номер провадження справи 18/49/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2020 справа № 908/1063/20

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1)

до відповідача приватного акціонерного товариства Мелітопольгаз (72318, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чкалова, буд. 47-а)

про стягнення 33174238,14 грн.

господарський суд Запорізької області у складі судді Носівець В.В.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.

учасники справи:

від позивача: Роєнко Є.В., довіреність № 1-2022 від 27.12.2019 (в режимі відеоконференції)

від відповідача: не з`явився

Розглядаються позовні вимоги про стягнення 33174238,14 грн., які складаються з: 28538074,02 грн. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 1724177,67 грн. 3% річних, 2911986,45 грн. інфляційних втрат.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2020 справу № 908/1063/20 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 04.05.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі №908/1063/20, присвоєно справі номер провадження 18/49/20, призначено підготовче судове засідання на 02.06.2020; підготовче засідання відкладалось на 08.07.2020, 05.08.2020 та 23.09.2020; строк підготовчого провадження продовжувався на тридцять днів; ухвалою від 23.09.2020 підготовче провадження закрито, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 12.10.2020. У зв`язку з перебуванням судді Левкут В.В. з 12.10.2020 по 30.10.2020 на лікарняному, судове засідання, призначене на 12.10.2020 не відбулося; сторони повідомлені про неможливість проведення судового засідання 12.10.2020; ухвалою від 02.11.2020 судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 05.11.2020; судове засідання відкладалось на 25.11.2020 та на 09.12.2020.

В судовому засіданні 09.12.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача позовні вимоги підтримав.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не виконуються умови договору транспортування природного газу № , укладеного між сторонами 17.12.2015, в частині оплати наданих позивачем послуг з балансування обсягів природного газу у період: січень 2018 червень 2018. Так, позивач здійснюючи права та виконуючи обов`язки оператора за договором № , встановив наявність у відповідача (замовника) негативних місячних небалансів у січні 2018 в обсязі 1002,574 тис.куб.м, у лютому 2018 в обсязі 907,254 тис.куб.м., у березні 2018 в обсязі 101,067 тис.куб.м., у квітні 2018 в обсязі 135,593 тис.куб.м., у травні 2018 в обсязі 137,787 тис.куб.м., червні 2018 в обсязі 23,030 тис.куб.м., що не були врегульовані відповідачем у строк та в порядок, визначені договором. Відповідно до умов п.п. 9.1-9.5, 11.4 договору, п.п. 2 п. 7 глави 3 Розділу XIV, п.п 3, 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, послуги з балансування вказаних обсягів природного газу були надані відповідачу позивачем, про що були складені односторонні акти № 01-18--БАЛАНС від 31.01.2018, № 02-18--БАЛАНС від 28.02.2018, № 03-18--БАЛАНС від 31.03.2018, № 04-18--БАЛАНС від 30.04.2018, № 05-18--БАЛАНС від 31.05.2018, № 06-18--БАЛАНС від 30.06.2018, які разом з розрахунками вартості послуг та рахунками на їх оплату направлені на адресу відповідача по точкам входу/виходу. Сплату вартості наданих у спірний період послуг балансування відповідач у встановлений договором строк не здійснив, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість. Порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, за доводами позивача, є підставою для покладення на нього відповідальності у вигляді 3% річних та інфляційних втрат. Посилаючись на приписи ст.ст. 526, 530, 536, 612 ЦК України, ст.ст. 193, 231 ГК України, положення Кодексу ГТС, позивач просив позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечив та вказав на недотримання позивачем порядку та строків оформлення наданих послуг балансування, встановлених п. 7 глави XIV Кодексу ГТС, п.п. 1-4 глави XIV Кодексу ГТС та п. 9.4 договору. Відповідні документи за спірний період отримані від позивача за січень - 22.02.2018, за лютий - 31.07.2018, за березень - 24.04.2018, за квітень - 30.05.2018, за травень - 04.07.2018, за червень - 31.07.2018. За доводами відповідача, акти надання послуг балансування обсягів природного газу складені позивачем після спливу встановленого законодавством та договором строку для самостійного врегулювання відповідачем небалансу. Також відповідач вважає, що позивачем невірно розраховано вартість послуг з балансування, оскільки для визначення коефіцієнту компенсації за визначеною у договорі формулою, що підлягає застосуванню при визначенні вартості послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу, а не лише того, що був відібраний відповідачем для власного споживання для покриття виробничо-технічних витрат. Відповідач вказує, що позивач безпідставно провів розрахунок послуг балансування обсягів природного газу за березень, квітень, червень 2018 року з врахуванням коефіцієнту компенсації 1,2. Безпідставне застосування вказаного коефіцієнту у наведений період призвело до безпідставного збільшення вартості послуг, оскільки розмір небалансу відповідача у вказані періоди складає менше 5% від обсягу природного газу, який було відібрано з газотранспортної системи, а відтак, в силу пункту 9.2 договору № від 17.12.2015 слід застосовувати коефіцієнт компенсації 1,0. На думку відповідача, загальна вартість послуг балансування за березень-червень 208 року складає 27959789,94 грн., позивачем нараховано 28538074,02 грн. Відносно нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат відповідач відзначив, що причина утворення заборгованості відповідача перед позивачем не є наслідком винних дій відповідача, оскільки ПрАТ «Мелітопольгаз» не міг самостійно впливати на порядок оплати послуг з балансування обсягів природного газу, оскільки такі послуги погашались виключного за рахунок бюджетних коштів у вигляді субвенцій з державного бюджету на оплату пільг, субсидій, компенсацій населенню, які мають окремий порядок перерахування, встановлений Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок державного бюджету (затверд. постановою КМУ від 04.03.2002 № 526). Крім того вартість газу на ВТВ, закладеній в тарифі на розподіл для ПрАТ «Мелітопольгаз» не відповідала фактичній ціні його придбання. Відсутність умисних порушень відповідача, на його думку, виключає підстави стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат. У відзиві на позов відповідач, на підставі ч. 1 ст. 90 ГПК України, поставив позивачу десять запитань, зокрема щодо підтвердження документально витрат підприємства АТ «Укртарансгаз» у спірний період на закупівлю природного газу для надання послуг балансування в обсягах, достатній для надання таких послуг, а також базової ціни газу та здійснених розрахунків. Також відповідач до відзиву на позов надав контррозрахунки 3% річних та інфляційних втрат, згідно з якими їх розмір складає 911092,92 грн. та 2857725,19 грн., відповідно.

