номер провадження справи 9/148/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2020 Справа № 908/2290/20

м. Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "АТОМСТРОЙСЕРВІС" (03037, місто Київ, вул. Максима Кривоноса, буд. 19-А)

до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133)

про стягнення 260 019,12 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників:

від позивача: Шевченко К.Ю., ордер серія ЧН № 053842 від 20.08.2020;

від відповідача: Кузьменко В.Ю., довіреність № 2789 від 02.09.2019

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "АТОМСТРОЙСЕРВІС" до відповідача - Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", про стягнення суми 260 019,12 грн., з яких: сума 252 000,00 грн. основний борг, сума 4743, 12 грн. - 3% річних та сума 3276,00 грн. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 14.09.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2290/20, присвоєний номер провадження 9/148/20, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.10.2020. Ухвалою суду від 13.10.2020 підготовче засідання відкладено на 10.11.2020. Ухвалою суду від 10.11.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.12.2020.

03.12.2020 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які підтримані позивачем та мотивовані наступним. На виконання умов Договору поставки №489(1)19УК/53-121-01-19-08676 від 21.10.2019 (дата підписання договору з боку Відповідача) позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 252000,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними: №РН-000039 від 11.11.2019, № РН-000041 від 18.11.2019, № РН-000042 від 20.11.2019. Відповідно до п. 3.2. Договору, розрахунок за продукції здійснюється протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на годну продукцію. Оскільки за усною інформацією відповідача ярлик на годну продукцію був підписаний 25.11.2019, тому кінцевий строк оплати наступив 09.01.2020. На письмове звернення щодо надання копії оформленого ярлика на годну продукцію позивач відповіді не отримав. Відповідач за отриману продукцію не розрахувався. 03.08.2020 позивачем була направлена відповідачу претензія з вимогою сплатити заборгованість за поставлену продукцію та штрафні санкції за несвоєчасну оплату. Відповідач вимоги щодо оплати не виконав. У зв`язку із простроченням відповідачем виконання зобов`язання позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано суму 4743,12 грн. 3% річних та суму 3276,00 грн. інфляційних втрат, розрахунки яких наведено у позовній заяві. Позов обґрунтовано ст.ст. 525, 530, 549, 550, 691, 692 ЦК України, ст. 193, 231, 265 ГК України та умовами договору поставки №489 (1)19УК/53-121-01-19-08676 від 21.10.2019.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, зазначивши, зокрема, про наступне. Договір поставки був укладений за результатами проведення процедури відкритих торгів, здійсненої відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» (код закупівлі на веб-порталі https://prozorro.gov.ua UA-2019-08-22-000258-b). Тобто ТОВ «ФПК «Атомстройсервіс» було відомо про умови і порядок оплати завчасно до укладання Договору, оскільки тендерна документація розміщена ВП ЗАЕС на веб-порталі prozorro 22.08.2019, а тендерна пропозиція надана позивачем 11.09.2019. Відповідно до ч.4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених в цій статті. Перелік таких випадків є вичерпним. Згідно з п. 1.1 Договору, ТОВ «ФПК «Атомстройсервіс» зобов`язується поставити, а ВП ЗАЕС прийняти і сплатити продукцію на загальну суму 252 000,00 грн. (з ПДВ). Відповідно до п. 1.2 Договору, строк поставки продукції: жовтень - листопад 2019. Пунктом 3.2 Договору встановлено, що розрахунок за продукцію, поставлену згідно з п. 1.1 договору, здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника на протязі 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на продукцію. Оплата Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках і порядку. При цьому, відповідно до п. 4.4 Договору, постачальник зобов`язаний надати Покупцю податкову накладну за формою, визначеною чинною редакцією наказу Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015р., складену в електронній формі з дотримання умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на дві електронні адреси Покупця та протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною Постачальник надає Покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН. Зміни щодо строків і порядку оплати за поставлену продукцію до Договору не вносились. ТОВ «ФПК Атомстройсервіс» поставило на адресу ВП ЗАЕС продукцію загальною вартістю 252000,00 грн. з ПДВ (210 000,00 грн. - вартість продукції та 42 000,00 грн. - сума ПДВ), що підтверджується наступними видатковими накладними: № РН-000039 від 11.11.2019 на суму 93 768,00 грн. з ПДВ (ярлик на гідну продукцію оформлений 11.11.2019); № РН-000041 від 18.11.2019 на суму 13 005,60 грн. з ПДВ (ярлик на гідну продукцію оформлений 20.11.2019); № РН-000042 від 20.11.2019 на суму 145 226,40 грн. з ПДВ (ярлик на гідну продукцію оформлений 21.11.2019). Зі змісту наведених умов Договору вбачається те, що сторони розмежували токи сплати ПДВ за договором та вартості продукції за договором, та встановили, що вартість продукції за договором сплачується протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на годну продукцію, а ПДВ сплачується після отримання покупцем від постачальника податкової накладної. Строк виконання зобов`язання щодо оплати частини вартості продукції в розмірі суми ПДВ в Договорі не встановлений. Вимога щодо сплати частини вартості продукції в розмірі суми ПДВ до ВП ЗАЕС не надходила. Враховуючи вищезазначене, строк оплати частини вартості продукції в розмірі суми ПДВ - 42 000,00 грн. не настав, в зв`язку з чим, здійснення оплати ПДВ є правом, а не обов`язком ВП ЗАЕС. Таким чином, ТОВ «ФПК «Атомстройсервіс» неправильно визначивши строки оплати поставленої продукції, дійшло неправильного висновку про порушення ВП ЗАЕС господарського зобов`язання. Позивачем при здійсненні розрахунку 3% річних та інфляційних витрат не були враховані положення пункту 3.2 Договору, відповідно до якого частина вартості продукції у розмірі суми ПДВ сплачується після отримання покупцем від постачальника податкової накладної. Отже, оскільки ТОВ «ФПК «Атомстройсервіс» неправильно визначив строки виконання зобов`язання з оплати продукції, встановлені договором, й при здійсненні розрахунку 3% річних та інфляційних витрат здійснював нарахування на суму вартості продукції з урахуванням ПДВ, вимога про стягнення з ВП ЗАЕС суми 4743,12 грн. 3% річних та 3 276,00 грн. інфляційних втрат є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Позивач у відповіді на відзив, яка надійшла до суду 20.10.2020, зазначив, що позивачем було надіслано відповідачу податкові накладні, оформлені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку, що підтверджується Квитанціями та Скрін-фото електронних листів позивача. Умови пункту 4.4 Договору щодо надання Покупцю податкової накладної та квитанції про її реєстрацію у ЄРПН, шляхом направлення її на двіелектронні адреси покупця, не стосуються порядку оплати товару за цим договором. Постачальником було виконано таку вимогу, що підтверджується Скрін-фото електронних листів від позивача до відповідача. Таким чином обов`язок щодо розрахунку за поставлену продукцію на протязі 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на годну продукцію настав після виконання позивачем умов пункту 3.2 договору в частині отримання відповідачем від позивача податкових накладних, оформлених та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених ПК України випадках та порядку. Твердження щодо розмежування строків сплати ПДВ та вартості продукції необґрунтовані, оскільки вартість продукції включає в себе ПДВ, і обов`язок щодо сплати настає протяг 45-ти календарних днів з дати оформлення ярлика на годну продукцію. Відповідач залишає за собою право не сплачувати «частину вартості» у разі невиконання позивачем вимог п. 3.2 договору. Позивачем такі вимоги було виконано в повному обсязі, тому твердження щодо необхідності надання окремої вимоги щодо сплати ПДВ є неправильним. Окрім того, оплата товару без ПДВ між позивачем та відповідачем не можлива, оскільки обидва є платником ПДВ, який включений у вартість товару. Обов`язок щодо сплати відсотків річних та інфляційних витрат виник у відповідача внаслідок порушення останнім обов`язку щодо оплати поставленого позивачем товару (ст. 625 Цивільного кодексу України).

