РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.12.2020Справа № 910/10055/20

За позовом доАкціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтросервіс"
третя особа, третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Еврогрупмаш"
провизнання недійсним договору
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:
від позивача:Бухеник І.Б. - представник за довіреністю;
від відповідача: від третьої особи-1: від третьої особи-2:не з`явився; не з`явився; не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтросервіс" (надалі - відповідач, ТОВ "Укрінтросервіс") про визнання недійсним договору від 27.11.2017 № Л/НХ-171426/НЮ, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" і ТОВ "Укрінтросервіс" за результатами проведення процедури закупівлі UA-2017-10-18-001059-b.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір, укладений за результатами процедури закупівлі був укладений з порушенням вимог ч. ч. 1, 4 ст. 42 Конституції України, абз. 1 ч. 2 ст. 4, ч. 1 п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст. 3, п. п. 5, 28 ч. 1 ст. 1, ч. 6 ст. 28 Закону України "Про публічні закупівлі", п. 6 ст. 3, ч. ч. 1, 5 ст. 13 Цивільного кодексу України, ч. ч. 2, 3 ст. 5 Господарського кодексу України, оскільки процедура закупівлі, за результатами якої було укладено договір, супроводжувалася антиконкурентими узгодженими діями між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еврогрупмаш" (надалі - третя особа-2, ТОВ "Еврогрупмаш"), про що було встановлено у рішенні Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі - третя особа-1, Комітет) від 23.12.2019 №63/112-р/к у справі № 3-01-11/2018.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 17.07.2020, зокрема, призначено підготовче судове засідання у справі на 18.09.2020.

18.08.2020 від позивача до суду надійшло клопотання про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції у справі № 910/10055/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у задоволенні клопотання позивача про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції у справі № 910/10055/20 відмовлено.

28.08.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позову, у якому він зазначив, що рішенням Комітету від 23.12.2019 №63/112-р/к у справі № 3-01-11/2018 не доведено факту узгодженої поведінки відповідача та третьої особи-2, при тому що дане рішення оскаржується відповідачем, а позовна заява свідчить про те, що позивач намагається ухилитися від оплати за товар, що був поставлений згідно спірного договору (екскаватор АТЕК-881). При цьому відповідач також зазначив, що позивач не зазначив жодну норму права, що являла-б собою підставу для визнання недійсним спірного договору.

28.09.2020 від позивача надійшла й відповідь на відзив, у якій він додатково зазначив, що пов`язаність посадових осіб відповідача та третьої особи-2 є самостійною підставою для визнання недійсним спірного договору.

Також 28.09.2020 позивач звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі № 910/10055/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 914/938/20.

В підготовчому судовому засіданні, що відбулось 07.10.2020 представник позивача надав усні пояснення, просив задовольнити заяву про витребування доказів, подану разом з позовом, а також погодився на подання витребуваних ним доказів у будь-якому форматі, зокрема, паперовому та/або електронному. Представник відповідача, у свою чергу, залишив вирішення питання про витребування на розсуд суду. З огляду на пояснення представників учасників процесу, з урахуванням предмету позову, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про витребування доказів. При цьому враховуючи наявні в матеріалах справи фактичні дані, неявку представників третіх осіб, суд дійшов висновку про відкладення підготовчого судового засідання відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України до 30.10.2020 та продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів, про що відображено у відповідній ухвалі суду від 07.10.2020.

29.10.2020 на виконання вимог ухвали суду від 07.10.2020 Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України долучило матеріали справи № 3-01-11/2018 на основі яких Комітетом прийнято рішення від 23.12.2019 № 63/112-р/к.

Безпосередньо в підготовчому судовому засіданні 30.10.2020 представник позивача долучив до справи копію рішення Господарського суду Львівської області від 24.09.2020 у справі № 914/938/20.

В підготовчому судовому засіданні 30.10.2020 було розглянуте клопотання позивача про зупинення розгляду справи та відмовлено у його задоволенні, а також вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 04.12.2020.

24.11.2020 від позивача до суду надійшло клопотання про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції у справі № 910/10055/20, у задоволенні якого судом відмовлено, про що відображено у відповідній ухвалі суду від 01.12.2020.

02.12.2020 від відповідача до суду надійшло доповнення до відзиву на позов, клопотання про відкладення розгляду справи, а також клопотання про зупинення розгляду справи № 910/10055/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 914/938/20.

