ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" грудня 2020 р. Справа № 924/971/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлустої У.О., розглянувши справу у залі судового засідання № 205

за позовом державного підприємства Радгосп "Лісовогринівецький", Хмельницька обл., Хмельницький район, с. Лісові Гринівці

до 1. Державного підприємства "Хмельницьке", Хмельницька обл., Хмельницький район, с. Лісові Гринівці;

2. Хмельницька районна державна адміністрація, м. Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, м. Київ

про визнання недійсним розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації № 1563/11 від 07.11.2011р., яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування ДП "Хмельницьке" на земельні ділянки на території Лісовогринівецької сільської ради;

про визнання недійним, виданий державним підприємством "Хмельницьке", Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,6461 га, у межах згідно з планом на території Лісовогринівецької сільської ради, серія ЯЯ № 333981 від 05.12.2011р.;

про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер :03:007:1058, площею 7,6461 га, що розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький район, Лісовогринівецької сільської ради та державної реєстрації права постійного користування земельної ділянки згідно Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 333981 від 05.12.2011р.,

представники сторін:

позивача: Назаренко В.В. - представник згідно ордеру;

відповідача 1: не з`явився;

відповідача 2: не з`явився;

третьої особи: не з`явився.

У судовому засіданні 21.12.2020р. відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 11.09.2020р. відкрито провадження у даній справі в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 26.10.2020р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 924/971/20 на 30 днів та відкладено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 02.12.2020р. залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, закрито підготовче провадження у справі № 924/971/20, призначено справу до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Державне підприємство Радгосп "Лісовогринівецький" звернулося з позовом до державного підприємства "Хмельницьке" та Хмельницької районної державної адміністрації, у якому просило визнати недійсним розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації № 1563/11 від 07.11.2011р., яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування ДП "Хмельницьке" на земельні ділянки на території Лісовогринівецької сільської ради; визнати недійним, виданий державним підприємством "Хмельницьке", Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,6461 га, у межах згідно з планом на території Лісовогринівецької сільської ради, серія ЯЯ № 333981 від 05.12.2011р.; скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :03:007:1058, площею 7,6461 га, що розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький район, Лісовогринівецької сільської ради та державну реєстрацію права постійного користування земельної ділянки згідно Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 333981 від 05.12.2011р.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що 28.09.1951р. сільськогосподарській артілі (колгоспу) "Перемога" (с. Лісові Гринівці Ружичнянського району Кам`янець-Подільської області УРСР) було передано в безплатне і безстрокове користування, тобто довічно, землю в кількості 2628,2 га, що підтверджується Державним актом на вічне користування землею колгоспами № 536253. В подальшому, 29.04.1957р. на підставі рішення загальних зборів колгоспників колгоспу "Перемога", постанови Хмельницького бюро обкому КП України та облвиконкому від 29.04.1957р. "Про перехід колгоспу в радгосп Міністерства охорони здоров`я" було створено радгосп лікарських рослин. 27.05.1993р. розпорядженням представника Президента України радгосп лікарських рослин перереєстровано на радгосп "Лісовогринівецький" (державна форма власності), а відповідно до розпорядження КМ України № 158-р від 13.04.2007р. Радгосп "Лісовогринівецький" віднесено до сфери управління Мінагрополітики. Тобто, як стверджує позивач, радгосп "Лісовогринівецький" є правонаступником колгоспу "Перемога" та радгоспу лікарських рослин.

На думку позивача, майнові права, в т.ч. право постійного користування земельною ділянкою, розташованою на території Хмельницького району навколо сіл Лісові Гринівці та Скаржинці, перейшло до радгоспу "Лісовогринівецький" в межах географічних координат відповідно до Державного акта на вічне користування землею колгоспами № 536253 в порядку правонаступництва у складі іншого майна разом, в тому числі, з об`єктами нерухомого майна, розташованими на частинах земельних ділянок в селах Лісові Гринівці та Скаржниці, а держава визнає цей факт на підставі ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень". Дані обставини також підтверджені рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2018р. у справі № 686/13875/18, яке набрало законної сили, та яким встановлено, що, оскільки Радгосп "Лісовогринівецький" є правонаступником колгоспу "Перемога" та радгоспу лікарських рослин, відповідно до нього перейшло право користування земельною ділянкою, якою користувались підприємства-попередники, в межах відповідно до Державного акта на вічне користування землею колгоспами № 536253 від 1951 року та рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20.01.2020р. у справі № 686/17131/19, яке набрало законної сили, та яким встановлено, що майнові права, в тому числі право постійного користування земельною ділянкою, розташованою на території Лісовогринівецької сільської ради, перейшло до Радгоспу "Лісовогринівецький" в порядку правонаступництва у складі іншого майна в тому числі і об`єктами нерухомого майна, розташованими на частинах земельних ділянок.

Крім того, позивачем у позові відзначено, що йому при проведенні інвентаризації, виготовленні технічної документації із землеустрою стало відомо, що в Державному земельному кадастрі, в середині географічних координат згідно Державного акта на вічне користування землею колгоспами № 536253 від 28.09.1951р., наявні відомості про державну реєстрацію за державним підприємством "Хмельницьке" згідно Державного акта від 05.12.2011р. № ЯЯ 333981, виданого на підставі розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації від 07.11.2011р. № 1563/11, права постійного користування земельною ділянкою, кадастровий номер :03:007:1058, площею 7,6461 га, цільове призначення 01.01. для ведення товарного сільського виробництва, державна власність.

Тому, із викладеного, позивач вважає, що розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації від 07.11.2011р. № 1563/11 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування ДП "Хмельницьке" на земельні ділянки на території Лісовогринівецької сільської ради та виданий ДП "Хмельницьке" на його підставі Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 05.12.2011р. № ЯЯ 333981, площею 7,6461 га, цільове призначення 01.01. для ведення товарного сільського виробництва, кадастровий номер :03:007:1058, незаконними, такими, що порушують законне право користування державним підприємством Радгосп "Лісовогринівецький" земельною ділянкою в межах географічних координат згідно Державного акта на вічне користування землею колгоспами від 28.09.1951р. № 536253, площею 2628,2 га, що розташована на території с. Лісові Гринівці та с. Скаржинці Хмельницького району Хмельницької області, а тому підлягають визнанню недійсними, а державна реєстрація земельної ділянки, площею 7,6461 га, цільове призначення 01.01. для ведення товарного сільського виробництва, кадастровий номер :03:007:1058, скасуванню.

