеріалів, суд дійшов висновку, що з вини позивача відповідач є особою, яка набула майно (грошові кошти) без достатньої правової підстави у розумінні ст. 1212 ЦК України, і, як наслідок, зобов`язана повернути позивачу це майно кошти у розмірі 164 880,79 грн.
За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки станом на день прийняття рішення відповідач не повернув позивачу сплачені останнім кошти, враховуючи арифметичну відповідність заявленої суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 164 880,79 грн підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.
Судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача у повному обсязі.
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позовні вимоги задовольнити.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 21.12.2020.

Суддя В.А. Ярема