У судове засідання, що відбулось 04.12.2020, представники відповідача та третіх осіб не з`явилися, треті особи про причини неявки суд не повідомили.

Відповідач, у свою сергу, мотивуючи клопотання про відкладення розгляду справи вказує на те, що представник відповідача перебуває на амбулаторному лікуванні через захворювання на СОVID-19.

Так, суд враховує положення статті 64 Конституції України, якою передбачено, що права і свободи людини та громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Поряд із тим у Конституції наголошується, що право на справедливий суд не може бути обмежене в умовах воєнного та надзвичайного стану. Відтак право на справедливий суд не може бути обмежене, проте при встановленні справедливого балансу між правом особи на безпечне для життя і здоров`я довкілля та правом на справедливий суд переважає природне право осіб на життя та безпечне довкілля, обов`язок щодо забезпечення якого покладено на державу Україна.

Водночас, суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - юридичної особи щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, або шляхом самопредставництва відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 56 та ч. 2. ст. 58 ГПК України. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Між тим, відповідачем не надано доказів на підтвердження того факту, що представник відповідача дійсно перебуває на амбулаторному лікуванні через захворювання на СОVID-19.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд приймає до уваги припис статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку із якою, в свою чергу, кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989) у справі № 910/12327/16.

Також, суд приймає до уваги позицію Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", у якому зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Так, пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

При цьому суд зауважує, що якщо представник сторони не з`явився в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки відповідачем не доведено неможливості направлення для участі в судове засідання іншого представника, або самопредставництва, а також враховуючи об`єктивну можливість розгляду даної справи відповідно до наявних в матеріалах справи доказів та доцільність розгляду даної справи по суті упродовж розумного строку, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача, третьої особи-1 та третьої особи-2.

Щодо клопотання відповідача про зупинення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з`ясовує, як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти що мають преюдиціальне значення.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі, тобто господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Як вбачається із доводів сторін, предметом з`ясування у справі № 914/938/20 є обставини щодо вчинення антиконкурентних узгоджених дій між ТОВ "Еврогрупмаш" та ТОВ "Укрінтросервіс" під час проведення процедури закупівлі UA-2017-10-18-001059-b.

Однак, судом не встановлено об`єктивної неможливості вирішення справи № 910/10055/20 до набрання законної сили рішенням у справі № 914/938/20, а тому клопотання відповідача про зупинення розгляду справи задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні, що відбулось 04.12.2020, відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2017 регіональною філією "Львівська залізниця" Публічного акціонерного Українська залізниця» опубліковано на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівлі "Prozorro" (https://prozorro.gov.ua/) оголошення про проведення відкритих торгів UA-2017-10-18-001059-b, згідно із якими предмет закупівлі: "Екскаватор" (Код ДК 021:2015:43260000-3 Механічні лопати, екскаватори та ковшові навантажувачі, гірнича техніка) у кількості 1 шт.; місце поставки товару: 81400, Україна, Львівська область, м. Самбір, вул. Промислова, 4; строк поставки товару: до 29.12.2017; розмір бюджетного призначення за кошторисом або очікувана вартість предмета закупівлі: 2 797 600,00 грн; розмір мінімального кроку пониження ціни: 27 976,00 грн; математична формула, яка буде застосовуватися при проведенні електронного аукціону для визначення показників інших критеріїв оцінки: відсутня; кінцевий строк подання тендерних пропозицій: 09.11.2017 17:00 год.; дата та час розкриття тендерних пропозицій: 10.11.2017 15:10 год. після завершення електронного аукціону; дата та час проведення електронного аукціону: 10.11.2017 14:49 год.

Тендерну документацію по цій закупівлі затверджено згідно із Протоколом засідання тендерного комітету від 18.10.2017 за №26 (зі змінами згідно із Протоколом засідання тендерного комітету від 02.11.2017 за №3.

Як вбачається із реєстру отриманих тендерних пропозицій, свої пропозиції для участі у закупівлі UA-2017-10-18-001059-b подали наступні учасники: ТОВ "Еврогрупмаш", код згідно з (дата та час подання тендерної пропозиції: 09.11.2017 14:40) та ТОВ "Укрінтросервіс" код згідно з (дата та час подання тендерної пропозиції: 09.11.2017 16:53) та відповідно до протоколу розкриття тендерних пропозицій, а також протоколу розгляду тендерних пропозицій від 14.11.2017 №17, найбільш економічно вигідною визнано пропозицію учасника - ТОВ "Укрінтросервіс", із ціною тендерної пропозиції після закінченого аукціону - 2 742 000,00 грн. з ПДВ.