В запереченні, яке надійшло до суду 26.10.2020, відповідач зазначив, що твердження ТОВ «ФПК «Атомстройсервіс» щодо строку настання обов`язку зі сплати ПДВ не відповідає фактичним обставинам. Відповідно до норм Податкового кодексу України законодавець розмежовує поняття договірної вартості товарів та ставки податку на додану вартість, яка в даному випадку складає 20% вартості продукції договором - 42000,00 грн. В п.п. 3.2, 4.4 сторони погодили, що оплата Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання від Постачальника оформленої та зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної та направлення її разом з квитанцією про реєстрацію на електронні адреси Покупця. За невиконання п. 4.4. договору в п. 7.6 встановлена відповідальність, а згідно з п. 7.7. передбачено право ВП ЗАЕС на зменшення ціни договору в односторонньому порядку. Зазначеним підтверджується встановлення особливого порядку розрахунків (в тому числі і строків оплати) щодо суми ПДВ за договором, який не є тотожним з порядком розрахунків щодо вартості продукції. Правова позиція щодо такого розмежування строків оплати підтверджена рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 у справі № 910/10852/19.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «АТОМСТРОЙСЕРВІС» (Постачальник, позивач у справі) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (Покупець, відповідач у справі) укладено Договір поставки продукції №489(1)19УК/53-121-01-19-08676 від 03.10.2019 (дата підписання договору відповідачем 21.10.2019) (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію за кодом ДК 021:20-6 «Електричне приладдя та супутні товари до електричного обладнання» (щитове устаткування), найменування, кількість та ціна якої визначені у п. 1.1 Договору.