Окрім того, позивачем у позові звернуто увагу на те, що однією з обов`язкових ознак земель запасу є беззаперечне припинення права постійного користування ними попередніми користувачами. Однак, жодним уповноваженим на те органом (ані артіллю "Перемога", ані Радгоспом "Лісовогриніевцький") не приймалося рішення про припинення права користування земельними ділянками згідно Державного акта на вічне користування землею колгоспами № 536253 від 28.09.1951р., площею 2628,2 га, щодо добровільної відмови від права користування земельними ділянками згідно Державного акта на вічне користування землею. Відповідно, право користування державним підприємством Радгосп "Лісовогринівецький" земельними ділянками згідно Державного акта на вічне користування землею колгоспами № 536253 від 28.09.1951р., площею 2628,2 га, не припинено.

Разом з тим, на наданій державним підприємством "Хмельницьке" у постійне користування земельній ділянці, кадастровий номер :03:007:1058, розташовані об`єкти нерухомого державного майна, які перебувають на балансі Радгоспу "Лісовогринівецький", що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо майна та зведеним інвентаризаційним планом державного підприємства Радгосп "Лісовогринівецький". Таким чином, виходячи зі змісту ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, за твердженням позивача перехід права власності на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права на об`єкт нерухомості, що відповідає принципу «superficies solo cedit» - збудоване на землі слідує за нею.

З огляду на вказане, з метою ефективного захисту порушеного права, відновлення становища, яке існувало до його порушення, забезпечення можливості належного оформлення державним підприємством Радгосп "Лісовогринівецький" права користування земельною ділянкою згідно Державного акта на вічне користування землею колгоспами № 536253 від 28.09.1951р. в межах географічних координат згідно додатку, беручи до уваги наявність в Державному земельному кадастрі відомостей про реєстрацію за державним підприємством "Хмельницьке", права користування земельною ділянкою, кадастровий номер :03:007:1058, площею 7,6461 га, цільове призначення 01.01. для ведення товарного сільського виробництва, державна власність, яка знаходиться в середині географічних координат земельної ділянки згідно Державного акта на вічне користування землею колгоспами № 536253 від 28.09.1951р., окрім вимог про визнання недійсними розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації № 1563/11 від 07.11.2011р. та Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,6461 га, серія ЯЯ № 333981 від 05.12.2011р., належним способом захисту, на думку позивача, є також пред`явлення вимоги про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер :03:007:1058.

У відзиві на позов від 01.12.2020р. представник державного підприємства "Хмельницьке" просить суд у позові відмовити. В обґрунтування своїх заперечень стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:1058 накладається на межі земель визначені копією Державного акта на вічне користування землею колгоспами № 536253. Крім того, відповідач 1 з огляду зміст п. 2 ч. 5 ст. 91 ГПК України ставить під сумнів копію акта на вічне користування землею колгоспами № 536253, що міститься у матеріалах справи, оскільки незасвідчена належним чином у встановленому законом порядку і не уповноваженою особою, яка не має права його посвідчувати, а оригінал акта позивач суду не представив. Також, на думку відповідача 1, у позивача взагалі відсутнє порушене право за цим спором, оскільки рішенням господарського суду Хмельницької області від 27.11.2009р. у справі за № 21/1910 встановлено наступні факти та обставини, зокрема: рішенням загальних зборів директорів консорціуму "Укрфітотерапія" від 22.01.2001р., наказом Українського державного консорціуму "Укрфітотерапія" № 9 від 20.02.2001р., створено на базі радгоспу "Лісовогринівецький" держгосп "Хмельницький" та передано основні засоби та землі, які знаходились у користуванні радгоспу, що підтверджується актом приймання-передачі земельних ділянок загальною площею 1987,6 га від 23.02.2001 року; наказом Міністерства аграрної політики України від 06.12.2007р. № 868 "Про перейменування підприємств, що займаються виробництвом лікарської сировини" держгосп "Хмельницький" перейменований у державне підприємство "Хмельницьке". Згідно статуту державного підприємства "Хмельницьке" підприємство є правонаступником майнових прав та обов`язків держгоспу "Хмельницький".

Повноважний представник третьої особи та відповідача 2 в судове засідання не з`явилися, причин суду не повідомили, по суті позову пояснень не надали.

Представник відповідача 1 подав заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, в задоволенні якої судом відмовлено, зважаючи на строки розгляду справи по суті передбачені ч. 2 ст. 195 ГПК України та враховуючи, що відповідачем 1 не наведено поважності причин для відкладення саме судового засідання, при цьому метою підготовчого засідання є з`ясування надання сторонами всіх доказів, на які вони посилаються у позові та у відзиві.

Представником позивача надано суду також оригінал (для огляду) та копію (в матеріали справи) листа Міністерства аграрної політики та продовольства України № 3-025-19 від 19.09.2018р., адресований Хмельницькому міськрайонному суду Хмельницької області, щодо надання належним чином завіреної копії Державного акту на довічне користування землею № 536253 від 28.09.1951р. Також, як зазначено у листі, міністерством повідомлено, що оригінал Державного акта знаходиться на відповідальному зберіганні в Міністерстві аграрної політики та продовольства України.

Перелік обставин, які є предметом доказування; та доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.

Відповідно до Державного акта на вічне користування землею колгоспами № 536253 цей Державний акт видано сільськогосподарській артілі "Перемога" села Лісових Гринівців Ружичнянського району Кам`янець-Подільської області УРСР виконавчим комітетом Ружичнянської районної ради депутатів трудящих в тому, що за сільськогосподарською артіллю "Перемога" закріплюється в безплатне і безстрокове користування, тобто навічно, земля в кількості 2628,2 га згідно з планом і описом меж. Державний акт № 536253 містить також опис меж сільськогосподарської артілі "Перемога" та план земель, переданих у вічне користування сільськогосподарській артілі "Перемога".

Згідно постанови бюро Хмельницького обкому КП України і виконкому обласної ради депутатів трудящих від 29.04.1957р. постановлено прийняти пропозиції Ружичнянського райвиконкому та райкому КП України про укрупнення існуючого радгоспу лікарських культур Міністерства охорони здоровя СРСР за рахунок земель колгоспу "Перемога" с. Лісові Гринівці з загальною площею 2628 га орної землі та Староушицького райвиконкому РК КП України про організацію нового радгоспу лікарських культур на базі земель колгоспу "Шлях Леніна", ім. Орджонікідзе, ім. Сталіна, ім. Котовського з загальною площею орної землі 9973 га.

Кабінетом Міністрів України згідно постанови від 28.12.1991р. № 380 постановлено підтримати пропозиції Держхімпрому України та Міністерства охорони здоров`я України про передачу спеціалізованих радгоспів по вирощуванню лікарських рослин Українському державно-акціонерному консорціуму "Укрфітотерапія".

Розпорядженням представника Президента України від 27.05.1993р. № 22 перереєстровано радгосп лікарських рослин на радгосп "Лісогринівецький".

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 158-р від 13.04.2007р. віднесено до сфери управління Мінагрополітики державні підприємства, що займаються виробництвом лікарської сировини, зокрема, радгосп "Лісовогринівецький".

Розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області від 07.11.2011р. № 1563/11-р затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування державному підприємству "Хмельницьке" земельною ділянкою площею 7,6461 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів на території Лісовогринівецької сільської ради. Державному підприємству "Хмельницьке" виготовити та видати державний акт на право постійного користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно наказу № 2 від 01.02.2018р. державного підприємства радгосп "Лісовогринівецький" вирішено провести повну інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження.

У відповідності до рішення № 12 від 29.03.2018р. Лісовогринівецькою сількою радою вирішено надати дозвіл на проведення інвентаризації та розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що належить на праві вічного користування Радгоспу "Лісовогринівецький" згідно Державного акта на вічне користування землею колгоспами від 28.09.1951р. № 536253, орієнтовною площею 2628,2 га, що розташовані на території с. Лісові Гринівці та с. Скаржинці Хмельницького району Хмельницької області.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2018р. у справі № 686/13875/18 у позові до ДП Радгосп "Лісовогринівецький" про визнання недійсним державного акту № 536253 відмовлено.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20.01.2020р. у справі № 686/17131/18 у позові до ДП Радгосп "Лісовогринівецький" про позбавлення права користування деревними насадженнями в межах державного акту відмовлено.

Відповідно до Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серія № ЯЯ 333981 від 05.12.2011р. державне підприємство "Хмельницьке" на підставі розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації від 07.11.2011р. № 1563/11 є постійним користувачем земельною ділянкою, площею 7,6461 га, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Лісовогринівецька сільська рада, за межами населеного пункту. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-019 від 05.07.2019р. земельна ділянка, кадастровий номер :03:007:1058, розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Лісовогринівецька сільська рада, площею 7,6461 га, перебуває у власності державного підприємства "Хмельницьке" на підставі Державного акта від 05.12.2011р. № ЯЯ 333981.

Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру на запит від 01.06.2020р. надано інформацію про те, що у відомостях про суб`єкта речового права на земельну ділянку, кадастровий номер :03:007:1058, розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Лісовогринівецька сільська рада, площею 7,6461 га, зазначено юридичну особу - ДП "Хмельницьке".

Відповідно до інформаційної довідки № 219833255 від 11.08.2020р. відомості стосовно земельної ділянки, кадастровий номер :03:007:1058, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у реєстрі прав власності на нерухоме майно, єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек, відсутні.

Згідно витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, наданого Фондом державного майна України, на балансі Радгоспу "Лісовогринівецький" (суб`єкт управління - Міністерство аграрної політики та продовольства України) перебуває окреме нерухоме державне майно (в кількості 48 об`єктів) за місцезнаходженням: Хмельницька обл., Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, вул. Центральна, 4 та с. Скаржинці, вул. Європейська, 1/2, а саме: контора радгоспу (698,3 кв.м); гараж на два автомобілі (108 кв.м); вбиральня (4,3 кв.м); погріб (10 кв.м); прохідна з диспетчерською (45,6 кв.м); лазня (231,6 кв.м); котельня (69,9 кв.м); будинок побуту (180 кв.м); склад мінеральних добрив (260,5 кв.м); артскважина з насосною станцією (23,3 кв.м); склад № 1 (214 кв.м); склад № 2 (222,9 кв.м); склад мінеральних добрив (442,2 кв.м); млин (23,2 кв.м); пункт штучного осіменіння (121,4 кв.м); водонапірна вежа (18,1 кв.м); зерносклад (703,2 кв.м); зерносклад № 2 (706,3 кв.м); зерносклад № 3 (722,1 кв.м); ЗАВ-20 (60 кв.м); вагова (48,1 кв.м); критий тік з асфальтованою площадкою (1782 кв.м); трансформаторна підстанція (12 кв.м); піднавіс для сільськогосподарських машин на 24 місця (1087,3 кв.м); механічна майстерня (685,9 кв.м); теплиця (818,2 кв.м); гараж на 20 автомобілів (894,9 кв.м); склад газових балонів (38 кв.м); пилорама (181,8 кв.м); мийка автомобілів з естакадою (25 кв.м); нафтобаза з огорожею (32 кв.м); котельня (348 кв.м); корівник на 200 голів (699,2 кв.м); корівник на 100 голів з молочним блоком (538,7 кв.м); корівник на 200 голів (620,8 кв.м); телятник (487,3 кв.м); свинарник (691,7 кв.м); телятник (718,8 кв.м); кормоцех (190,8 кв.м); будинок тваринника (79,8 кв.м); кормоцех (320,8 кв.м); сушка 9-го та 10-го каркасу (287 кв.м); будівля сільської ради (102 кв.м); контора бригади (70 кв.м); погріб (10 кв.м); піднавіс для сільськогосподарських машин (539,15 кв.м); склад мінеральних добрив (171,5 кв.м); теплиця (1131,84 кв.м).

Хмельницькою районною державною адміністрацією на запит щодо надання належним чином завіреної копії державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 05.12.2011р. серія ЯЯ № 333981 листом від 06.07.2020р. повідомлено заступника директора державного підприємства Радгосп "Лісовогринівецький", що до архівного відділу адміністрації на державне зберігання цей акт не передавався.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю прохідної з диспетчерською, площею 45,6 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158149538 від 01.03.2019р. об`єкт нерухомого майна, прохідна з диспетчерською, загальною площею 45,6 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю котельні, площею 69,9 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158159276 від 01.03.2019р. об`єкт нерухомого майна, котельня, загальною площею 69,9 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю складу мінеральних добрив, площею 260,5 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158615491 від 06.03.2019р. об`єкт нерухомого майна, склад мінеральних добрив, загальною площею 260,5 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю артскважини і насосної станції та водонапірної вежі, площею 41,4 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158611533 від 06.03.2019р., об`єкт нерухомого майна, артскважина з насосною станцією, площею 23,3 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю складу № 1, площею 214 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158566760 від 05.03.2019р. об`єкт нерухомого майна, склад № 1, загальною площею 214 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю складу № 2, площею 222,9 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158569240 від 05.03.2019р. об`єкт нерухомого майна, склад № 2, загальною площею 222,9 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю складу мінеральних добрив, площею 442,7 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158605224 від 06.03.2019р., об`єкт нерухомого майна, склад мінеральних добрив, площею 442,7 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю млина, площею 23,2 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158595648 від 06.03.2019р. об`єкт нерухомого майна, млин, загальною площею 23,2 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю пункту штучного осіменіння, площею 121,4 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158595239 від 06.03.2019р. об`єкт нерухомого майна, пункт штучного осіменіння, загальною площею 121,4 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю вагової, площею 48,1 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158294649 від 04.03.2019р., об`єкт нерухомого майна, вагова, загальною площею 48,1 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю зерноскладу № 1, площею 703,2 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158603225 від 06.03.2019р. об`єкт нерухомого майна, зерносклад, площею 703,2 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю зерноскладу № 2, площею 706,3 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158267867 від 04.03.2019р. об`єкт нерухомого майна, зерносклад № 2, площею 706,3 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю зерноскладу № 3, площею 722,1 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158281217 від 04.03.2019р., об`єкт нерухомого майна, зерносклад № 3, загальною площею 722,1 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю критого току з асфальтованою площадкою, площею 1782 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158306642 від 04.03.2019р. об`єкт нерухомого майна, критий тік з асфальтованою площадкою, площею 1782 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю піднавісу для сільськогосподарських машин на 24 місця, площею 1087,3 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158316566 від 04.03.2019р. об`єкт нерухомого майна, піднавіс для сільськогосподарських машин на 24 місця, площею 1087,3 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю механічної майстерні, загально площею 685,9 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158322549 від 04.03.2019р., об`єкт нерухомого майна, механічна майстерня, загальною площею 685,9 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю теплиці, загально площею 818,2 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158488008 від 05.03.2019р. об`єкт нерухомого майна, теплиця, загальною площею 818,2 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю гаража на 20 автомобілів, мийки автомобілів та сільськогосподарської техніки з естакадою, загально площею 1029,3 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158512764 від 05.03.2019р. об`єкт нерухомого майна, гараж на 20 автомобілів, загальною площею 894,9 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на замовлення Радгоспу "Лісовогринівецький" виготовлено технічний паспорт від 07.05.2018р. на будівлю складу газових балонів, загально площею 38 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 158522238 від 05.03.2019р., об`єкт нерухомого майна, склад газових балонів, загальною площею 38 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Лісові Гринівці, Хмельницький район, Хмельницька область, вул. Центральна, 4, належить на праві державної власності Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Відповідно до технічного висновку, складеного приватним підприємством "Терн Інвест", земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:1058, площею 7,6461 га, згідно зведеного інвентаризаційного плану (додаток 3) входить повністю в межі державного акта на право вічного користування землею колгоспами від 28.09.1951р. № 536253, площа накладання 7,6461 га, процент накладання 100%.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів (визнання більш вірогідними), аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Стаття 124 Конституції України закріплює, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів у відповідності до положень статті 21 ЦК України.

У справі, яка розглядається, державне підприємство Радгосп "Лісовогринівецький" оскаржує рішення Хмельницької районної державної адміністрації, яке, на його думку, порушує його право як землекористувача, набуте на підставі державного акта, оскільки в Державному земельному кадастрі, в середині географічних координат згідно Державного акту на вічне користування землею колгоспами № 536253 від 28 вересня 1951р., наявні відомості про державну реєстрацію за державним підприємством "Хмельницьке" згідно Державного акту від 05.12.2011р. № ЯЯ 333981, виданого на підставі розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації від 07.11.2011р. № 1563/11, права постійного користування земельною ділянкою, кадастровий номер :03:007:1058, площею 7,6461 га, цільове призначення 01.01. для ведення товарного сільського виробництва, державна власність.

Отже, цей спір зумовлений порушенням прав юридичної особи на нерухоме майно - земельну ділянку правовим актом індивідуальної дії відповідача 2, і позов спрямований на відновлення права особи на це майно у спосіб, визначений позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Конституційний Суд України у рішенні № 5-рп/2005 від 22.09.2005р. (справа про постійне користування земельними ділянками) вказав, що інститут постійного користування земельною ділянкою - право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Використання терміну «набувають», що означає «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь», після набрання чинності ст. 92 ЗК України 2001 року, свідчить, що ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року.

Разом з цим, Конституційний Суд України вказав, що положення п. 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України та п. 6 постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою, є неконституційними і втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, Конституційним Судом визнано, що право власності на землю не може бути втрачене внаслідок невчинення власником певних формальних дій щодо переоформлення цього права за новим законодавством.

