ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 рокуСправа № 912/1109/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Міністерства оборони України (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168)

Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" (вул. Вінницька, 14/39, м. Київ, 03151)

до фізичної особи-підприємця Гребенюка Андрія Владиславовича ( АДРЕСА_1 )

за участю третіх осіб, які не заявляють вимог на предмет спору на стороні позивача:

Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький (пров. Училищний, б. 8, м. Кропивницький, 25006),

Фонду Державного майна України (вул. Кутузова, 18/9, м. Київ-133, 01601),

Кабінету Міністрів України (вул. Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008),

Філії Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "1080-Управління начальника робіт" (вул. Доровольського, 5а, м. Кропивницький, 25006),

за участю третьої особи, яка не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізичної особи-підприємця Непоменка Олексія Федоровича ( АДРЕСА_2 )

про визнання права власності та витребування майна

секретар судового засідання Пастухова А.Ю.

Представники:

від позивача 1 - Вологжаніна О.Д. , довіреність № 220/554/Д від 23.09.19 ;

від позивача 2 - Івашін Є.В. адвокат, ордер серія ВА №1004260 від 07.05.2020;

від відповідача - адвокат Константінов О.Ф. ордер серія ВА №1004260 від 07.05.2020;

від 3-ї особи (Кабінет Міністрів України) - Капиш В.М. наказ №907 від 26.12.19 ;

від 3-ї особи (Квартирно-експлутаційний відділ м. Кропивницький) - Полонець О.А. , довіреність № 125 від 17.01.20;

від 3-ї особи (ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі Кіровоградської Філії державного підприємства України "Укрвійськбуд" 1080 Управління начальника робіт) - участі не брали;

від 3-ї особи (Фонд державного майна України ) - участі не брали;

від 3-ї особи ( ФОП Непоменко Олексій Федорович) - ОСОБА_1 (особисто);

слухач ОСОБА_2 ;

в засіданні присутній прокурор Гриник А.О. посвідчення №050967 від 24.09.18;

в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Міністерства оборони України та Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" до фізичної особи-підприємця Гребенюка Андрія Владиславовича про

- визнання за Державою Україна в особі Міністерства оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, код 00034022) право власності на нерухоме майно, а саме: 3/50 частин будівель, що складаються з казарми (Літер С,С1), загальною площею 583,4 кв.м. сараю (літ. 3) загальною площею 78,8 кв.м., сараю (літ. К) загальною площею 23,2 кв.м., будівлі гаражу (літ. М), загальною площею 75,5 кв.м., будівлі складу, загальною площею (МІ) 42,3 кв.м., сараю (літ. Н) загальною площею 81,8 кв.м., сараю (літ. Н1) загальною площею 5,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- витребування шляхом вилучення у ОСОБА_3 - нерухомого майна у вигляді нежитлових приміщень 3/50 частин будівель по АДРЕСА_3 , що складаються з казарми (Літер С,С1), загальною площею 583,4 кв.м. сараю (літ. 3) загальною площею 78,8 кв.м., сараю (літ. К) загальною площею 23,2 кв.м., будівлі гаражу (літ. М), загальною площею 75,5 кв.м., будівлі складу, загальною площею (МІ) 42,3 кв.м., сараю (літ. Н) загальною площею 81,8 кв.м., сараю (літ. НІ) загальною площею 5,9 кв.м., та передати їх в експлуатацію державному підприємству Міністерства оборони України Укрвійськбуд (вул. Вінницька, 14/39, м. Київ, 03151, код 24308300) в особі його філії ( 1080-Управління начальника робіт, вул. Добровольського, 5-А, м. Кропивницький, 25006, код 24971286). Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог Міністерство оборони України зазначило, що у зв`язку із неправомірним набуттям права власності на спірне майно фізичною особою-підприємцем Непоменком Олексієм Федоровичем, яке в подальшому було відчужене за договором дарування № 728 від 06.12.2012 на користь фізичної особи-підприємця Гребенюка Андрія Владиславовича, позовні вимоги підлягають задоволенню.

19.03.2020 господарський суд залишив позовну заяву без руху встановивши позивачу строк на усунення недоліків.

02.04.2020 в межах строку, визначеного судом позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 03.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29.04.2020.

28.04.2020 до суду від Кабінету Міністрів України надійшли письмові пояснення у яких позовні вимоги підтримані у повному обсязі.