Позивач у відповіді на відзив проти доводів відповідача заперечив та зазначив наступне. Щодо тверджень відповідача стосовно недотримання позивачем строків оформлення послуг балансування позивач вказав на те, що ним у відповідності до п. 9.4 Договору відправлення розрахунків вартості послуг балансування здійснювалось на електронну адресу відповідача, на підтвердження чого надаються відповідні скріншоти електронних відправлень, окрім цього весь необхідний пакет документів направлявся відповідачу цінним листом з описом вкладення засобами поштового зв`язку. Відносно доводів відповідача стосовно неправильно застосованого коефіцієнту компенсації 1,2 при визначенні вартості послуг балансування позивач зазначив, що при визначенні розміру коефіцієнту компенсації, що застосований при розрахунку вартості наданих відповідачу послуг балансування обсягів природного газу для врегулювання негативних небалансів позивач виходив з умов п. 9.2 Договору, згідно з яким передбачено, що при розмірі небалансу до 5 % від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1, а в інших випадках встановлено використання коефіцієнту 1,2. Відповідач, як замовник послуг транспортування у спірні періоди не подав необхідних обсягів природного газу, однак, здійснив відбір природного газу з точки транспортної системи, що склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні місяці, для врегулювання яких надані послуги балансування. Оскільки обсяг природного газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи в спірні газові місяці склав 100,00 % розміру його небалансу, при визначенні вартості наданих послуг балансування застосовано саме коефіцієнт 1,2. При цьому позивач виходив з даних номінацій/місячних номінацій/реномінацій, поданих відповідачем по точках входу та по точках виходу, а також на підставі даних суміжних операторів, згідно з якими встановлено конкретний обсяг природного газу, що був відібраний відповідачем з газотранспортної системи у спірних газових місяцях, який і був використаний у розрахунках вартості відповідних послуг балансування. Доводи відповідача про відсутність підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат позивач спростовує тим, що із змісту постанови КМУ від 04.03.2002 № 526, на положення якої посилається відповідач, не вбачається укладення будь-яких спільних протокольних рішень або договорів про організацію взаєморозрахунків, а отже, відсутні правові підстави для звільнення відповідача від відповідальності. Зобов`язання зі сплати основного боргу в період січень - червень 2018 року за надані послуги балансування обсягів природного газу залишається не виконаним і відповідач не вчиняє будь-яких реальних дій для його фактичного та повного виконання.