Вказане підтвердив і Верховний Суд у постанові від 10.10.2018р. по справі № 907/916/17, відзначивши, що чинне законодавство не містить чіткого регулювання питання щодо порядку переоформлення права користування земельними ділянками, тобто приведення його у відповідність до чинної редакції Земельного кодексу України. Відтак, у господарюючих суб`єктів, які користуються земельними ділянками на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, чітко не встановлений законом обов`язок та строк вчинення дій, що пов`язані із переоформленням такого права на право власності або право оренди, до законодавчо визначеної та встановленої нормативно-правовими актами відповідної процедури.

Тож, враховуючи, що чинне законодавство не передбачає надання громадянам земельних ділянок на праві постійного користування, а пункт 6 "Перехідних положень" ЗК України визнано неконституційним, слід стверджувати, що вказане право, яке виникло до 01.01.2002р., існує і може бути реалізовано в повному обсязі. При цьому, правовий режим земельної ділянки, зміст та обсяг прав на неї мають визначатися законодавством, яке діяло на момент його виникнення.

Відповідно до п. 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державний земельний кадастр", земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

На відносини права постійного користування земельною ділянкою поширюються гарантії, встановлені статтею 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 41 Конституції України. Ці норми не лише гарантують право постійного користування землею (як різновид «мирного володіння майном» в розумінні Конвенції, та як речове право, захищено статтею 41 Конституції України), але і обмежують у можливості припинити відповідне право.

У Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005р. № 5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками) було відзначено, що суб`єктивне право постійного користування земельною ділянкою суттєво відрізняється від суб`єктивного права власності на землю та суб`єктивного права оренди. Хоча власники землі та орендарі поряд із повноваженнями щодо володіння та користування наділяються і повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками (орендарі - в частині передачі земель у суборенду за згодою власника), а постійні користувачі такої можливості позбавлені, у їх праві на землю є ряд особливостей і переваг: право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством; права та обов`язки постійних землекористувачів визначені чинним земельним законодавством і не підлягають договірному регулюванню (не можуть бути звужені); постійні землекористувачі, як і землевласники, сплачують земельний податок, розмір якого визначається відповідно до чинного законодавства, на відміну від договірного характеру орендної плати.

Згідно з приписами ст. 92, ст. 125 ЗК України 2001 року, право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством України.

Норма ст. 125 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує вже діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року. Оскільки, відповідно до абз. 2 п. 5 Постанови Верховної Ради УРСР "Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української PCP" - громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 ЗК УРСР - земля, яку займають колгоспи, закріплюється за ними в безстрокове користування.

В пунктах "а", "ж" статті 17 ЗК України передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно зі ст. 122 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного акта), районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо) з урахуванням вимог частини шостої цієї статті, крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Зі змісту ч. 1 ст. 124 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного акта) вбачається, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Разом з тим, згідно з ч. 5 ст. 116 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного акта) надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зі змісту п. 2.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17.05.2011 року вбачається, що право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним.

Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Господарські суди повинні мати на увазі, що відповідно до частини другої статті 149 ЗК України вилучення земельних ділянок здійснюється за згодою землекористувачів у випадках, передбачених законом, на компенсаційних засадах з визначенням повноважень органів, які здійснюють таке вилучення, та обмежень, встановлених статтею 151 ЗК України.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою передбачені ст. 141 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного акта), а саме: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 142 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного акта) вбачається, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Таким чином, передача (вилучення) земельних ділянок державної власності за рахунок земель, що знаходяться у постійному користуванні, відбувається виключно шляхом прийняття відповідного рішення власника землі за погодженням з користувачем.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 10 ст. 149 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного акта) земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

Отже, право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 названого Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Аналогічний правовий висновок надано Великою Палатою Верховного Суду, що викладений у постанові 05.11.2019р. по справі № 906/392/18.

Матеріалами справи підтверджено, що ані артіль "Перемога", ані Радгосп "Лісовогринівецький" не звертались із заявою до власника земельної ділянки про припинення права користування земельною ділянкою, площею 2628,2 га, згідно Державного акта на вічне користування землею колгоспами № 536253 від 28.09.1951р. При цьому, як свідчать матеріали справи, жодними уповноваженими органами рішення про припинення права користування земельними ділянками згідно Державного акта на вічне користування землею колгоспами № 536253 від 28.09.1951р., площею 2628,2 га, щодо артілі "Перемога" та Радгоспу "Лісовогринівецький" не приймалося.

Разом з тим, позивач також не надавав будь-кому згоди на вилучення всієї або частини земельної ділянки, площею 2628,2 га, що охоплюється Державним актом № 536253 від 28.09.1951р.

Окрім того, припинення права користування земельною ділянкою з підстав припинення підприємства, установи, організації допускається лише у випадку, коли припинення останніх виключає правонаступництво, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 21 лютого 2011 року у справі № 21-3а11.

Так, судом встановлено, що згідно Державного акта на вічне користування землею колгоспами № 536253 цей Державний акт видано сільськогосподарській артілі "Перемога" села Лісових Гринівців Ружичнянського району Кам`янець-Подільської області УРСР виконавчим комітетом Ружичнянської районної ради депутатів трудящих в тому, що за сільськогосподарською артіллю "Перемога" закріплюється в безплатне і безстрокове користування, тобто навічно, земля в кількості 2628,2 га згідно з планом і описом меж.

Згідно постанови бюро Хмельницького обкому КП України і виконкому обласної ради депутатів трудящих від 29.04.1957р. постановлено прийняти пропозиції Ружичнянського райвиконкому та райкому КП України про укрупнення існуючого радгоспу лікарських культур Міністерства охорони здоровя СРСР за рахунок земель колгоспу "Перемога" с. Лісові Гринівці з загальною площею 2628 га орної землі та Староушицького райвиконкому РК КП України про організацію нового радгоспу лікарських культур на базі земель колгоспу "Шлях Леніна", ім. Орджонікідзе, ім. Сталіна, ім. Котовського з загальною площею орної землі 9973 га.

Кабінетом Міністрів України згідно постанови від 28.12.1991р. № 380 постановлено підтримати пропозиції Держхімпрому України та Міністерства охорони здоров`я України про передачу спеціалізованих радгоспів по вирощуванню лікарських рослин Українському державно-акціонерному консорціуму "Укрфітотерапія".

Розпорядженням представника Президента України від 27.05.1993р. № 22 перереєстровано радгосп лікарських рослин на радгосп "Лісогринівецький".

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 158-р від 13.04.2007р. віднесено до сфери управління Мінагрополітики державні підприємства, що займаються виробництвом лікарської сировини, зокрема, радгосп "Лісовогринівецький".

Разом з тим, судом враховано рішення Хмельницького міськрайонного суду по справі № 686/13875/18 від 06.12.2018 (за позовом ОСОБА_1 до ДП Радгосп "Лісовогринівецький" про визнання недійсним державного акту від 28.09.1951 року на вічне користування землею колгоспами № 536253), у якому судом зазначено, що, оскільки радгосп "Лісовогринівецький" є правонаступником колгоспу "Перемога" та радгоспу лікарських рослин, до нього перейшло право користування земельною ділянкою, якою користувались підприємства-попередники, в межах відповідно до державного акту на вічне користування землею колгоспами № 536253.

Таким чином, на підставі вищезазначеного, відповідачем 1 не доведено, що державне підприємство радгосп "Лісовогринівецький" не є правонаступником колгоспу "Перемога" та радгоспу лікарських рослин.

Як встановлено матеріалами справи, зокрема, витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, наданого Фондом державного майна України, та технічними паспортами на будівлі від 07.05.2018р., на балансі Радгоспу "Лісовогринівецький" перебуває окреме нерухоме державне майно (в кількості 48 об`єктів) за місцезнаходженням: Хмельницька обл., Хмельницький райо, с. Лісові Гринівці, вул. Центральна, 4 та с. Скаржинці, вул. Європейська, 1/2, а саме: контора радгоспу (698,3 кв.м); гараж на два автомобілі (108 кв.м); вбиральня (4,3 кв.м); погріб (10 кв.м); прохідна з диспетчерською (45,6 кв.м); лазня (231,6 кв.м); котельня (69,9 кв.м); будинок побуту (180 кв.м); склад мінеральних добрив (260,5 кв.м); артскважина з насосною станцією (23,3 кв.м); склад № 1 (214 кв.м); склад № 2 (222,9 кв.м); склад мінеральних добрив (442,2 кв.м); млин (23,2 кв.м); пункт штучного осіменіння (121,4 кв.м); водонапірна вежа (18,1 кв.м); зерносклад (703,2 кв.м); зерносклад № 2 (706,3 кв.м); зерносклад № 3 (722,1 кв.м); ЗАВ-20 (60 кв.м); вагова (48,1 кв.м); критий тік з асфальтованою площадкою (1782 кв.м); трансформаторна підстанція (12 кв.м); піднавіс для сільськогосподарських машин на 24 місця (1087,3 кв.м); механічна майстерня (685,9 кв.м); теплиця (818,2 кв.м); гараж на 20 автомобілів (894,9 кв.м); склад газових балонів (38 кв.м); пилорама (181,8 кв.м); мийка автомобілів з естакадою (25 кв.м); нафтобаза з огорожею (32 кв.м); котельня (348 кв.м); корівник на 200 голів (699,2 кв.м); корівник на 100 голів з молочним блоком (538,7 кв.м); корівник на 200 голів (620,8 кв.м); телятник (487,3 кв.м); свинарник (691,7 кв.м); телятник (718,8 кв.м); кормоцех (190,8 кв.м); будинок тваринника (79,8 кв.м); кормоцех (320,8 кв.м); сушка 9-го та 10-го каркасу (287 кв.м); будівля сільської ради (102 кв.м); контора бригади (70 кв.м); погріб (10 кв.м); під навіс для сільськогосподарських машин (539,15 кв.м); склад мінеральних добрив (171,5 кв.м); теплиця (1131,84 кв.м).

Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного акта) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу).

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Таку правову позицію надано Верховним Судом України у постанові від 12.10.2016р. по справі № 6-2225цс16.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що перехід права користування на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права на об`єкт нерухомості, що відповідає принципу «superficies solo cedit» - збудоване на землі слідує за нею (постанови Верховного Суду від 15.01.2020р., справа № 204/9373/14-ц; від 20.11.2019р., справа № 307/3902/14-ц; від 27.11.2019р., справа № 461/2328/16-ц).

Судом враховується, що вищезазначене нерухоме майно, незалежно від того, що його власником згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є держава в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України (суб`єкт, який здійснює управління майном), перебуває на балансі у державного підприємства Радгосп "Лісовогринівецький", що підтверджується листом Фонду Державного майна України від 03.10.2018р. та додатком до нього (а.с. 55-57).

У пункті 2 роз`яснення президії ВГСУ № 02-5/35 від 26.01.2000р. (із змінами) "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" зазначено, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до статті 393 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного акта) правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

За приписами статті 152 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного акта) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 155 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного акта) у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Таким чином, беручи до уваги викладене вище, враховуючи, що оскільки за оскаржуваним індивідуальним актом державному підприємству "Хмельницьке" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою, площею 7,6461 га, та на підставі вказаного оскаржуваного акта відповідачу 1 виготовлено та видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою за умов чинності Державного акту на вічне користування землею колгоспами № 536253 від 28.09.1951р., при цьому рішень про добровільну відмову від права користування земельною ділянкою та/або про вилучення земельної ділянки жодним з уповноважених суб`єктів у встановленому законом порядку не приймалось, як і не підтверджено набуття іншою особою права власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані на спірній земельній ділянці, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації № 1563/11 від 07.11.2011р. та про визнання недійним, виданий державним підприємством "Хмельницьке", Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,6461 га, у межах згідно з планом на території Лісогринівецької сільської ради, серія ЯЯ № 333981 від 05.12.2011р. є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :03:007:1058, площею 7,6461 га, що розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький район, Лісовогринівецької сільської ради та державну реєстрацію права постійного користування земельної ділянки згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 333981 від 05.12.2011р. суд зазначає наступне.

Статтею 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного акта) встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають: право власності; речові права, похідні від права власності, у тому числі право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Суб`єкти державної реєстрації прав проводять державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляють у їх реєстрації, забезпечують ведення Державного реєстру прав (ст.ст. 9, 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Так, реєстрація речових прав на землю проводиться відповідно до положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", які є спеціальними нормами для застосування у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст. 26 вказаного Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про держаний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Стаття 24 Закону України "Про держаний земельний кадастр" встановлює, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Відповідно до статті 6 "Про Державний земельний кадастр" ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється державним кадастровим реєстратором.

У відповідності до статті 16 Закону земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Частина 10 статті 24 вищезазначеного Закону, визначає що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Згідно п. 6 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року за № 1051, до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та його територіальних органів належать: здійснення реєстрації заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; заяв про відкликання заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; заяв про надання відомостей з Державного земельного кадастру; повідомлень про виявлення помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру; заяв про виправлення технічних помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру; заяв про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру; заяв в електронній формі про отримання відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; формування поземельних книг на земельні ділянки, внесення записів до них, забезпечення їх зберігання; присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам; тощо.

Пунктом 29 вищенаведеного порядку земельна ділянка є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер земельної ділянки присвоюється за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку, інших відомостей про неї кадастровий номер не змінюється.

Згідно пункту 56 Порядку державний кадастровий реєстратор несе відповідальність за: ведення Поземельної книги відповідно до вимог, зазначених у цьому Порядку; відповідність відомостей, зазначених у Поземельній книзі, відомостям, зазначеним у документах, що є підставою для їх внесення; тотожність відомостей, зазначених у паперовій та електронній (цифровій) формі Поземельної книги. До Державного земельного кадастру державними кадастровими реєстраторами вносяться відомості (зміни до них), зазначені у пунктах 21 - 25 цього Порядку, про об`єкти Державного земельного кадастру.

Внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку, (пункти 66 та 67 Порядку).

Відповідно до п.п. 49-52 вищенаведеного порядку Поземельна книга ведеться за формою згідно з додатком 8 під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (в тому числі у разі їх поділу чи об`єднання, а також відновлення їх меж) відповідно до пунктів 107-137 цього Порядку. Поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа. Поземельна книга в електронній (цифровій) формі засвідчується електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора. Не завірені електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора записи у Поземельній книзі в електронній (цифровій) формі вважаються недійсними. Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки. Внесення відомостей до Поземельної книги в електронній (цифровій) формі є внесенням відомостей до Державного земельного кадастру. До Поземельної книги в електронній (цифровій) формі додаються електронні копії документів, що є підставою для внесення відомостей до неї.

Пунктом 60-62 вказаного Порядку визначено, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою. Державний кадастровий реєстратор письмово повідомляє протягом трьох робочих днів особу, на яку зареєстрована земельна ділянка, про скасування (поновлення) запису за формою згідно з додатком 10.

Суд звертає увагу на те, що Законом України від 05.12.2019 № 340-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набув чинності 16.01.2020р., було внесені відповідні зміни до земельного законодавства з питання скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Так, статтею 79-1 Земельного кодексу України унормовано, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Аналогічні зміни внесені до частини 10 статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Крім того, частина десята статті 24 Закону передбачає, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених в абзацах третьому і четвертому частини десятої, державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав (пункт 11 статті 24 Закону).

При цьому, відповідно до частини 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 05.12.2019 № 340-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом.

Як вбачається із матеріалів справи, в Державному земельному кадастрі наявні відомості про державну реєстрацію за державним підприємством "Хмельницьке" згідно Державного акту від 05.12.2011р. № ЯЯ 333981, виданого на підставі розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації від 07.11.2011р. № 1563/11, права постійного користування земельною ділянкою, кадастровий номер :03:007:1058, площею 7,6461 га цільове призначення 01.01. для ведення товарного сільського виробництва, державна власність.

Оскільки судом встановлено та не потребує доказуванню факт користування спірною земельною ділянкою позивачем (зокрема об`єктами нерухомості на даній земельній ділянці), тому вимога про скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :03:007:1058, площею 7,6461 га, що розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький район, Лісовогринівецької сільської ради та державну реєстрацію права постійного користування земельної ділянки згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 333981 від 05.12.2011р., підлягає задоволенню.

Доводи відповідача 1 про те, що позивач не набув права постійного користування спірною земельною ділянкою, в установленому Законом порядку, оцінюються судом критично, оскільки на час видачі Державного акта на вічне користування землею колгоспами № 536253, радгосп повністю володів правом щодо спірної земельної ділянки (протилежного жодними доказами не спростовано), а відтак прийняття розпорядження Хмельницькою районною державною адміністрацією № 1563/11 від 07.11.2011р., видача державним підприємством "Хмельницьке" Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі (кадастровий номер :03:007:1058) призвело до порушення прав та інтересів позивача.

Суд також не приймає до уваги твердження відповідача 1 про те, що протягом часу з 19 липня 1991 року (дати взяття на облік позивача в ГУ ДПС у Хмельницькій області) до 07 листопада 2011 року, позивач не звертався за оформленням права власності, або права постійного користування спірною земельною ділянкою, в установленому Законом порядку, а відтак такого права не набув. Так, згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2005р. у справі № 1-17/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України, Конституційний Суд України дійшов висновків про те, що громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою, а в п. 5.6. цього Рішення Конституційний Суд України встановив, що є підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт.

Заперечення представника державного підприємства "Хмельницьке" стосовно того, що в матеріалах справи відсутні докази накладення земельної ділянки, кадастровий номер :03:007:1058, на межі земель визначені копією Державного акта № 536253, спростовуються наявним в матеріалах справи технічним висновком, виконаним приватним підприємством "Терн Інвест", яким встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:1058, площею 7,6461 га, згідно зведеного інвентаризаційного плану (додаток 3) входить повністю в межі Державного акта на право вічного користування землею колгоспами від 28.09.1951р. № 536253, площа накладання 7,6461 га, процент накладання 100%.

Позиція відповідача 1 щодо неналежності та недопустимості копії Державного акта № 536253, як доказу, судом не приймається з підстав необґрунтованості. Так, за приписами ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Однак, як слідує з наявних матеріалів справи, позивачем надано належним чином засвідчену копію Державного акта на право вічного користування землею колгоспами від 28.09.1951р. № 536253. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення відповідача 1 із клопотанням до суду про витребування оригіналу означеного документа як у державного підприємства Радгосп "Лісовогринівецький", так і у Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (засновника позивача).

Посилання відповідача 1 у відзиві на рішення господарського суду Хмельницької області від 27.11.2009р. у справі № 21/1910 та на встановленні ним обставини та факти є безпідставними, оскільки зазначене рішення скасовано Рівненським апеляційним господарським судом постановою від 12.04.2011р. та яка залишена в силі постановою Вищого господарського суду України від 23.06.2011р.

Стосовно клопотання відповідача 1 про застосування наслідків спливу строків позовної давності (заявленого усно у судовому засіданні), судом зазначається, що відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частиною 4 статті 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Верховним Судом України у постанові від 27.05.2014р. у справі № 3-23гс14 (5011-32/13806-12) зазначено, що визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Верховний Суд України у постанові від 22.04.2015р. у справі № 6-48цс15 вказав, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, виникнення права на позов пов`язане не з моментом порушення цивільного права суб`єкта, що його реалізує, а з моментом, коли він довідався або міг довідатись про таке порушення, зважаючи при цьому на суб`єктивні та об`єктивні чинники, такі як усвідомлення порушення його права, наявність достатнього обсягу інформації, яка б давала можливість усвідомити те, що право порушено, наявність права на захист інтересів (обсяг повноважень, у тому числі процесуальних, для захисту права).

Судом встановлено, що відповідно до наказу державного підприємства Радгосп "Лісовогринівецький" про проведення інвентаризації № 2 від 01.02.2018р., вирішено провести інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження.

Рішенням № 12 Лісовогринівецької сільської ради від 29 березня 2018 року, державному підприємству Радгосп "Лісовогринівецький" було надано дозвіл на проведення інвентаризації та розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що належить на праві вічного користування Радгоспу "Лісовогринівецький" згідно Державного акта на вічне користування землею колгоспами від 28.09.1951р. № 536253.

Представником позивача зазначено, а також, як слідує зі змісту позовної заяви, при проведенні інвентаризації, виготовлені державним підприємством Радгосп "Лісовогринівецький" технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що належить на праві вічного користування Радгоспу "Лісовогринівецький" згідно Державного акта на вічне користування землею колгоспами від 28.09.1951р. № 536253, орієнтовною площею 2628,2 га, та внесенні відомостей про дану земельну ділянку до Державного земельного кадастру, було встановлено, що в Державному земельному кадастрі, в середині географічних координат згідно Державного акту на вічне користування землею колгоспами № 536253 від 28.09.1951р. наявні відомості про державну реєстрацію за державним підприємством "Хмельницьке" згідно Державного акту від 05.12.2011р. № ЯЯ 333981, виданого на підставі розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації від 07.11.2011р. № 1563/11, права постійного користування земельною ділянкою, кадастровий номер :03:007:1058, площею 7,6461 га.

Отже, перебіг позовної давності у даному випадку для позивача почався з 2018 року, а тому строк позовної давності для звернення із вказаним позовом до суду не пропущено. Позивач звернувся з позовом до суду 25.08.2020р., тобто в межах строку позовної давності.

Беручи до уваги викладене, твердження відповідача 1 щодо пропуску строку позовної давності позивачем у даній справі є необґрунтованим.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пп. 62, 66 рішення від 20.12.2007р. у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Таким чином, дослідивши та надавши правову оцінки вказаним позивачем обставинам, суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права у межах строку позовної давності, а тому заява відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, вищевказані норми законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідачів в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов державного підприємства Радгосп "Лісовогринівецький", Хмельницька обл., Хмельницький район, с. Лісові Гринівці до 1. Державного підприємства "Хмельницьке", Хмельницька обл., Хмельницький район, с. Лісові Гринівці; 2. Хмельницька районна державна адміністрація, м. Хмельницький за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, м. Київ про визнання недійсним розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації № 1563/11 від 07.11.2011р., яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування ДП "Хмельницьке" на земельні ділянки на території Лісовогринівецької сільської ради; про визнання недійним, виданий державним підприємством "Хмельницьке", Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,6461 га, у межах згідно з планом на території Лісогринівецької сільської ради, серія ЯЯ № 333981 від 05.12.2011р.; про скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :03:007:1058, площею 7,6461 га, що розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький район, Лісовогринівецької сільської ради та державну реєстрацію права постійного користування земельної ділянки згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 333981 від 05.12.2011р., задовольнити.

Визнати недійсним розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації № 1563/11 від 07.11.2011р., яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування ДП "Хмельницьке" на земельні ділянки на території Лісовогринівецької сільської ради.

Визнати недійним, виданий державним підприємством "Хмельницьке", Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,6461 га, у межах згідно з планом на території Лісовогринівецької сільської ради, серія ЯЯ № 333981 від 05.12.2011р.

Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :03:007:1058, площею 7,6461 га, що розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький район, Лісовогринівецької сільської ради та державну реєстрацію права постійного користування земельної ділянки згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 333981 від 05.12.2011р.

Стягнути з державного підприємства "Хмельницьке" (Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, вул. Центральна, 4, ідентифікаційний код 31375045) на користь державного підприємства Радгосп "Лісовогринівецький" (Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, вул. Центральна, 4, ідентифікаційний код 00481548) 3153,00 грн. (три тисячі сто п`ятдесят три гривні 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Стягнути з Хмельницької районної державної адміністрації (Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 122/2, ідентифікаційний код 21318806) на користь державного підприємства Радгосп "Лісовогринівецький" (Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, вул. Центральна, 4, ідентифікаційний код 00481548) 3153,00 грн. (три тисячі сто п`ятдесят три гривні 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.12.2020 року.

Суддя С.В. Заверуха

Віддруковано 5 примірника:

1 - до справи;

2 - позивачу (31340, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. лісові Гринівці, вул. Центральна, 4);

3 - відповідачу 1 (31340, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Лісові Гринівці, вул Центральна, 4);

4 - відповідачу 2 (29000, м. Хмельницький, вул. Кам"янецька, 122/2);

5 - третій особі (м. Київ, вул. М. Грушевського, 12/2).

Всім рекоменд. з повідомленням.