Строк поставки товару: жовтень - листопад 2019 (п.1.2 договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору сума договору складає 210000,00 грн., крім того ПДВ 20% - 42000,00 грн., разом 252000,00 грн.

Поставка товару відбувається відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010: DDР - м.Енергодар. Вантажоодержувач: Запорізьке відділення ВП «Складське господарство», вул. Промислова, 133, (склад), м. Енергодар, Запорізької області. Поставка відбувається в строк згідно з п. 1.2. Продукція, що поставляється повинна супроводжуватись наступними документами: а) видаткова накладна - 3 примірника; б) паспорт на продукцію, виданий підприємством-виробником; в) рахунок-фактура; г) сертифікат якості (п.п. 4.1-4.3).

Згідно з п.9.2. Договору досудовий порядок врегулювання спору між сторонами є обов`язковим.

Відповідно до п. 11.1 Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом року з моменту його підписання.

22.10.2019 сторонами укладено додаткову угоду №1 до вищевказаного Договору поставки продукції, згідно з якою внесено зміни до п. 2.1 розділу 2 договору «Якість і комплектність продукції» та викладено його в новій редакції.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання своїх зобов`язань за Договором здійснив поставку продукції відповідачу (ЗВ ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «Енергоатом») на загальну суму 252000,00 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується наступними видатковими накладними (а.с.15-17):

- №РН-000039 від 11.11.2019 на суму 93768,00 грн. з ПДВ, ПДВ - 15628,00 грн.;

- № РН-000041 від 18.11.2019 на суму 13005,60 грн. з ПДВ, ПДВ - 2167,60 грн.;

- № РН-000042 від 20.11.2019 на суму 145226,40 грн. з ПДВ, ПДВ - 24204,40 грн.

Зазначені видаткові накладні містять підпис представника Покупця, який діяв на підставі відповідних довіреностей, виданих ВП СГ ДП НАЕК «Енергоатом» на отримання цінностей, що свідчить про прийняття товару відповідачем.

Відповідачем оформлено ярлики на гідну продукцію, яка прийнята без зауважень, а саме на продукцію, яка отримана за видатковою накладною №РН-000039 від 11.11.2019 ярлик оформлено 11.11.2019, за видатковою накладною № РН-000041 від 18.11.2019 - 20.11.2019; за видатковою накладною № РН-000042 від 20.11.2019 - 21.11.2019 (а.с. 62-64).

Позивачем оформлено податкові накладні: № 1 від 11.11.2020 , № 2 від 18.11.2020 та № 3 від 20.11.2019 (а.с.82-83, 87-88, 92-93), зареєстровано їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними квитанціями №1, які містяться в матеріалах справи (а.с.84-85, 89-90, 94-95), а такої направлено на електронну адресу Покупця (срін-фото, а.с. 86, 91, 96).

Позивач направив на адресу ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» Претензію за вих. № 56 від 20.07.2020, у якій вимагав у триденний строк з дати отримання претензії сплатити суму 252000,00 грн. основного боргу, а також 3% річних та збитки від інфляції. Претензія була направлена відповідачу 03.08.2020, що підтверджуються описом вкладення у цінний лист та поштовою накладною № 291.

Відповідач вимоги щодо оплати товару не виконав. У зв`язку із цим позивач звернувся до господарського суду з позовом, за яким відкрито провадження у даній справі, та просить стягнути з відповідача суму 252000,00 грн. заборгованості, суму 4743,12 грн. - 3% річних та суму 3276,00 грн. інфляційних втрат.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ст.ст. 11, 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором абозаконом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Відповідно до ч. 1 ст.691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За змістом ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В пункті 3.2 укладеного сторонами Договору визначено, що розрахунок за поставлену продукцію здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 45-nb календарних днів з дати оформлення ярлика на годну продукцію. Оплата Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Порядок здійснення оплати за товар сторонами узгоджено в розділі 3 договору, а саме в п. 3.2, яким передбачено, що розрахунок за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника з відстрочкою - 45-ть календарних днів з дати оформлення ярлика на годну продукцію.