Клопотанням від 15.09.2020 про приєднання до матеріалів справи доказів позивач надав суду копії договорів про закупівлю природного газу (з додатками), укладені з метою врегулювання небалансу в газотранспортній системі у період з січня по червень 2018 року.

Відповідач у судове засідання 09.12.2020 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений наладженим чином шляхом направлення на його адресу відповідної ухвали.

Відповідачем неодноразово заявлялись клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із режимом карантину.

У пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 зазначено, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У разі відкладення розгляду справи за відсутності достатніх підстав, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Приймаючи до уваги розумний строк розгляду справи по суті, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявним матеріалами справи, яких достатньо для розгляду справи.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 №255 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено з 12 березня до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин, дія якого неодноразово продовжувалася та наразі не припинена.

З 17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), яким внесено зміни до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

За період дії карантину та протягом 20-денного строку з дня набрання чинності Законом України №731-ІХ звернення учасників справи щодо необхідності реалізації своїх процесуальних прав у більш тривалий строк судом розглянуті, а обґрунтовані - задоволені.

Оскільки карантинні заходи в Україні не скасовані, з метою недопущення безпідставного затягування строку розгляду справи, враховуючи те, що сторонам надана можливість подати свої процесуальні заяви, навести доводи та заперечення суду з урахуванням строку дії карантину, суд дійшов висновку про прийняття рішення у справі у судовому засіданні 09.12.2020 за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз (оператор, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством Мелітопольгаз (станом на момент розгляду спору - Приватне акціонерне товариство Мелітопольгаз) (замовник, відповідач у справі) 17.12.2015 укладений договір транспортування природного газу № (надалі Договір), відповідно до умов якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (п. 2.1 Договору).

Пунктом 2.3 Договору сторонами визначено перелік послуг, які можуть бути надані замовником за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Пунктами 2.6, 2.7 Договору узгоджено, що замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі газотранспортної системи, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Відповідно до п. 4.1 Договору замовник зобов`язався, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом газотранспортної системи; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси.

Розділом IX договору врегульовано визначення вартості послуг балансування та порядок розрахунків за них.

Зокрема, пунктами 9.1, 9.2 договору визначено, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу. Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: В балансування = БЦГ х К х QБГ, де БГЦ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного небалансу Замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Відповідно до п. 9.3 Договору базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті.

Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п. 9.4 Договору).

За визначенням п. 9.5 Договору, розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4. цього договору, визначається за даними оператора.

Згідно із п. 11.4 Договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього договору.

Пунктом 13.5 Договору встановлено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 17.1 Договору він набирає чинності з дня його укладання на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме: з 01.12.2015. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Протягом періоду січень червень 2018 року позивачем надані відповідачу послуги балансування обсягів природного газу за Договором, у зв`язку з чим позивачем на підставі пунктів 9.1-9.5, 11.4 Договору складено односторонні акти надання послуг балансування обсягів природного газу, а саме:

- № 01-18--БАЛАНС від 31.01.2018 на суму 11757214,16 грн.;

- № 02-18--БАЛАНС від 28.02.2018 на суму 11556100,64 грн.;

- № 03-18--БАЛАНС від 31.03.2018 на суму 1449252,28 грн.;

- № 04-18--БАЛАНС від 30.04.2018 на суму 1727108,78 грн.;

- № 05-18--БАЛАНС від 31.05.2018 на суму 1755054,74 грн.;

- № 06-18--БАЛАНС від 30.06.2018 на суму 293343,42 грн.