29.04.2020 суду від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницького та Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійсьбуд" надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, які не містять електронного цифрового підпису, а тому суд їх не розглядав.

29.04.2020 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 27.05.2020.

08.05.2020 до суду від Фонду Державного майна України надійшли письмові пояснення у якому 3-я особа просить суд задовольнити позов в повному обсязі та провести розгляд справи без участі представника Фонду Державного майна України.

21.05.2020 до суду від відповідача надійшов відзив, у якому фізична особа-підприємець Гребенюк Андрій Владиславович просить суд відмовити в задоволенні позову. Також у відзиві містяться клопотання про витребування від Господарського суду м. Києва справи №24/612-б-43/234 про банкрутство Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" та про витребування з Обласного комунального підприємства "Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" інвентаризаційну справу на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Кропивницький, вул. Добровольського, 5-а.

В судовому засіданні представником відповідача повідомлено про фактичну адресу ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_4 , з проханням надсилати поштові відправлення на зазначену адресу.

26.05.2020 до суду від Міністерства оборони України надійшло клопотання, у якому позивач просить суд призначити у справі судову будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу у справі та витребувати відповідні докази для проведення експертизи.

26.05.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати у Міністерства оборони України, як у центрального органу управління Збройних Сил України - рішення розпорядчого характеру, прийнятого у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", про закріплення за військовою частиною Збройних Сил України нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Кіровоград, вул. Добровольського, 5а.

27.05.2020 до суду від Філії Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "1080-Управління начальника робіт" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із встановленням на території України карантину.

Також, 27.05.2020 на електронну адресу суду надійшли клопотання позивача та Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" про відкладення розгляду справи, які не містять електронного цифрового підпису, а тому суд їх не розглядає.

Ухвалою від 27.05.2020 господарський суд відклав підготовче засідання у справі та постановив - враховуючи постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та постанову №392 від 20.05.2020 Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" підготовче засідання для розгляду справи буде призначено додатково ухвалою суду, яку буде направлено на адресу учасників справи.

08.05.2020 до суду від Фонду Державного майна України надійшли письмові пояснення у яких 3-я особа просить суд задовольнити позов в повному обсязі та провести розгляд справи без участі представника Фонду Державного майна України. У вказаних письмових поясненнях 3-я особа також заявляє клопотання про визнання поважними причини пропуску процесуального строку для подання пояснень та його поновлення у справі у зв`язку із введенням на території України карантину.

Ухвалою від 17.06.2020 господарський суд призначив підготовче засідання у справі до 08.07.2020.

23.06.2020 до господарського суду від Кабінету Міністрів України надійшли додаткові письмові пояснення, у яких підтримано позовні вимоги.

24.06.2020 до суду від ФОП Непоменка О.Ф. надані письмові пояснення у яких заперечено позовні вимоги у повному обсязі.

24.06.2020 до суду відповідачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

06.07.2020 до суду від Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без участі представника.

07.07.2020 від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницькийдо суду надійшло пояснення до позову.

08.07.2020 до суду від позивача 1 надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

08.07.2020, 15.09.2020 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 02.10.2020.

08.07.2020 від Міністерства оборони України надійшло клопотання № 202 від 06.07.2020 (вх. 2219/20 від 08.07.2020) про:

- витребування у міської ради міста Кропивницького договорів оренди земельної ділянки по вул. Добровольського, 5а, які укладалися з ОСОБА_1 по теперішній час з документами, які були підставою для укладання вказаного договору (оригінали для огляду в суді, а копії для долучення до матеріалів судової справи);

- витребування у міської ради міста Кропивницького копії рішення 2014 року, на підставі якого був укладений останній договір оренди виданий 16.06.2014 Кіровоградською міською радою з ОСОБА_1 .

Ухвалою від 08.07.2020 господарський суд відмовив в задоволенні клопотання Фонду Державного майна України про визнання поважними причин пропуску процесуального строку для подання пояснень та його поновлення, оскільки такий строк не пропущений.

14.08.2020 від позивача 1 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач 1 просить суд задовольнити позовні вимоги.

11.09.2020 до суду від Кабінету Міністрів України надійшли міркування на письмові пояснення Фізичної - особи підприємця Непоменка О.Ф.

