ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.12.2020 Справа № 920/998/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Соп`яненко О.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи № 920/998/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю НВП Екостандарт (40009, м.Суми, вул. Іллінська, 1, оф. №1, )

до відповідача: Приватного підприємства Согор (40000, м.Суми, вул. Березовий Гай, 9, )

про стягнення 11 275 грн. 00 коп.,

Справа розглядається без виклику сторін

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного підприємства Согор та просить стягнути заборгованість у розмірі 11 275 грн. 00 коп. за неналежне виконання договору на розробку науково-технічної продукції № 01/14-18 від 14.03.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 22.10.2020 відкрито провадження у справі № 920/998/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив на позов (вх.№9689/20 від 04.11.2020), в якому проти позову заперечує, вказує на невиконання саме позивачем умов договору і просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач відповіді на відзив не подав.

Згідно ст. 114 Господарського процесуального кодексу України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своєї позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини:

14.03.2018 між ТОВ НВП «Екостандарт» (виконавець) та ТОВ «Согор» (замовник) був укладений договір на розробку науково-технічної документації № 01/14-18 на загальну суму 22550,00 грн, відповідно до п.1.1 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати у сфері екології, природокористування і охорони довкілля, а саме: розробка звіту по інвентаризації викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря від стаціонарних джерел; розробка документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; супровід розробленої документації, необхідної для отримання в установленому порядку дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для ПП «Согор» (надалі дозвіл).

Відповідно до п.2.1.1 договору виконавець зобов`язаний своїми силами і засобами виконати усі роботи в обсязі згідно п.1.1. договору.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що замовник протягом п`яти днів з дня отримання акта виконаних робіт повинен направити виконавцю підписаний акт виконаних робіт чи вмотивовану відмову від приймання робіт.

Ціна договору складає 22550,00 грн. (п.3.1 договору).

Пунктом 3.6 договору передбачено, що замовник оплачує вартість робіт виконавцю шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, згідно виставлених рахунків на оплату на умовах: попередня оплата - 50% вартості робіт; решту 50% вартості робіт, протягом 10 днів з моменту виконання п.1.1 договору, одержання дозволу замовником та підписання акту виконаних робіт сторонами.

В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо не підписання Акту виконаних робіт та надання відмови від прийняття робіт.

Згідно з приписами частини першої статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Предмет та підстава позову це його складові, які визначають зміст позову.

У розумінні норм господарського процесуального законодавства предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Згідно ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач заперечуючи проти позову, вказує, що станом на 02.11.2020 позивачем не виконано умови договору, розроблена документація не передана замовнику, не отримано дозвіл та акти не підписані, отже строк оплати решти суми - 11275,00 грн у відповідача не настав.

На підтвердження заявлених вимог, зокрема, щодо направлення відповідачу акту виконаних робіт, позивачем надано рекомендоване повідомлення № 521 про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що відповідачем отримано рекомендований лист, проте неможливо встановити, які саме документи були направлені відповідачу.

Позивач вказує про направлення відповідачу акту виконаних робіт № 36 від 21.08.2020, проте вказаний акт в матеріалах справи відсутній.

Крім того, позивач направив відповідачу претензію з вимогою сплатити 11275,00 грн, яка не є доказом виконання позивачем умов договору.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що після проведення робіт, передбачених п.п. 1.1.1, п.п1.1.2 договору, виконавець передає у встановленому порядку розроблену документацію до центру надання адміністративних послуг у м.Суми для отримання замовником дозволу.

Матеріали справи не містять доказів передачі виконавцем розробленої документації до центру надання адміністративних послуг у м.Суми для отримання замовником дозволу, як і не містять доказів виконання позивачем п.1.1 договору.

Відповідно ч.1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З метою повного, всебічного та об`єктивного вирішення спору, суду насамперед, належить: з`ясувати суть спірних правовідносин, статус позивача у спірних правовідносинах; визначити правову природу здійснених відповідачем нарахувань та підстави для їх здійснення, у залежності від чого розглянути спір в межах заявлених позивачем вимог.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

При зверненні з позовом до суду у даній справі позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором на розробку науково-технічної продукції, за виконані роботи, однак не надає доказів виконання саме позивачем умов договору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенню позову ТОВ НВП «Екостандарт».

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 73, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю НВП Екостандарт (40009, м.Суми, вул. Іллінська, 1, оф. №1, ) до Приватного підприємства Согор (40000, м.Суми, вул. Березовий Гай, 9, ) про стягнення 11275 грн. відмовити.

2. Копію рішення направити сторонам у справі.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Рішення підписано 22.12.2020.

Суддя О.Ю. Соп`яненко