РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2020Справа № 910/2812/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Дупляченко Ю. О., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Північгазресурс"

про стягнення 40 530 146, 85 грн.

за участю представників:

від позивача: від відповідача:Мотлях О. О. не з`явився
ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду м. Києва з позовом звернулось Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Північгазресурс" (далі - ТОВ "Північгазресурс", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 40 530 146, 85 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем - ТОВ "Північгазресурс" своїх зобов`язань за договором закупівлі природного газу № від 27.05.2019 р. в частині своєчасної поставки газу в обумовлений сторонами строк. У позові АТ "Укртрансгаз" просить стягнути з відповідача нараховані за прострочення зобов`язання пеню у сумі 26 802 087,63 грн. та штраф у сумі 13 728 059,23 грн., а всього - 40 530 146, 85 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.03.2020 р. за вказаним позовом було відкрите провадження, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк, письмового відзиву на позов не надав. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах продовженого законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

У підготовчому засіданні представник відповідача заявив клопотання про залишення позову без розгляду, згідно з ч. 1 ст. 226 ГПК України, з тих підстав, що позовна заява була підписана неуповноваженою особою. За результатами розгляду вказаного клопотання ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 10.08.2020 р., суд відмовив у його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 статті 58 ГПК України).

Таким чином реалізація права на звернення до суду із позовом є процесуальною дією в суді, яка має здійснюватися або самою особою у порядку самопредставництва, або її процесуальним представником. Зокрема, підписання та/або подання позовної заяви є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва (вказана позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13.03.2018 у справі № 910/23346/16, від 21.03.2018 у справі № 916/3283/16)..

У даному випадку позов АТ "Укртрансгаз" був підписаний від імені представника позивача - адвокатом Никеруєм Т. М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ТР № 000188 від 02.06.2017 р.), повноваження якого на представництво інтересів зазначеного товариства у господарському суді, зокрема, на підписання позовних заяв, були визначені довіреністю № 1-2024 від 27.12.2019 р.

Відповідно до частини 4 статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Згідно із частиною 1 статті 26 вказаного Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Отже, позовна заява була підписана адвокатом, який діє на підставі виданої йому довіреності, тому суд вважає, що до позову були додані належні докази того, що адвокат Никеруй Т. М. мав право на підписання позову від імені АТ "Укртрансгаз". При цьому закон не обмежує прав адвоката здійснювати представництво інтересів особи в залежності від того, чи перебуває він у трудових відносинах з цією особою на умовах трудового договору або на інших умовах, передбачених законодавством (зокрема, на підставі довіреності), чи ні.

Твердження відповідача про те, що довіреність на представництво інтересів АТ "Укртрансгаз" № 1-2024 від 27.12.2019 р. була видана особою, неуповноваженою на її видачу - тимчасово виконуючим обов`язки президента АТ "Укртрансгаз" Олексієнком С. О., суд також відхиляє, як необгрунтовані.

Так, рішенням акціонера АТ "Укртрансгаз" № 253 від 15.03.2019 р. (що знаходиться у загальному доступі) Олексієнка С. О. було обрано тимчасово виконуючим обов`язки президента АТ "Укртрансгаз", а рішенням акціонера № 403 від 05.08.2020 р. - повноваження вказаної особи припинено, отже, станом на 27.12.2019 р. Олексієнко С. О. був тимчасово виконуючим обов`язки президента АТ "Укртрансгаз".

Відповідно до п. 11.19.10 Статуту АТ "Укртрансгаз" (в редакції змін від 21.05.2018 р.) президент АТ "Укртрансгаз" видає довіреності на вчинення правочинів від імені товариства, видає накази, дає розпорядження, доручення та вказівки, обов`язкові для виконання усіма працівниками товариства. Тобто, тимчасово виконуючий обов`язки президента АТ "Укртрансгаз" Олексієнко С. О. мав право на видачу довіреності № 1-2024 від 27.12.2019 р. на представництво інтересів товариства Никеруєм Т. М. При цьому, з інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань обмежень повноважень для тимчасово виконуючого обов`язки президента АТ "Укртрансгаз" Олексієнка С. О. станом на 27.12.2019 р. не встановлено.

Виходячи з наведеного, підстав для залишення позову АТ "Укртрансгаз" без розгляду немає.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача свої вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, у якому судом було відмовлено, ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 30.11.2020 р., як у необгрунтованому. У минулих судових засіданнях представник відповідача проти позову усно заперечив, зазначив, що поставка газу відповідачем не здійснювалась із-за відсутності будь-якої передоплати з боку АТ "Укртрансгаз", при тому, що позивач є «ненадійним» контрагентом з виконання власних зобов`язань щодо оплати газу. Також вказав про недотримання позивачем досудового порядку врегулювання спору та про завищені розміри штрафних санкцій, у зв`язку із чим просив їх зменшити.