14.11.2017 замовником в системі публічних закупівель оприлюднено повідомлення про намір укласти договір з переможцем процедури та згодом, 27.11.2017 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" (за договором - Залізниця) і ТОВ "Укрінтросервіс" укладено договір № Л/НХ-Т71426/1ІЮ, згідно з умовами якого, ТОВ "Укрінтросервіс" зобов`язалось поставити Залізниці товар, зазначений в специфікації №1, а саме екскаватор АТЕК-881, у кількості 1 шт., а Залізниця зобов`язалась прийняти і оплатити такий товар.

Натомість 23.12.2019 Львівським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України у справі № 3-01-11/2018 (за зверненням Служби безпеки України у Львівській області вх. № 9-2187 від 18.12.2017) прийнято рішення "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", відповідно до якого ТОВ "Еврогрупмаш" та ТОВ "Укрінітросервіс" подали заявки на участь у торгах на закупівлю: "Екскаватор" "Код ДК 021-2015 (СРV):43260000-3 - Механічні лопати, екскаватори, ковшові навантажувачі, гірнича техніка» (ідентифікатор закупівлі UA-2017-10-18-001059-b), однак при цьому ТОВ "Еврогрупмаш" та ТОВ "Укрінтросервіс" вчинили правопорушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені пункгом 4 частини другої статті 6 та пунктом і статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, тобто узгоджували свою поведінку з метою усунення змагання при підготовці та участі у тендері. Дане рішення Комітету мотивоване наступними обставинами:

1. знаходження відповідачів за однією адресою - 04073, м. Київ, вул. Сирецька, буд. 28/2, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на офіційних бланках товариств, в деклараціях постачальника про відповідність, що є сприятливого умовою для обміну інформацією між учасниками відкритих торгів (п. 5.1 рішення);

2. наявність договірних відносин між відповідачами: договір суборенди нежитлових приміщень №16 від 01.11.2016, відповідно до якого суборендар ТОВ "Укрінтросервіс" передає суборендарю в тимчасове використання нежитлове приміщення (ангар №2) площею 100 м2, що створює певні умови для узгодженої поведінки між відповідачами та, як наслідок, усувають конкуренцію між ними при участі у конкурсних торгах (п. 5.2 рішення);

3. використання одних ІР-адрес. ДП "Прозорро" листом від 29.03.2018 року №206/750/03 надало інформацію про те, що ТОВ "Еврогрупмаш" початкову пропозицію для участі в аукціоні подало з авторизованого електронного майданчика "Е-ТЕНДЕР" (04119.м.Київ. вул. Дегтярівська, буд.21, літ. Л), ТОВ "Укрінтросервіс" (ідентифікаційний код юридичної особи 38390976) початкову пропозицію для участі в аукціоні подало з авторизованого електронного майданчика SmartTender.biz (02140, м. Київ. вул. Є. Чавдар, 5, оф.212). Надалі ТОВ "Е-Тендер" і ТОВ "Смарттендер" надали інформацію про те, що ТОВ "Еврогрупмаш" подало пропозицію для участі у торгах 09.11.2017 з наступної ІР-адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1 в 14:39:56 і ТОВ "Укрінтросервіс" подало пропозицію для участі у Торгах 09.11.2017 з ІР-адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 в 16:53:21. Тобто, відповідачі подавали свої тендерні пропозиції з однієї ІР-адреси (п. 5.3 рішення);

4. пов`язаність через спільних працівників, яка встановлена на підставі інформації Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про застрахованих осіб, які упродовж листопада-грудня 2017 року (на час проведення торгів) перебували у трудових відносинах із ТОВ "Еврогрупмаш" та ТОВ "Укрінтросервіс", а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Крім цього, згідно з наказом № 1к від 25.09.2017 року ОСОБА_3 25.09.2017 призначений на посаду директора ТОВ "Укрінтросервіс". Тобто, на час підготовки та подання тендерних пропозицій, директор ТОВ "Укрінтросервіс" ОСОБА_3 одночасно перебував у трудових відносинах та отримував заробітну плату у ТОВ "Укрінтросервіс" та ТОВ "Еврогрупмаш", які були конкурентами у торгах. У свою чергу власник та директор ТОВ "Еврогрупмаш" ОСОБА_4 значиться контактною особою на сайті ТОВ "Укрінтросервіс", зокрема, на одному з них представлений як «менеджер відділу автозапчастин". Отже, ТОВ "Укрінтросервіс" та ТОВ "Еврогрупмаш" пов`язані між собою через фізичних осіб, які протягом здійснення господарської діяльності відповідачів (як до проведення торгів так і під час та після їх проведення) були їх працівниками, займали ключові посади (директор, заступник директора, менеджер), що сприяло обміну інформацією між відповідачами та створило умови для узгодження поведінки під час підготовки участі у торгах (п. 5.4 рішення);