15.09.2020 до суду від Міністерства оборони України надійшло клопотання б/н б/д (вх. 3008/20 від 15.09.2020) про призначення судової військової товарознавчої експертизи, у якому позивач 1 просить суд призначити судову військову товарознавчу експертизу у справі № 912/1109/20 військового майна, а саме: нежитлових будівель казарми (літ. С, СІ), сараю (літ. 3), гаражу (літ. К), гаражу (літ. М), складу (МІ), сараю (літ. Н), сараю (літ. НІ) по вул. Добровольського, 5-А, у м. Кропивницькому.

Також, 15.09.2020 від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі.

28.09.2020 до суду від позивача 1 надійшли письмові пояснення №304 від 24.09.2020, у яких позивач просить, для встановлення об`єктивних обставин у справі та отримання інформації, яка може вплинути на подальший розгляд справи необхідно витребувати у міської ради міста Кропивницького копію рішення про вилучення земельної ділянки та передачу її до земель промисловості (дата на номер невідомий), рішення №1597 від 08 грудня 2005 року, № 731 від 30 червня 2011 року та №3090 від 24 квітня 2014 року на підставі яких були укладені договори оренди між Кіровоградською міською радою та ОСОБА_1 , а також звернення (заяви) ОСОБА_1 з доданими документами, які були підставою для укладання вказаних договорів (оригінали для огляду в суді, а копії для долучення до матеріалів судової справи).

Також, 28.09.2020 до суду від позивача 1 надійшло клопотання про призначення експертизи, в якому Міністерства оборони України просить призначити судову військову товарознавчу експертизу у справі № 912/1109/20 військового майна, а саме: нежитлових будівель казарми (літ. С, СІ), сараю (літ. 3), гаражу (літ. К), гаражу (літ. М), складу (МІ), сараю (літ. Н), сараю (літ. НІ) по вул. Добровольського, 5-А, у м. Кропивницькому.

30.09.2020 від відповідача надійшли пояснення щодо заявлених клопотань по справі, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні клопотань про призначення експертиз та витребування доказів.

01.10.2020 до суду від Фізичної особи-підприємця Непоменка О.Ф. надійшла заява про проведення засідання суду без участі представника.

Також 01.10.2020 до суду від відповідача надійшли пояснення, в яких відповідач, зокрема, просить суд закрити провадження у справі.

Ухвалою від 02.10.2020 господарський суд у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця Гребенюка Андрія Владиславовича про закриття провадження у даній справі від 01.10.2020 - відмовив. У задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця Гребенюка Андрія Владиславовича від 21.05.2020 про витребування з Господарського суду м. Києва матеріалів справи №24/612-б-43/234 про банкрутство Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" - відмовив. Клопотання фізичної особи-підприємця Гребенюка Андрія Владиславовича від 21.05.2020 про витребовування доказів - задовольнив. Витребував з Обласного комунального підприємства "Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" інвентаризаційну справу на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Кропивницький, вул. Добровольського, 5а. Клопотання Міністерства оборони України про витребування доказів від 26.05.2020, від 15.09.2020 та від 28.09.2020 задовольнив. Витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю "Експертно-технічне бюро" - Бюро технічної інвентаризації (БТІ), інвентаризаційні справи будівель і споруд по вул. Добровольського, 5а, у м. Кропивницький (Кіровоград), а саме: казарми (літ. С, С1), сарай (літ. 3), гараж (літ. К), гараж (літ. М), склад (М1), сарай (літ. Н), сарай (літ. Н1). Продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів. Оголосив перерву в підготовчому засіданні у справі №912/1109/20 до 19.10.2020.

05.10.2020 до суду від Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" надійшло клопотання №238-юр від 02.10.2020 (вх. 12366/20 від 05.10.2020) про долучення до матеріалів справи копії рішення Господарського суду Полтавської області від 07.05.2018 у справі № 917/154/15, копії Постанови Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 912/1231/15-г, копії постанови Східного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у справі № 917/154/15 та копії Постанови Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 917/154/15.

16.10.2020 відповідачем до суду подані письмові пояснення.

19.10.2020 від позивача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

19.10.2020 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 28.10.2020.

27.10.2020 від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності.

28.10.2020 від Кабінету Міністрів України надійшли заперечення на заяву про застосування строків позовної давності.

Також, 28.10.2020 до суду від позивача 2 надійшли письмові пояснення, в яких позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

В підготовчому засіданні представником Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" подано пояснення з додатковими доказами, а саме: засвідчені копії актів приймання-передачі основних засобів, форма ОЗ-1 "бюджет", затверджених 22.02.1999; засвідчену копію ліквідаційного балансу військової частини НОМЕР_1 , затвердженого 10.06.1999; засвідчену копію передавального балансу військової частини А-1689 від 01.04.1999.

