ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" грудня 2020 р. Справа № 924/888/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Потербі О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ЛАН", м. Тернопіль

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євразія-Сервіс", м. Дніпро

про стягнення 74794,02 грн., в тому числі: 63515,68 грн. заборгованості за надані послуги, 9890,37 грн. пені та 1387,97 грн. 3% річних

Представники сторін:

від позивача: Гураль Р.В. згідно ордеру серії ВО №1007494 від 03.09.2020р.

від відповідача: не з`явився

У судовому засіданні, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

27.07.2020р. до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроаксіал" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Шепетівський Цукор" 26230,00 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 26.08.2020р. вирішено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

Ухвалою суду від 28.09.2020р. закрито підготовче провадження по справі №924/888/20 та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 26.10.2020р.

У судовому засіданні 26.10.2020р. оголошувалась перерва на 17.11.2020р.

У судовому засіданні 17.11.2020р. оголошувалась перерва на 26.11.2020р.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Димбовського В.В. у період з 25.11.2020р. по 02.12.2020р., судове засідання у справі не відбулося.

Ухвалою суду від 04.12.2020р. судове засідання у справі призначено на 14.12.2020р.

У судовому засіданні 17.11.2020р. суд встановив, що у відповідності до даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ "Євразія-Сервіс" змінено адресу, місцезнаходженням відповідача є адреса: 49005, м. Дніпро, пр.Гагаріна, буд.43, на вказану адресу відповідача направлено ухвалу-повідомлення про час та місце судового засідання по справі №924/888/20.

Судом встановлено, що ухвали суду від 26.08.2020р. (про відкриття провадження у справі), від 09.09.2020р. (про проведення судового засідання в режимі відеоконференції), від 28.09.2020р. (про закриття підготовчого провадження), від 27.10.2020р. (ухвала-повідомлення) та від 17.11.2020р. (ухвала-повідомлення), які надсилались відповідачу за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань отримані, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які знаходяться в матеріалах справи.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача 74794,02 грн., в тому числі: 63515,68 грн. заборгованості за надані послуги, 9890,37 грн. пені та 1387,97 грн. 3% річних.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем договору №080719-01-С від 08.07.2019р. про надання послуг сервісного обслуговування та ремонту сільськогосподарської техніки.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягає на його задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Копії ухвал від 26.08.2020р., від 28.09.2020р., від 27.10.2020р., від 17.11.2020р. та від 04.12.2020р. направлялись на адресу відповідача (Хмельницька область, місто Шепетівка, вулиця Проспект Миру, будинок 28 А) та отримувались представником відповідача 28.08.2020р., 02.10.2020р., 04.11.2020р., 19.11.2020р. та від 07.12.2020р.

Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в процесі розгляду справи відповідач змінив адресу місцезнаходження на адресу м. Дніпро, пр.Гагаріна, буд. 43. Ухвали від 17.11.2020р. та від 04.12.2020р. направлялися на адресу відповідача, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (м. Дніпро, пр.Гагаріна, буд. 43).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008р. у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач, не зважаючи на тривалий розгляд справи (копія ухвали суду про відкриття провадження у справі отримана представником відповідача 28.08.2020р.) не скористався своїм правом на подання відзиву, враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Лан" (виконавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Євразія-Сервіс" (замовник) 08.07.2019р. укладено договір про надання послуг сервісного обслуговування та ремонту сільськогосподарської техніки №080719-01-С, згідно п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з проведення сервісного обслуговування та/або ремонту сільськогосподарської техніки замовника, а замовник в строки та на умовах, передбачених цим Договором, зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги/виконані роботи.

Відповідно до п. 2.1 договору основою для надання виконавцем сервісних послуг є замовлення, що оформляється по кожній окремій с/г техніці, в якому замовник, зокрема, вказує перелік надання послуг.

Згідно з умовами п.2.2 договору сервісні послуги надаються на території сервісного центру Виконавця за адресою: вул. Промислова, 1, с. Товстолуг, Тернопільський р-н, Тернопільська обл.

У відповідності до п. 3.1 договору вартість робіт з сервісного обслуговування та/або ремонту сільськогосподарської техніки, визначається відповідно до розцінок (прайс-листів), які встановлені (існують) у Виконавця.

Згідно з умовами п.3.2 договору вартість сервісних послуг вказується в рахунках та актах виконаних робіт.

Відповідно до п.3.3 Договору у випадку надання сервісних послуг без попередньої оплати, замовник зобов`язаний здійснити оплату протягом 2 (двох) календарних днів з дня надання сервісних послуг згідно з актом виконаних робіт.

Відповідно до п.8.4 Договору у разі порушення термінів оплати замовник сплачує виконавцеві пеню у розмірі 0,1 % (але не більше подвійної облікової ставки НБУ) від суми, термін оплати якої порушений, за кожен день прострочення.

За п. 10.1 договору цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє по "31" грудня 2019 p., а за розрахунками - до повного їх завершення.

Договір підписаний представниками сторін, скріплений відтисками їх печаток.

Позивач виконав роботи (надав послуги) на загальну суму 63515,68 грн. що підтверджується підписаними представниками сторін та скріпленими відтисками їх печаток Актами виконаних робіт (наданих послуг): №251019-2С від 25.10.2019р. на суму 13666,86 грн.; №251019-3С від 25.10.2019р. на суму 18987,66 грн.; №011119-2С від 01.11.2019р. на суму 30861,16 грн.

Невиконання умов договору №080719-01-С від 08.07.2019р., в частині оплати за виконані роботи (надані послуги), мала наслідком звернення позивача з даним позовом до суду з вимогою про відновлення його порушених прав, шляхом стягнення з відповідача 63515,68 грн. заборгованості за надані послуги, 9890,37 грн. пені та 1387,97 грн. 3% річних.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне:

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом, на виконання умов договору між сторонами були підписані акти виконаних робіт (наданих послуг): №251019-2С від 25.10.2019р. на суму 13666,86 грн.; №251019-3С від 25.10.2019р. на суму 18987,66 грн.; №011119-2С від 01.11.2019р. на суму 30861,16 грн., що підтверджує факт належного надання позивачем вищевказаних послуг та їх прийняття без жодних заперечень щодо кількості та якості відповідачем на загальну суму 63515,68 грн.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що розрахунки за надані послуги проводяться протягом 2 календарних днів з дня надання сервісних послуг згідно з актом виконаних робіт.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, з врахуванням положень п.3.3 договору відповідач повинен був сплатити кошти протягом 2 календарних днів з дня надання сервісних послуг згідно з актами виконаних робіт, а саме: за актом №251019-2С від 25.10.2019р. зобов`язаний сплатити 13666,86 грн. до 28.10.2019р.; за актом №251019-3С від 25.10.2019р. зобов`язаний сплатити 18987,66 грн. до 28.10.2019р.; за актом №011119-2С від 01.11.2019р. зобов`язаний сплатити 30861,16 грн. до 04.11.2019р.

Оскільки відповідач всупереч умовам договору та положенням ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг, у останнього станом на момент розгляду спору існує непогашена перед позивачем заборгованість у розмірі 63515,68 грн.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмові, речові і електронні докази.

Отже, приймаючи до уваги зазначене та враховуючи, що відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання зобов`язання щодо повної оплати наданих позивач послуг згідно договору, суд приходить до висновку, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та строк оплати, у відповідності до умов договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 63515,68 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу 1387,97 грн. 3% річних, загалом за період з 28.10.2019р. по 12.06.2020р.

Суд, здійснивши перевірку поданого розрахунку в системі "Законодавство", дійшов висновку, що позивачем правомірно в межах можливих нарахувань нараховано 3% річних. За таких обставин стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 1387,97 грн. за період з 28.10.2019р. по 12.06.2020р.

Також позивачем нараховано відповідачу 9890,37 грн. пені.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України, виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з п.п.1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст.551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Як вже зазначалось, у п.8.4 договору сторони погодили, що у разі порушення термінів оплати замовник сплачує виконавцеві пеню у розмірі 0,1 % (але не більше подвійної облікової ставки НБУ) від суми, термін оплати якої порушений, за кожен день прострочення.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що він проведений невірно, оскільки позивачем неправильно визначено період нарахування пені.

Позивачем визначено період нарахування пені на заборгованість в розмірі 13666,86 грн. з 28.10.2019р. по 12.06.2020р., на заборгованість в розмірі 18987,66 грн. з 28.10.2019р. по 12.06.2020р. та на заборгованість в розмірі 30861,16 грн. з 04.11.2019р. по 12.06.2020р.

При цьому, у розрахунку пені позивач здійснював нарахування на облікову ставку НБУ.

Відповідно, з врахуванням розрахунків позивача, вірними будуть нарахування пені за наступні періоди: на заборгованість в розмірі 13666,86 грн. з 28.10.2019р. по 12.06.2020р. розрахунок пені - 1717,06 грн., на заборгованість в розмірі 18987,66 грн. з 28.10.2019р. по 12.06.2020р. розрахунок пені - 2385,55 грн. та на заборгованість в розмірі 30861,16 грн. з 04.11.2019р. по 12.06.2020р. розрахунок пені - 3774,77 грн.

Враховуючи зазначене, суд, здійснивши (за допомогою системи "Законодавство") перерахунок пені, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору, встановив, що обґрунтованою до стягнення з відповідача за порушення ним строків сплати заборгованості, є сума пені в розмірі 7877,38 грн.

В частині вимог про стягнення з відповідача 2012,99 грн. пені належить відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євразія-Сервіс" (49005, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр.Гагаріна, буд. 43, код 32046019) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ЛАН" (м. Тернопіль, вул. Степана Будного, 4А, код 32941987) 63515,68 грн. (шістдесят три тисячі п`ятсот п`ятнадцять гривень 68 коп.) заборгованості за надані послуги, 7877,38 грн. (сім тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 38 коп.) пені, 1387,97 грн. (одна тисяча триста вісімдесят сім гривень 97 коп.) 3% річних, 2045,43 грн. (дві тисячі сорок п`ять гривень 43 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

У частині позовних вимог про стягнення з відповідача 2012,99 грн. пені відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст складено 21.12.2020р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 3 примірника:

1 - в матеріали,

2 - позивачу (46400, м. Тернопіль, вул. Степана Будного, 4А),

3, 4- відповідачу (30400, Хмельницька область, місто Шепетівка, вулиця Проспект Миру, будинок 28 А; 49005, м. Дніпро, пр.Гагаріна, буд. 43).

Всім рек. з повід.