5. схожість в оформленні документів, яка простежується у поданих учасниками довідках: довідка в довільній формі про відсутність підстав для відмови у процедурі закупівлі (відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі"), довідка в довільній формі, що відносно нього не відкрито ліквідаційну процедуру, довідка-гарантію в довільній формі, яка засвідчує що учасник протягом останніх 3-х років не притягався до відповідальності за порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, довідка у довільній формі про відсутність відомостей про юридичну особу, яка є учасником внесених до Єдиного держаного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, документи про наявність антикорупційної програми та уповноваженого і антикорупційної програми юридичної особи. Відповідачі у своїх тендерних пропозиціях надали відповідну інформацію у вигляді інформаційної довідки, яка є ідентична за оформленням та змістом. Однакове оформлення та представлення інформації не може пояснюватися випадковим збігом, що свідчить, що ТОВ "Укрінтросервіс" та ТОВ "Еврогрупмаш" спільно (узгоджено) готували свої інформаційні довідки, відповідно у відповідачів була змога обмінюватися інформацією на стадії підготовки своїх пропозицій конкурсних торгів (п. 5.5 рішення);

6. неподання всіх необхідних документів, які вимагав замовник. ТОВ "Еврогрупмаш" у своїй тендерній пропозиції не надало довідку про наявність працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід, для підтвердження відповідності кваліфікаційним критеріям, що свідчить про його незацікавленість у перемозі у торгах (п. 5.6 рішення);

7. спільні засоби зв`язку. Відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі підприємств та фізичних осіб-підприємців щодо ТОВ "Еврогрупмаш", в графі "інформація про здійснення зв`язку з юридичною особою" вказано номер телефону НОМЕР_2 і такий самий номер телефону вказано ТОВ "Укрініросервіс" на сайті ukrintrozapchast.com.ua як контактний номер телефону. Крім того, ТОВ "Еврогрупмаш" і ТОВ "Укрінтросервіс" у своїй діяльності використовують ще один спільний контактний номер телефону: НОМЕР_3 (п. 5.7 рішення);

8. цінова поведінка відповідачів. Відповідачі, під час участі у торгах реалізували продукцію (екскаватор АТЕК 881) одного виробника ЗАТ "АТЕК" і цінові пропозиції відповідачів несуттєво відрізняються (1.5%). Крім цього, під час проведення аукціону ТОВ "Еврогрупмаш" та ТОВ "Укрінтросервіс" не намагалися конкурувати під час проведення конкурсних торгів, так як під час аукціону в усіх раундах не знижували своїх цінових пропозицій (п. 5.8 рішення);

9. спільні властивості файлів, що свідчить про спільну підготовку своїх тендерних пропозицій. Аналіз тендерних пропозицій, поданих відповідачами під час участі у торгах, свідчить про те, що документи, подані ними, мають однакові властивості, зокрема у параметрах "Програма творець", "Програма виробник" та "Версія програми PDF" (п. 5.9 рішення).

З урахуванням вищевикладених обставин, Комітетом у рішенні № 9-2187 від 18.12.2017 визнано дії ТОВ "Еврогрупмаш" (та ТОВ "Укрінтросервіс" щодо узгодження своєї поведінки під час участі в конкурсних торгах на закупівлю "Екскаватор" "Код ДК 021-2015 (СРV): Механічні лопати, екскаватори та ковшові навантажувачі, гірнича техніка", (Ідентифікатор закупівлі UA-2017-10-18-001059-b, оголошення від 18.10.2017 року) порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосується спотворення результатів торгів, на підставі ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" накладено на ТОВ "Еврогрупмаш" і на ТОВ "Укрінтросервіс" штраф у розмірі 68 000 грн. стосовно кожного.