Також, представником позивача 2 заявлено усне клопотання про поновлення строку на подання додаткових доказів, оскільки необхідність надання вказаних доказів виникла після ознайомлення представником 28.10.2020 з інвентаризаційною справою спірного майна.

Ухвалою від 28.10.2020 господарський суд відмовив в задоволенні клопотання Міністерства оборони України б/н б/д (вх. 1771/20 від 26.05.2020) про призначення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертиз. Відмовив в задоволенні клопотання від 26.05.2020 (вх. 1750/20 від 26.05.2020) фізичної особи-підприємця Гребенюка Андрія Владиславовича про витребування доказів. Відмовив в задоволенні клопотання № 202 від 06.07.2020 (вх. 2219/20 від 08.07.2020) Міністерства оборони України про витребування доказів. Відмовив в задоволенні клопотання Міністерства оборони України б/н б/д (вх. 3008/20 від 15.09.2020) про призначення судової військової товарознавчої експертизи. Відмовив в задоволенні клопотання Міністерства оборони України б/н б/д (вх. 3138/20 від 28.09.2020) про призначення судової військової товарознавчої експертизи. Клопотання №238-юр від 02.10.2020 (вх. 12366/20 від 05.10.2020) Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" про долучення до матеріалів справи доказів залишив без розгляду. Усне клопотання представника Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" про поновлення пропущеного процесуального строку для подачі доказів задовольнив. Поновив Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" строк для подачі доказів до 28.10.2020. Прийняв в якості доказів: засвідчені копії актів приймання-передачі основних засобів, форма ОЗ-1 "бюджет", затверджених 22.02.1999; засвідчену копію ліквідаційного балансу військової частини А-1689, затвердженого 10.06.1999; засвідчену копію передавального балансу військової частини А-1689 від 01.04.1999. Закрив підготовче провадження та призначив справу № 912/1109/20 до судового розгляду по суті на 06.11.2020. Резервна дата - 20.11.2020.

06.11.2020, 20.11.2020 в судовому засіданні оголошувалися перерви до 25.11.2020.

24.11.2020 від позивача 2 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів. Також, у поданому клопотанні заявник просить суд поновити строк на подачу доказів у зв`язку з тим, що зазначенні докази Державне підприємство Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" отримало лише 12.11.2020 та 13.11.2020.

25.11.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника фізичної особи-підприємця Гребенюка Андрія Владиславовича.

Ухвалою від 25.11.2020 господарський суд клопотання №315/юр від 19.11.2020 Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" про поновлення процесуального строку на подачу доказів задовольнив. Поновив Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" строк на подачу доказів до 25.11.2020. Приєднав до матеріалів справи письмові докази подані разом з клопотання №315/юр від 19.11.2020. Оголосив перерву в судовому засіданні у справі №912/1109/20 до 04.12.2020.

В 25.11.2020 в судовому засіданні Заступником Військового прокурора Кіровоградського гарнізону Південного регіону України А. Гриник подано заяву №6-2-1463 вих. 20 від 25.11.2020 про вступ прокурора у справу, провадження в якій відкрито за позовом інших осіб на підставі ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні представники позивачів та третіх осіб на стороні позивачів просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача та ФОП Непоменко просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані сторонами докази, заслухавши представників учасників справи, господарський суд встановив таке.

Статтею 1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" передбачено, що "управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб".

Повноваження Кабінету Міністрів України та порядок відчуження та списання об`єктів державної власності у сфері управління об`єктами державної власності передбачені у п.п. и) п. 18 ч. 2 ст. 5 вказаного Закону.

Статтею 5-1 визначені повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері управління об`єктами державної власності та п.п. 16) п. 1 вказує, що він погоджує відчуження, передачу в оренду (користування), заставу (іпотеку), списання майна державних підприємств, що належать до сфери його управління, передачу в оренду, заставу цілісних майнових комплексів державних підприємств, що належать до сфери його управління.

Тобто, рішення про відчуження державного майна, що належить до сфери управління Міністерства оборони України приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністра оборони України.

Свідоцтво про право власності від 21.01.2003 №29, яке видане на підставі рішення Кіровоградського міськвиконкому від 14.01.2003 №65 посвідчує, що комплекс будівель за адресою м. Кіровоград, вул. Добровольського, 5а дійсно належить Державі в особі Верховної Ради на праві повного господарського відання державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" (а.с. 14 т.1).

05.02.2003 ОСОБА_1 придбав у Державного підприємства Міністерства оборони "Укрвійськбуд" 3/50 частин будівель, що складаються з казарми (Літер С,С1), загальною площею 583,4 кв.м. сараю (літ. 3) загальною площею 78,8 кв.м., сараю (літ. К) загальною площею 23,2 кв.м., будівлі гаражу (літ. М), загальною площею 75,5 кв.м., будівлі складу, загальною площею (МІ) 42,3 кв.м., сараю (літ. Н) загальною площею 81,8 кв.м., сараю (літ. НІ) загальною площею 5,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Договір купівлі-продажу зареєстрований на Західно-Українській біржі нерухомості 05.02.2003 № 12-03/12 без нотаріального посвідчення (а.с. 31-32 т.1).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.05.2003 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнаний дійсним договір купівлі продажу 3/50 частин будівель, що складаються з казарми (Літер С,С1), загальною площею 583,4 кв.м. сараю (літ. 3) загальною площею 78,8 кв.м., сараю (літ. К) загальною площею 23,2 кв.м., будівлі гаражу (літ. М), загальною площею 75,2 кв.м., будівлі складу, заг. площею(МІ) 42,3 кв.м., сараю (літ. Н) загальною площею 81,8 кв.м., сараю (літ. НІ) загальною площею 5,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , укладений між ОСОБА_1 та державним підприємством Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" та зареєстрований в Західно-Українській біржі нерухомості 05.02.2003 № 12-03/12 без нотаріального посвідчення. Визнано право власності на вказане майно за ОСОБА_1 .

На підставі зазначеного рішення ФОП Непроменко О.Ф. набув права власності на комплекс будівель, згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, який міститься в інвентаризаційній справі (а.с. 229).

Ухвалою від 21.02.2013 № провадження 22-ц/781/97/13 Апеляційний суд Кіровоградської області апеляційну скаргу державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" задовольнив частково, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.05.2003 скасував, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд", "Західно -Української" біржі нерухомості про визнання дійсним договору купівлі-продажу, права власності - закрив (а.с. 28-30 т. 1).

Після скасування рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.05.2003, спірне майно 06.12.2012 було безоплатно відчужене ОСОБА_3 , на підставі договору дарування укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією з Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 22.01.2020 р. (а.с. 16-19 т.1) та Договором дарування від 06.12.2012 (а.с. 43-44 т. 2).

На момент укладання договору дарування як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_3 були зареєстровані як фізичні особи- підприємці. Крім того, третьою особою на стороні відповідача підтверджено, що спірне майно використовується у підприємницькій діяльності.

За твердженнями позивачів, оскільки спірне майно відчужене без дозволу Кабінету Міністрів України, особою, яка не уповноважена на відчуження військового майна, враховуючи нікчемність Договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Західно-Українській біржі нерухомості 05.02.2003 № 12-03/12, який було укладено у справі про фіктивне банкрутство Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" позивачі звернулися з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.01.2008, апеляційне провадження та провадження у справі № 24/612-б-43/234 припинено на підставі ст. 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Вказаною постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.01.2008 у справі № 24/612-б-43/234 встановлено наступне:

"Вироком Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007р. у кримінальній справі №1-175/07 по обвинуваченню ОСОБА_4 (заступника генерального директора по фінансово-економічній роботі ДП МОУ "Укрвійськобуд") у діях за ст. 218 Кримінального кодексу України, як завідомо неправдиву інформацію про фінансову неспроможність виконання вимог кредиторів і зобов`язань перед бюджетом, на стадії санації боржника встановлено факт фіктивного банкрутства ДП МОУ "Укрвійськобуд". Цей факт, який встановлено вироком суду у кримінальній справі є преюдиціальним для даної справи. Фіктивність (удаваність, вигаданість) означає невідповідність дійсності інформації про фінансову неплатоспроможність боржника, тому справа про його банкрутство має бути припинена. Що стосується вже сплаченого боржником (і одночасно санатором) боргу чи його частини, то необхідно мати на увазі, що заборгованість погашалась з урахуванням вимог Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" і ці операції співпадають і відповідають цивільно-правовим зобов`язанням боржника, а в частині несплачених на користь поточних кредиторів коштів, то зобов`язання має виконуватись за настанням відповідних строків і у випадку спору - вирішуватись у позовному порядку.