Акти разом з розрахунками вартості послуг балансування, рахунками на оплату зазначених послуг та звітами по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування позивачем направлялись на електронну та поштову адреси відповідача. Докази направлення знаходяться в матеріалах справи.

Невиконання відповідачем зобов`язання щодо оплати рахунків вартості послуг балансування у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Правовідносини з транспортування природного газу та діяльність позивача як оператора газотранспортної системи врегульовані, зокрема, нормами Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексом газотранспортної системи. До спірних правовідносин застосовуються положення Кодексу газотранспортної системи в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно із частиною 1 статті 32 та частиною 2 статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування.

Відповідно до пункту 1 Глави 1 Розділу VІІІ Кодексу газотранспортної системи, одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (пункт 19 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу").

За умовами пункту 1 Глави 3 Розділу І Кодексу газотранспортної системи оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування газотранспортною системою на використання газотранспортної системи в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу газотранспортною системою через газотранспортну систему в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Згідно з пунктом 5 Глави 1 Розділу І Кодексу газотранспортної системи, алокація підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу XII цього Кодексу. Балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування. Фізичним балансуванням є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу. Комерційне балансування діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації. Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

Пунктом 3 Глави 3 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи визначено, що перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом.

Відповідно до пункту 2 Розділу XIII Кодексу газотранспортної системи, замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

За умовами пункту 4 і підпункту 2 пункту 7 Глави 3 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць. Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.

Враховуючи положення Кодексу газотранспортної системи і умови договору №, для наявності підстав для оплати виставленого оператором рахунку щодо вартості послуг балансування законодавчо передбачено сукупність обставин, зокрема: 1)виникнення негативного місячного небалансу; 2) неврегулювання замовником послуг транспортування цього самостійно небалансу в строк до 12-го числа місяця, наступного за газовим місяцем; 3) оформлення оператором одностороннього акту на обсяг неврегульованого замовником обсягу небалансу; 4) надання оператором замовнику до 14-го числа місяця, наступного за газовим місяцем розрахунку вартості послуг балансування та рахунок-фактуру.

Відповідно до пунктів 1-2 Глави 3 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

Аналіз вказаних положень законодавства та умов договору № (пункт 9.4 договору) свідчить, що акціонерне товариство "Укртрансгаз", як оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає відповідачу односторонній акт про надання послуг балансування.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем складено коригуючі акти з додатками та виставлено відповідачу на оплату відповідні рахунки до них, а саме: від 31.01.2018 № 01-18--БАЛАНС (до акту № 01-18--БАЛАНС надання послуг балансування за січень 2018 року) на суму 11757214,16 грн. (строк оплати до 28.02.2018); від 28.02.2018 №02-18--БАЛАНС (до акту № 02-18--БАЛАНС послуг балансування обсягів природного газу за лютий 2018 року) на суму 11556100,64 грн. (строк оплати до 22.04.2018); від 30.03.2018 № 03-18--БАЛАНС (до акту № 03-18--БАЛАНС надання послуг балансування обсягів природного газу за березень 2018 року) на суму 1449252,28 грн. (строк оплати до 02.05.2018); від 30.04.2018 № 04-16--БАЛАНС (до акту № 04-18--БАЛАНС надання послуг балансування за квітень 2018 року) на суму 1727108,78 грн. (строк оплати до 31.05.2018); від 30.05.2018 № 05-18--БАЛАНС (до акту № 05-18--БАЛАНС надання послуг балансування обсягів природного газу за травень 2018 року) на суму 1755054,74 грн. (строк оплати до 10.07.2018); 30.06.2018 № 06-18--БАЛАНС (до акту № 06-18--БАЛАНС надання послуг балансування обсягів природного газу за червень 2018 року) на суму 293343,42 грн. (строк оплати до 01.08.2018).