Відповідач отримання від позивача продукції за видатковими накладними №РН-000039 від 11.11.2019, № РН-000041 від 18.11.2019, № РН-000042 від 20.11.2019 не заперечив, а також підтвердив факт оформлення ярликів на годну продукцію згідно з цими накладними 11.11.2019, 20.11.2019 та 21.11.2019 відповідно.

З урахуванням умов п. 3.2 Договору, кінцевий строк оплати за поставлену продукцію настає після спливу 45-ти календарних днів з дати оформлення ярликів на годну продукцію, а саме: за видатковою накладною №РН-000039 від 11.11.2019 останнім днем строку оплати є 26.12.2019; а за видатковими накладними № РН-000041 від 18.11.2019 та № РН-000042 від 20.11.2019 з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 ЦК України - 08.01.2020.

Доводи відповідача про неправильне визначення позивачем строку виконання Покупцем зобов`язання з оплати товару та про розмежування строку оплати вартості товару без ПДВ та сплати суми ПДВ є необґрунтованими з огляду на наступне.

За змістом п. 4.4. Договору визначено, що Постачальник зобов`язаний надати Покупцю податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на дві електронні адреси Покупця протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною постачальник надає Покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН.

Згідно з наданими позивачем доказами, ним були оформлені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (що підтверджується відповідними квитанціями №1) податкові накладні №1 від 11.11.2020, № 2 від 18.11.2020 та № 3 від 20.11.2019 (а.с.82-83, 87-88, 92-93), які були також надані відповідачу (а.с. 86, 91, 96), що останнім не заперечено.

Зазначення у п. 3.2 Договору, що оплата Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку, не змінює строку щодо оплати в частині суми ПДВ.

В даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної та надання її Покупцю, в разі чого покупець повинен здійснити повну оплату отриманого товару з урахуванням ПДВ в межах визначеного строку - 45-ти календарних днів з дати оформлення ярлика на годну продукцію.

Згідно з положеннями статей 73, 74, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та досліджені судом, а також встановлені судом обставини справи свідчать про безпідставність заперечень відповідача та спростовуються вищевикладеними висновками суду.

Позивачем надано необхідні докази, які підтверджують обставини на які він посилається в обґрунтування своїх вимог.

Відповідач доказів оплати отриманого товару суду не надав, позовні вимоги в частині суми основного боргу не спростував.

Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 252000,00 грн. основного боргу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суми 4743,12 грн. - 3% річних, нарахованих за загальний період з 10.01.2020 по 26.08.2020 включно та суми 3276,00 грн. інфляційних втрат за період березень, травень, червень 2020.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт порушення грошового зобов`язання підтверджується матеріалами справи та є доведеним.

Згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком, позивач здійснив нарахування 3% річних не по кожній партії поставки товару, а на загальну суму заборгованості за період, починаючи з 10.01.2020 по 26.08.2020, що є правом позивача.

Суд розглядає позов в межах заявлених позовних вимог та не виходячи за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних нарахувань.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд встановив, що сума 3% річних за заявлений позивачем період є більшою, однак не виходячи за межі заявлених позивачем вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заявлена позивачем сума 3% річних у розмірі 4743,12 грн.

В частині нарахування втрат від інфляції суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на визначений індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р.

Відповідно до рекомендацій, викладених в зазначеному листі Верховного Суду України, індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, тому сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком, позивач здійснив нарахування втрат від інфляції на загальну суму заборгованості за березень, травень, червень 2020, тобто окремо по кожному місяцю і за виключенням квітня місяця 2020 року, що не відповідає правилам здійснення розрахунку в цій частині, оскільки період нарахування інфляційних втрат має бути нерозривним.

Зважаючи на те, що нарахована позивачем сума 3276,00 грн. втрат від інфляції (за період: березень, травень, червень 2020) не перевищує розміру таких втрат за загальний період з березня по червень 2020 (з урахуванням квітня місяця), судом задовольняються позовні вимоги в цій частині у розмірі заявленому позивачем до стягнення.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "АТОМСТРОЙСЕРВІС", (03037, місто Київ, вул. Максима Кривоноса, буд. 19-А) суму 252000 (двісті п`ятдесят дві тисячі) грн. 00 коп. основного боргу, суму 4743 (чотири тисячі сімсот сорок три) грн. 12 коп. - 3 % річних, суму 3276 (три тисячі двісті сімдесят шість) грн. 00 коп. втрат від інфляції та суму 3900 (три тисячі дев`ятсот) грн. 29 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 15.12.2020.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва