СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2020 р. Справа №922/2528/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М. , суддя Склярук О.І.,

при секретарі судового засідання Ярош В.В.,

представники учасників справи:

від позивача 1 Савченко С.В., керівник, паспорт, протокол загальних зборів засновників від 09.03.2006, витяг з ЄДРЮО ,

від позивача 2 не з`явились,

від відповідача Лагутін І.В., адвокат, ордер серія ХВ№30000357 від 30.09.2020,

від третьої особи Шафоростова А.А., посв.№2692, дійсне до 31.12.2020, дов. №08-21/4299/2-19 від 19.12.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Савченко Юлії Олександрівни (вх.№3326Х/1 від 01.12.2020) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.11.2020 у справі №922/2528/20 (м. Харків, суддя Ємельянова О.О., повний текст ухвали підписано 09.11.2020),

за позовом 1. Фірми «Ікар-бізнес» - Товариство з обмеженою відповідальністю, м. Харків,

2. Фізичної особи - підприємця Савченко Юлії Олександрівни, м. Харків,

до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», м. Харків,

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Харківська міська рада, м. Харків,

про захист права власності шляхом визнання дій протиправними та відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.11.2020 задоволено клопотання відповідача (вх.№22077 від 23.09.2020) в частині позовних вимог Савченко Ю.О. про закриття провадження у справі. В частині позовних вимог Фізичної особи-підприємця Савченко Юлії Олександрівни про стягнення з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь Фізичної особи-підприємця Савченко Юлії Олександрівни завданої матеріальної шкоди: 292 643, 38 грн. втрат від знищення майна (72,36 % від 404 427, 00 грн.), 692 390, 41 грн. розмір упущеної вигоди (72,36 % від 956 869,00 грн.), що разом становить 985 033, 79 грн. - провадження у справі № 922/2528/20 закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. Роз`яснено позивачу 2 - Фізичній особі - підприємцю Савченко Юлії Олександрівні, що позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

ФОП Савченко Ю.О. з вказаною ухвалою суду не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.11.2020; справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає наступне:

- ФОП Савченко Ю.О. здійснювала господарську діяльність відповідно до зареєстрованих КВЕД в демонтованих приміщеннях; відповідач, також, стверджує, що під час демонтажу він здійснював господарську діяльність із забезпечення населення теплом; діями КП «ХТМ» порушено право на правомірне володіння майном, а відтак і здійснення в ньому господарської діяльності;

- відповідно до п.6 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; ця норма має чітко визначений імперативний характер щодо підсудності господарському суду вимоги ФОП Савченко Ю.О. про визнання дій КП «ХТМ» щодо знесення будівлі протиправними, адже вона є підприємцем і спір стосується права власності; також відповідно до зазначеної норми господарські суди розглядають справи щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; саме такими потребами та необхідністю (безперебійним забезпеченням теплоносієм споживачів Салтівського жилмасиву) обґрунтовують свої заперечення проти позову відповідач та третя особа, які фактично спільними діями здійснили вилучення майна;

- стосовно посилання суду першої інстанції на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 (справа №643/11941/17) щодо розгляду спору в цій частині в порядку цивільного судочинства, то слід звернути увагу, що такий висновок, зроблений в адміністративному процесі, в якому Савченко Ю.О. оскаржувала рішення та дії суб`єктів владних повноважень як фізична особа, відтак цей висновок не може застосовуватись у господарській справі, в якій Савченко Ю.О. захищає порушені права як суб`єкт господарювання (ФОП);

- з первісним позовом про оскарження рішення виконкому ХМР у 2014 році Савченко Ю.О. зверталась до господарського суду саме як ФОП (справа №922/123/14); справу було розглянуто судами трьох інстанцій і сумнівів щодо підсудності цієї справи господарському суду не виникло;

- відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України, принципи здійснення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності роблять його подібними до юридичних осіб; згідно ст.51 ЦК України до підприємницької діяльності застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб; відтак не зрозуміло чому на думку суду відшкодування матеріальної шкоди, завданої юридичній особі, має розглядатися в порядку господарського судочинства, а така шкода, завдана ФОП в порядку цивільного; крім того однією зі складових заявлених вимог є упущена вигода, яку апелянт недоотримав від здійснення підприємницької діяльності.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 поновлено ФОП Савченко Ю.О. пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у справі №922/2528/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Савченко Ю.О. Запропоновано учасникам провадження у справі подати відзиви на апеляційну скаргу. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. У випадку надіслання відзиву засобами поштового зв`язку, в цей же день направити його на офіційну адресу електронної пошти суду () з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи. Призначено справу №922/2528/20 до розгляду на 17.12.2020. Повідомлено учасників справи про можливість подати будь-які документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.

Від Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» надійшов відзив (вх.№12628 від 16.12.2020), в якому просить апеляційну скаргу ФОП Савченко Ю.О. залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду без змін.

В обґрунтування своєї позиції по справі відповідач зазначає про наступне:

- посилання апелянта на необхідність застосування висновків, викладених у постанові від 13.03.2019 у справі №820/3713/17 є необґрунтованими, оскільки Савченко Ю.О. взагалі не була учасником даного провадження; позивачем по справі №820/3713/17 була лише Фірма «Ікар-бізнес»-ТОВ, відповідачами юридичні особи: КП «ХТМ», ХМР та її виконавчі органи; відповідно і висновок суду щодо юрисдикції спору (п.43 постанови) стосувався виключно перелічених суб`єктів;

- Великою Палатою Верховного Суду у справі №643/11941/17 (постанова від 18.12.2019, пункт 45) вже вирішено питання про юрисдикцію спору відносно правовідносин між Савченко Ю.О. та КП «Харківські теплові мережі» щодо демонтажу нежитлової будівлі належної Савченко Ю.О., а саме вказано, що відповідні дії посадових осіб можуть бути оскаржені позивачкою в порядку цивільного судочинства;

- спірні правовідносини не пов`язані з обставинами, які були предметом дослідження в рамках справи №922/123/14, а тому відповідні посилання апелянтів є необґрунтованими;

- наявність статусу підприємця сама собою не означає, що з моменту державної реєстрації ФОП така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах; зазначені обставини відносяться до предмету доказування по справі; Савченко Ю.О. не надала належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення нею господарської діяльності в спірних приміщеннях.

В судове засідання Східного апеляційного господарського суду 17.12.2020 представник апелянта не з`явився, однак надав суду заяву (вх.№12698 від 17.12.2020) про розгляд справи за поданими скаргами за відсутності уповноваженого представника.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Позивач 1 в судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 17.12.2020 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити її в повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу суду без змін.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників провадження у справі, перевіривши правильність застосування господарським судом норм права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Фірма «Ікар-бізнес» - Товариство з обмеженою відповідальністю (позивач 1) та Фізична особа - підприємець Савченко Юлія Олександрівна (позивач 2) звернулись до Господарського суду Харківської області із позовом до відповідача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про:

- визнання протиправними дій Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» щодо знесення нежитлової будівлі літ. «А-1» по проспекту Тракторобудівників, 104 у м. Харкові;

- стягнення на користь позивача 1 завданої матеріальної шкоди у розмірі 396952,45 грн., а саме: 111783,62 грн. витрат від знищення майна (27,64% від 404427,00 грн.); 264478,59 грн. розміру упущеної вигоди (27,64 % від 956869,00 грн.), 5000,00 грн. витрати, пов`язані із розглядом справи (аудиторські послуги), 15690,24 грн. витрати, пов`язані із розглядом справи (висновок експерта);

- стягнення на користь позивача 2 завданої матеріальної шкоди у розмірі 985033,79, а саме: 292643,38 втрат від знищення майна (72,36% від 404427,00 грн), 692390,41 грн розмір упущеної вигоди (72,36% від 956869,00 грн).