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати виставлених позивачем рахунків у визначений договором строк (п. 9.4 Договору), всупереч умов Договору та вимог чинного законодавства України, не виконав, що призвело до утворення у останнього заборгованості за Договором в розмірі 28538074,02 грн.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем у визначений зобов`язанням термін наданих позивачем у спірний період рахунків, виставлених на підставі відповідних актів на надання послуг балансування, є доведеним. Доказів погашення суми боргу відповідачем суду не надано.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно якої зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд визнав, що позовна вимога про стягнення з відповідача 28538074,02 грн. основного боргу заявлена обґрунтовано і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відносно доводів відповідача щодо безпідставності застосування коефіцієнту 1,2 при визначенні послуг балансування суд зазначає наступне.

Аналіз положень законодавства у сфері газопостачання дає підстави для висновку, що для визначення коефіцієнту компенсації за визначеною в пункті 9.2 Договору формулою, що підлягає застосуванню при визначенні вартості послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №916/1807/16, від 04.12.2018 у справі №927/276/18, від 05.03.2019 у справі №923/351/18, від 27.03.2019 у справі №906/110/18 та від 09.04.2019 у справі №903/394/18).

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, зокрема алокації, акти надання послуг балансування газу та методику їх розрахунку, судом встановлено (і відповідачем не спростовано), що розмір небалансу відповідача у спірному періоді склав більше 5% від обсягу природного газу, який було відібрано з газотранспортної системи у спірний період з січня по червень 2018 року, тому застосовується коефіцієнт 1,2 при визначенні вартості послуг балансування.

Доводи щодо недотримання позивачем строків оформлення послуг балансування спростовуються матеріалами справи. Позивачем відправлення розрахунків вартості послуг балансування за спірний період здійснювалось на електронну адресу відповідача, що цілком узгоджується із п. 9.4 Договору, на підтвердження чого надаються відповідні скріншоти електронних відправлень (14.02.2018, 15.03.2018, 16.04.2018, 15.05.2018, 14.06.2018, 13.07.2018). Окрім цього, весь необхідний пакет документів (рахунок, акт, розрахунок та звіт по точкам входу/виходу замовника) у кожному із звітних місяців направлявся відповідачу цінним листом з описом вкладення засобами поштового зв`язку.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач, посилаючись на ст. 625 ЦК України, просив стягнути 1724177,67 грн. 3% річних, 2911986,45 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за загальний період з 28.02.2018 по 13.04.2018 за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, суд встановив, що сума 3% річних за заявлений позивачем період з урахуванням суми боргу та настання строку виконання зобов`язання окремо за кожним рахунком у спірному періоді, складає 1723511,17 грн., тому вимога про стягнення з відповідача 3% річних задовольняється судом частково в наведеній сумі, в решті заявлених вимог про стягнення 666,50 грн. 3% річних слід відмовити, як заявлених необґрунтовано (арифметичні помилки).

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем період з березня 2018 року по лютий 2020 року на суму заборгованості, що існувала у цей період, за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», суд встановив, що сума інфляційних втрат складає 2911963,76 грн., тому вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат задовольняється судом частково в наведеній сумі, в решті заявлених вимог про стягнення 22,69 грн. інфляційних втрат слід відмовити, як заявлених необґрунтовано.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Відповідач визнані судом обґрунтованими вимоги не спростував, доказів належного виконання зобов`язань щодо оплати наданих позивачем послуг балансування не надав.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині стягнення з відповідача 28538074,02 грн. основного боргу, 1723511,17 грн. 3% річних та 2911963,76 грн. інфляційних втрат. В решті заявлених вимог (666,50 грн. 3% річних та 22,69 грн. інфляційних втрат) суд відмовляє в позові через необґрунтованість.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 497603,23 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства Мелітопольгаз (72318, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чкалова, буд. 47-а; ідентифікаційний код 05535349) на користь акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний код 300194,02 грн. (двадцять вісім мільйонів п`ятсот тридцять вісім тисяч сімдесят чотири грн. 02 коп.) основного боргу, 1723511,17 грн. (один мільйон сімсот двадцять три тисячі п`ятсот одинадцять грн. 17 коп.) 3% річних, 2911963,76 грн. (два мільйони дев`ятсот одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три грн. 76 коп.) інфляційних втрат та 497603,23 грн. (чотириста дев`яносто сім тисяч шістсот три грн. 23 коп.) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 21.12.2020.

Суддя В.В. Левкут