Вказані вище обставини, що були встановлені Комітетом у рішенні № 9-2187 від 18.12.2017) підтверджуються матеріалами справи № 3-01-11/2018 та при цьому відповідачем не спростовані.

Так, за визначенням ст. 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про захист економічної конкуренції" узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання. Узгодженими діями є також створення суб`єкта господарювання, об`єднання, метою чи наслідком створення якого є координація конкурентної поведінки між суб`єктами господарювання, що створили зазначений суб`єкт господарювання, об`єднання, або між ними та новоствореним суб`єктом господарювання, або вступ до такого об`єднання. Особи, які чинять або мають намір чинити узгоджені дії, є учасниками узгоджених дій.

Згідно ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Антиконкурентними узгодженими діями вважається також вчинення суб`єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності).

При цьому за приписами ст. ст. 50, 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, антиконкурентні узгоджені дії. Порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом

При цьому суд зауважує, що встановлення ознак та доказів порушення, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, згідно статті 41 цього-ж Закону здійснюється на основі будь-яких фактичних даних у їх сукупності. Водночас процедури закупівлі передбачають здійснення конкурентного відбору учасників з метою визначення переможця. Змагальність учасників процедур закупівель ґрунтується на тому, що кожен з них, не маючи впевненості щодо змісту та ціни пропозицій інших учасників, пропонує кращі умов за найнижчими цінами. У випадку, коли учасники тендеру домовляються між собою щодо умов своїх пропозицій - усувається непевність, а відтак усувається конкуренція між ними. Така домовленість проявляється обміном інформацією, шляхом спільної підготовки та документів, надання у будь-якій формі допомоги потенційному конкуренту. Якщо учасники замінять конкуренцію між собою на координацію, замовник не отримує той результат, який би він мав в умовах справжньої конкуренції, оскільки замовник у ході здійснення процедури торгів обмежений лише тими пропозиціями, які подані.

Таким чином, узгодження учасниками торгів своїх тендерних пропозицій усуває конкуренцію та змагальність між учасниками, а отже спотворює результат, порушуючи тим самим право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається у зв`язку з наявністю лише справжньої конкуренції. При кваліфікації дій суб`єктів господарювання за пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, узгодженість дій (поведінки) полягає саме в обміні інформацією, заміні конкуренції між учасниками торгів на координацію, в результаті чого усувається конкуренція між ними та спотворюється основний принцип торгів - здійснення конкурентного відбору учасників. Дії, які стосуються спотворення результатів аукціонів, заборонені законом незалежне від настання наслідків від таких дій. Недосягнення суб`єктами господарювання мети, з якою вони узгоджують власну конкурентну поведінку, з причин та обставин, що не залежать від їх волі, не є підставою для встановлення відсутності правопорушення, передбаченого статтею 6 Закону.

Для визнання вчинення суб`єктом господарювання порушення законодавства про захист економічної конкуренції органу Комітету достатньо встановити й довести наявність наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема шляхом обміну інформацією під час підготовки тендерної документації, що, у свою чергу, призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця процедури закупівлі, оскільки наслідки у вигляді спотворення результатів процедури закупівлі не сталися не у зв`язку з тим, що суб`єкти господарювання відмовилися від своїх дій щодо координації своєї поведінки в процесі проведення процедури закупівлі, не у зв`язку з добровільним припиненням ними таких дій, а з інших причин (через відміну торгів замовником).

Таким чином, для доведення порушення у вигляді спотворення результаті торгів не е обов`язковим аналіз цінових пропозицій учасників процедури закупівлі на предмет їх економічної обґрунтованості, оскільки доведенню підлягає обмін або намір обмінятись інформацією.

При цьому, суд враховує, що змагальність учасників Процедур закупівель ґрунтується на тому, що кожен з них не маючи впевненості щодо змісту та ціни пропозицій інших учасників, пропонує кращі умов за найнижчими цінами.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного суду від 27.02.2018 у справі № 910/17389/6, від 07.08.2018 у справі № 924/978/17, 27.03.2018 у справі № 910/8144/15-г., від 27.02.2018 у справі № 910/17389/6, від 07.08.2018 у справі № 924/978/17, 27.03.2018 у справі № 910/8144/15-г.

Вказані вище факти, а в першу чергу - відсутність зниження цін в процесі означених вище Процедур закупівель за згаданими Лотами в сукупності з іншими обставинами, що встановлені Комітетом свідчать про спільну підготовку суб`єктами господарювання до участі в процедурі закупівлі та їх взаємну обізнаність щодо участі один одного в Процедурах закупівель.

Також, суд приймає до уваги, що для визнання органом Антимонопольного комітету порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчиненим достатнім є встановлення й доведення наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема шляхом обміну інформацією під час підготовки тендерної документації, що разом з тим призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця процедури закупівлі. Негативним наслідком при цьому є сам факт спотворення результатів торгів (через узгодження поведінки конкурсантами). Узгоджена поведінка учасників торгів не відповідає суті конкурсу.

Змагання при проведенні торгів забезпечується таємністю інформації; змагальність учасників процедури закупівлі з огляду на приписи статей 1, 5, 6 Закону "Про захист економічної конкуренції" передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з учасників та їх обов`язок готувати свої пропозиції конкурсних торгів окремо, без обміну інформацією.

Близька за змістом правова позиція викладена у низці постанов Верховного Суду, у тому числі, від 13.03.2018 зі справи № 924/381/17, від 12.06.2018 зі справи № 922/5616/15, від 18.10.2018 зі справи № 916/3214/17, від 18.12.2018 зі справи № 922/5617/15, від 05.03.2020 зі справи № 924/552/19.

При цьому, суд враховує, що надаючи оцінку наявності антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів та накладення штрафу, належить здійснювати оцінку доказів за своїм внутрішнім переконанням в порядку частини другої статті 86 ГПК, зокрема, досліджувати також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у справі у їх сукупності. Тобто, питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, в їх взаємозв`язку.

Близький за змістом висновок Верховного Суду викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22.10.2019 зі справи № 910/2988/18, від 05.08.2019 зі справи № 922/2513/18, від 07.11.2019 зі справи № 914/1696/18.

Так, за приписами ст. ст. 74, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Водночас суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, надаючи в сукупності оцінку обставинами, що встановлені Комітетом у рішенні № 9-2187 від 18.12.2017, що прийняте за результатом розгляду справи № 3-01-11/2018, суд приходить до висновку, що спільне використання засобів зв`язку, пов`язаність позивачів, наявність господарських відносин між позивачами, наявність спільних особливостей в завантажених позивачами електронних файлах та що найголовніше - не зниження цінових пропозицій позивачами, свідчить про факт вчинення останніми порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій під час проведення процедури закупівлі.

Відтак, з урахуванням вищезазначених обставин, що засвідчують наявність антиконкурентної узгодженої поведінки відповідача та третьої особи-2, а також надаючи оцінку доводам позивача, з якими останній пов`язує необхідність визнання недійсним спірного договору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з абзацом другим преамбули Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції чинній на момент укладення договору), метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

За приписами ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників: максимальна економія та ефективність: відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 20 Закону України "Про публічні закупівлі", відкриті торги є основною процедурою закупівлі. Під час проведення процедури відкритих торгів тендерні пропозиції мають право подавати всі зацікавлені особи. Для проведення процедури закупівлі має бути подано не менше двох пропозицій.

Згідно ч. 6 ст. 28 Закону України "Про публічні закупівлі", за результатами розгляду та оцінки тендерної пропозиції замовник визначає переможця та приймає рішення про намір укласти договір згідно з цим Законом.

При цьому за приписами ч. ч. 1, 3 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Забороняється укладання договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом.

Між тим, частиною 1 ст. 31 Закону України "Про публічні закупівлі", замовник відміняє торги, зокрема, у разі відхилення всіх тендерних пропозицій згідно з цим Законом.

Також пунктом 3 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що замовник відхиляє тендерну пропозицію у разі, якщо наявні підстави, зазначені у статті 17 і частині сьомій статті 28 цього Закону.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про публічні закупівлі", замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника в разі,, якщо тендерна пропозиція подана учасником процедури закупівлі, який є пов`язаною особою з іншими учасниками процедури закупівлі та/або з членом (членами) тендерного комітету, уповноваженою особою (особами) замовника.

При цьому за визначенням п. 16 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі", пов`язана особа - особа, яка відповідає будь-якій з таких ознак:

- юридична особа, яка здійснює контроль над учасником процедури закупівлі або контролюється таким учасником процедури закупівлі, або перебуває під спільним контролем з таким учасником процедури закупівлі;

- фізична особа або члени її сім`ї, які здійснюють контроль над учасником процедури закупівлі;

- службова (посадова) особа учасника процедури закупівлі, уповноважена здійснювати від імені учасника процедури закупівлі юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або зупинення цивільно-правових відносин, та члени сім`ї такої службової (посадової) особи;

- фізичні особи - члени тендерного комітету, керівник замовника та/або члени їхніх сімей, які здійснюють контроль над учасниками процедури закупівлі або уповноважені здійснювати від імені учасника процедури закупівлі юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або зупинення цивільно-правових відносин.

Під здійсненням контролю розуміється можливість здійснення вирішального впливу або вирішальний вплив на господарську діяльність учасника процедури закупівлі безпосередньо або через більшу кількість пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, що надають можливість визначати умови господарської діяльності, надавати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління учасника процедури закупівлі, або володіння часткою (паєм, пакетом акцій), що становить не менше ніж 25 відсотків статутного капіталу учасника процедури закупівлі.

Так, згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 13 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

За змістом приписів ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. До способів захисту цивільних прав та інтересів відносить зокрема визнання правочину недійсним.

При цьому, на виконання ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, згідно приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Разом з тим, відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Зокрема, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" ЄСПЛ зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Також, у рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права

Відтак, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується і в п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За приписами ст. ст. 203, 215 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому частиною 2 ст. 5 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) до конституційних основ правового господарського порядку в Україні віднесено зокрема право кожного на підприємницьку діяльність, не заборонену законом, забезпечення державою захисту конкуренції у підприємницькій діяльності, недопущення зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірного обмеження конкуренції та недобросовісної конкуренції, визначення правил конкуренції та норм антимонопольного регулювання виключно законом.

Суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства (ч. 3 ст. 5 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 207 ГК України, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

При цьому, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Правочини, які не відповідають вимогам закону не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. На підставі статті 215 ЦК України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

Підсумовуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що встановлені Комітетом у рішенні №63/112-р/к від 23.12.2019 антиконкурентні узгоджені дій учасників торгів - відповідача та третьої особи-2 під час проведення процедури закупівлі UA-2017-10-18-001059-b призвели до відсутності (усунення) конкуренції між ними, як змагання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг одного над іншим та заміни такої конкуренції на координацію своєї поведінки, що у свою чергу призвело до спотворення результатів торгів, необ`єктивної оцінки поданих тендерних пропозицій та визначення переможця, а також позбавило позивача можливості і права вибору між кількома продавцями на основі конкурентного відбору (середовища). При цьому виходячи із кількості учасників торгів, а також критерію визначення переможця - ціни, такими антиконкурентними узгодженими діями порушено право позивача, як замовника, на здійснення закупівлі товару за ціною, визначеною на конкурсних умовах в розумінні закладених у Законі України "Про публічні закупівлі" порядку, мети і принципів здійснення такої закупівлі.

Зазначені протиправні дії учасників, в тому числі й відповідача, як переможця процедури закупівлі і сторони договору - суперечать таким загальним засадам цивільного законодавства, як добросовісність, розумність і справедливість, а також порушують такі принципи здійснення закупівель, як добросовісна конкуренція серед учасників, максимальна економія та ефективність, відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель, а також об`єктивна і неупереджена оцінка тендерних пропозицій.

При цьому, наявність у відповідача та третьої особи-2 спільних працівників, зокрема ОСОБА_3 свідчить також про пов`язаність учасників закупівлі у розумінні п. 16 ст. 1 Закону України "Про публічні купівлі", що згідно приписів п. 7 ч. 1 ст. 17 та ст. ст. 30, 31 вказаного Закону є підставою для відмови учасникам в участі у процедурі закупівлі, відхилення тендерних позицій та відміни торгів, що у свою чергу, свідчить про те, що спірний договір було укладено з порушенням вищезгаданих приписів законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про визнання недійсним договору від 27.11.2017 № Л/НХ-171426/НЮ, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрінтросервіс" за результатами проведення процедури закупівлі UA-2017-10-18-001059-b, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст., 238. ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, ст. 288 Господарського кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір від 27.11.2017 № Л/НХ-171426/НЮ, укладений між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрінтросервіс" та результатами проведення процедури закупівлі UA-2017-10-18-001059-b.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтросервіс" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 38; ідентифікаційний ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5; ідентифікаційний в особі Регіональної філії "Львівське залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1; ідентифікаційний ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102, 00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14.12.2020 року.

Суддя Ю.О. Підченко