23.09.2020 відповідачем у відзиві на позовну заяву (вх.№22077) заявлено клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що даний спір за суб`єктивним складом його учасників належить до цивільної юрисдикції, у зв`язку з чим провадження у справі в частині позовних вимог Фізичної особи - підприємця Савченко Юлії Олександрівни до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення на користь позивача 2 завданої матеріальної шкоди: 292643,38 грн. втрат від знищення майна (72,36 % від 404427,00 грн.), 692390,41 грн. розмір упущеної вигоди (72,36 % від 956869,00 грн.), що разом становить 985033,79 грн. закрив на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України. Зокрема мотивуючи своє судове рішення суд послався на висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 643/11941/17.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.231 ГГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Пункти 6, 15 ч.1 ст.20 ГПК України встановлюють, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, з цивільних, земельних та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина перша статті 15). Близький за змістом припис викладений у частині першій статті 19 Цивільного процесуального кодексу України.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа - учасник приватноправових відносин.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 643/11941/17 Савченко Ю.О. було пред`явлено позов до Комунального підприємства Харківські теплові мережі, Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, Адміністрації московського району Харківської міської ради, Інспекції з благоустрою та екології Департаменту комунального господарства Міськради, Міськради, третя особа-Прокуратура Харківської області, про визнання відсутність компетенції у відповідачів щодо складання акта обстеження від 14.11.2013; визнання відсутність компетенції у Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на видачу акта-припису від 13.11.2013; визнання не чинним і протиправним складений відповідачами акт обстеження від 14.11.2013, яким установлено неможливість проведення ремонтних робіт без звільнення земельної ділянки від усіх споруд навколо тепломагістралі; визнання не чинним і протиправним акт-припис КП Харківські теплові мережі від 13.11.2013, яким вимагається демонтувати об`єкт нерухомості; визнання протиправними дії посадових осіб КП Харківські теплові мережі та Міськради щодо знесення нежитлової будівлі (літ. А-1).

Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, було зроблено наступні висновки:

- між КП «Харківські теплові мережі» та позивачкою не виникло відносин влади та підпорядкування, у яких відповідач виконував би владно-управлінські функції стосовно позивачки, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про непоширення юрисдикції адміністративного суду на вимоги позивачки щодо визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» про знесення належної їй нежитлової будівлі (пункт 42 постанови від 18.12.2019);

- Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про те, що цей спір не підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства (пункт 44 постанови від 18.12.2019);

- при цьому суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що дії посадових осіб КП «Харківські теплові мережі» та Міськради щодо знесення нежитлової будівлі можуть бути оскаржені позивачкою в порядку цивільного судочинства (пункт 45 постанови від 18.12.2019).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідні висновки Великої Палати Верховного Суду були зроблені в адміністративному процесі, в якому Савченко Ю.О. оскаржувала рішення та дії суб`єктів владних повноважень як фізична особа, відтак цей висновок не може застосовуватись у господарській справі, в якій Савченко Ю.О. захищає порушені права як суб`єкт господарювання (ФОП). При цьому Велика Палата Верховного Суду під час перегляду адміністративної справи №643/11941/17 у постанові від 18.12.2019 надавала оцінку саме предмету позову та не досліджувала обставини існування у Савченко Ю.О. статусу фізичної особи-підприємця.

Таким чином, відповідні посилання суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №943/11941/17 є помилковими.

Натомість, згідно з частиною 1 статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (частина 2 статті 50 Цивільного кодексу України).

Підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Цивільні права й обов`язки фізичної особи, зокрема право власності та право оренди на земельну ділянку, набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

Наявність у фізичної особи статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту її державної реєстрації як ФОП вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах.

Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України від 14.01.2011, фізична особа-підприємець у цивільно-господарських відносинах є різностороннім учасником. Принципи здійснення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності роблять його подібним до юридичних осіб, тоді як у приватних відносинах, незважаючи на будь-які зміни в його статусі, він залишається громадянином - фізичною особою.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що до фізичної особи-підприємця треба застосовувати норми спеціального (господарського) законодавства, якщо предметом регулювання безпосередньо є їх підприємницька діяльність. Натомість необхідно брати до уваги норми цивільного законодавства, якщо предмет регулювання виходить за межі підприємницької діяльності, зачіпаючи приватні інтереси суб`єкта, та повною мірою врегульовується нормами Цивільного кодексу України.

Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України від 14.01.2011 законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності, як фізична особа-підприємець, та не містить норм щодо права власності фізичної особи-підприємця. Законодавство лише встановлює, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, всім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернене стягнення.

З аналізу вищевикладеного слідує, що суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому правовий статус фізичної особи-підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності. Таким чином, нерухоме майно реєструється за фізичною особою.

Під час здійснення господарської діяльності фізичні особи - підприємці реалізують свою господарську компетенцію, тобто сукупність господарських прав та обов`язків. При цьому решта прав та обов`язків фізичної особи, що становлять її правоздатність як людини, набуваються та виконуються нею поза межами здійснення господарської діяльності, в порядку реалізації нею її цивільної дієздатності, передбаченої Цивільним кодексом України, та регулюються ним.

Враховуючи вищевикладене, слід чітко розмежовувати ці різні сфери відносин. Вбачається, що на підставі правила, встановленого у статті 51 Цивільного кодексу України, до фізичних осіб - підприємців слід застосовувати норми спеціального (господарського) законодавства, якщо предметом регулювання безпосередньо є їх підприємницька діяльність. Натомість, слід брати до уваги норми цивільного законодавства, якщо предмет регулювання виходить за межі підприємницької діяльності, зачіпаючи приватні інтереси суб`єкта, та в повній мірі врегульовується нормами Цивільного кодексу України.

Суд апеляційної інстанції встановив, що до основного виду підприємницької діяльності позивача 2 належить: 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах (основний); 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг. Також, колегія суддів зазначає, що матеріали справи свідчать про те, що за адресою м. Харків, пр. Тракторобудівників, 104 знаходиться нежитлова будівля, а саме павільйон очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі, що свідчить про те, що вказана нерухомість має статус комерційної. Доказів нездійснення позивачем 2 підприємницької діяльності заявником клопотання, в порушення вимог ч.1 ст. 74 ГПК України - не надано.

Посилання відповідача на факт придбання нежитлової будівлі саме фізичною особою - не свідчать про зміну правового режиму майна. Фізична особа, яка є власником, зокрема, нерухомого майна, має право використовувати його для здійснення підприємницької діяльності (ч.1 ст.320 ЦК України). Отримання Савченко Ю.О. згоди від чоловіка на купівлю/продаж відповідного майна не свідчить про неможливість використання вказаного майна у підприємницькій діяльності.

Крім того, колегія суддів враховує, що у справі №922/123/14 Савченко Ю.О. зверталась до суду як фізична особа-підприємець з позовом про оскарження рішення виконкому ХМР. Під час вирішення даного спору досліджувались обставини, в тому числі, приналежності ФОП Савченко Ю.О. до спірних нежитлових приміщень. Справа була розглянута судами всіх інстанцій, висновки стосовно непідсудності справи господарському суду, з огляду на суб`єктний склад зроблено не було.

Таким чином, враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла до висновку про безпідставне застосування судом першої інстанції п.1 ч.1. ст.231 ГПК України та, як наслідок, неправомірне закриття провадження у справі.

Згідно зі ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч.3 ст.271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладених обставин справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Харківської області від 05.11.2020 у справі №922/2528/20 скасуванню, а матеріали справи переданню на розгляд до Господарського суду Харківської області.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч.3 ст.271 ГПК України, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи.

Керуючись статтями 129, 269, п.6 ст. 275, п.п.3, 4 ч.1 ст. 280, ст.ст.282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Савченко Юлії Олександрівни задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.11.2020 у справі №922/2528/20 скасувати.

Матеріали справи №922/2528/20 направити до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.12.2020.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.М. Дучал

Суддя О.І. Склярук