Суд, розглянувши заявлені вимоги, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Установлено, що 27.05.2019 р. між АТ "Укртрансгаз" (покупець) до ТОВ "Північгазресурс" (продавець) був укладений договір про закупівлю природного газу № від 27.05.2019 р. (далі - договір закупівлі). Відповідно до умов цього договору постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві протягом травня - грудня 2019 року газове паливо (природний газ для забезпечення виробничо-технолічних потреб, власних потреб та інших потреб), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах визначених цим договором (п. 1.1).

Продавець передає покупцеві протягом травня - грудня 2019 року газ в загальному обсязі 40 000 тис. куб.м. (п. 2.1 договору закупівлі). Продавець передає покупцю газ у загальному потоці у віртуальній торговій точці (п. 3.1 договору закупівлі). Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці передачі, оформлюється актом в порядку, встановленому пунктом 3.3 договору. Підписаний сторонами акт приймання-передачі газу підтверджує виконання продавцем своїх зобов`язань в частині передачі природного газу у відповідному місяці в обсязі, зазначеному у акті приймання-передачі (п. 3.2 договору закупівлі).

Загальна сума вартості газу за договором на момент його укладення складає 260 800 000, 00 грн. (п. 4.3 договору закупівлі).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє у частині передачі газу по 31.12.2019 року, а у частині розрахунків - до повного їх здійснення.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Судом встановлено, що за умовами договору (п. 2.1) у відповідача існував обов`язок здійснити позивачу поставку газу у загальному обсязі 40 000 тис. куб.м. протягом травня - грудня 2019 р. Проте, у встановлений договором строк відповідач не виконав свого обов`язку та газ позивачу не поставив.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У зв`язку з простроченням зобов`язання, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 0,1 % вартості газу у період з 01.06.2019 по 02.01.2020 р., що склала 26 802 087,63 грн., та штраф - в розмірі 7 % вартості поставленого газу, що становить 13 728 059,23 грн.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ст. 549 ЦК України ).

Судом встановлено, що умовами договору № від 27.05.2019 р. сторони передбачили, що за порушення строків передачі газу продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 % вартості газу, передачу якого прострочено, за кожний день такого прострочення (п. 7.3). Також відповідно до п. 7.3 договору сторони погодили, що за прострочення термінів постачання товару понад 30 днів продавець додатково сплачує штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

За таких обставин, враховуючи підтверджений факт прострочення зобов`язання (поставки), суд вважає, що вимоги про нарахування пені та штрафу заявлені позивачем правомірно.

Провівши перерахунок заявлених штрафних санкцій, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 26 802 087,63 грн. та штраф у сумі 13 728 059,23 грн., тобто у сумах, заявлених позивачем.

При цьому суд зазначає, що застосування обох видів неустойки до негрошового зобов`язання є самостійними заходами відповідальності, в даному випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, оскільки відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф, як форми її сплати.

Щодо твердження відповідача про те, що позивач не здійснив передплати за газ, а тому поставки газу не відбулось, то суд їх відхиляє з огляду на п. 5.1 договору, згідно з яким на підставі акту приймання-передачі газу покупцем здійснюється оплата шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця. Тобто, належна поставка позивачу газу є підставою для сплати позивачем вартості газу, а не навпаки. При цьому договір поставки не містить умови про звільнення відповідача від обов`язку поставити товар (продукцію) у разі наявності у позивача боргу перед іншими контрагентами, про що зазначав відповідач у судовому засіданні.

Також суд розглянув усне клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій та прийшов до висновку , що воно задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналогічна норма міститься у ч. 3 ст. 551 ЦК України.

У той же час, правовий зміст ст. 233 ГК України свідчить про те, що вона не є імперативною, а застосовується на розсуд суду за наявності визначених у ній умов та на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто є правом суду.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", а також висновків, що містяться у постановах Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 905/1180/17, від 12.09.2018 у справі № 912/3594/17, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У даному випадку суд вважає, що доводи відповідача про великий розмір штрафних санкцій не свідчить про наявність виняткових обставин, що можуть бути підставою для зменшення розміру пені. У той час, як розмір пені та штрафу був погоджений відповідачем при укладенні договору закупівлі.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Оскільки відповідач не довів наявність зазначених у вказаній статті обставин, суд вважає, що немає підстав для зменшення визначеної судом пені та штрафу при встановленому та підтвердженому факті прострочення зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Північгазресурс" про стягнення заборгованості у сумі 40 530 146, 85 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Північгазресурс" (01013, м. київ, вул. Будіндустрії, 6, літера В, офіс 3, ідентифікаційний код 36823624) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код 30019801) пеню у сумі 26 802 087 (двадцять шість мільйонів вісімсот дві тисячі вісімдесят сім) грн. 63 коп., 7 % штрафу у сумі 13 728 059 (тринадцять мільйонів сімсот двадцять вісім тисяч п`ятдесят дев`ять) грн. 23 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 607 952 (шістсот сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) грн. 19 коп.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 30 листопада 2020 року.

Повне судове рішення складене 14 грудня 2020 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.