Крім цього, необхідно врахувати і сплату боргу перед конкурсними кредиторами, що відповідно до ст. 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" тягне за собою припинення провадження у справі про банкрутство."

Тобто, як вбачається з вказаної постанови, провадження у справі було фактично припинено з двох підстав: фіктивності банкрутства та сплати боргу перед конкурсними кредиторами.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом наведеної норми преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

В постанові Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007 у справі №24/612-б-43/234 судом досліджено вирок Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 у кримінальній справі №1-175/07 по обвинуваченню ОСОБА_4 (заступника генерального директора по фінансово-економічній роботі ДП МОУ "Укрвійськбуд") у діях за ст. 218 Кримінального кодексу України.

Таким обставинам у справі №24/612-б-43/234 судом апеляційної інстанції було надано оцінку та встановлено надання завідомо неправдивої інформації про фінансову неспроможність виконання вимог кредиторів і зобов`язань перед бюджетом, на стадії санації боржника та встановлено факт фіктивного банкрутства Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд".

Цей факт, який встановлено в постанові Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007 у справі №24/612-б-43/234 є преюдиціальним для справи № 912/1109/20.

Згідно з імперативними приписами ч. 2 ст. 6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" (в редакції, чинній на момент укладення біржової угоди від 05.02.2003), рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України.

Сторонами не доведено, що Міністерство оборони України направляло подання, а Кабінет Міністрів України приймав рішення за поданням Міністерства оборони України стосовно відчуження спірного нерухомого майна, як того вимагають норми ч. 2 ст. 6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України".

Отже, порушення вимог ч. 2 ст. 6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" та п.4.4 Статуту Державного підприємства "Укрвійськбуд", що полягає у незаконному самовільному відчуженні ДП "Укрвійськбуд" державного нерухомого майна (без згоди Міністерства оборони України та без рішення Кабінету Міністрів України) є підставою вважати, що спірне нерухоме майно вибуло з державної власності незаконно та поза волею власника, оскільки державне підприємство, за яким майно було закріплено на праві господарського відання, не вправі було самостійно ним розпоряджатися.

Як вже було зазначено, вироком Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 у кримінальній справі №1-175/07 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007 у справі №24/612-б-43/234 було встановлено факт фіктивного банкрутства ДП МОУ "Укрвійськбуд".

Відчуження майна у процедурі банкрутства, яке в судовому порядку було визнано фіктивним, безумовно свідчить про відсутність волі власника на таке відчуження і про вибуття майна із володіння держави внаслідок скоєння кримінального правопорушення.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, серед способів захисту цивільних прав та інтересів судом, встановлено визнання права.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності.

Виходячи зі змісту наведених норм, позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

За змістом ст. 392 Цивільного кодексу України, передбачений нею спосіб захисту спрямований не на виникнення за рішенням суду права власності позивача, а на підтвердження наявного у позивача права власності, набутого раніше на законних підставах.

Право на пред`явлення позову про витребування майна з незаконного володіння, унормовано ст. 387 Цивільного кодексу України, за приписами якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до системного тлумачення приписів ст. 387 Цивільного кодексу України, у поєднанні з комплексом норм, що регулюють набуття і реалізацію права власності, передбачений цією нормою спосіб захисту права власності є матеріально-правовою вимогою власника, що на момент подання позову фактично не володіє своїм індивідуально визначеним майном, до не власника, що на момент подання позову незаконно фактично володіє цим майном, про вилучення цього майна в натурі.

Тобто, позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник індивідуально визначеного майна.

Згідно з ч. 1 ст. 397 Цивільного кодексу України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Виходячи з цієї норми, фактичне володіння передбачає фактичне панування особи над річчю.

Під незаконним володінням слід розуміти фактичне володіння річчю, яке не має правової підстави (передбаченої законом, договором чи адміністративним актом) або правова підстава якого відпала чи визнана недійсною.

Тобто відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про незаконність свого володіння майном (добросовісний набувач).

Згідно зі ст. 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього.

Суд не погоджується з твердженням відповідача та третьої особи на стороні відповідача про те, що ФОП Гребенюк А.В. є добросовісним набувачем.

За змістом ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідач набув право власності на спірне майно на підставі договору дарування від 06.12.2012, тобто безоплатно. Крім того, суд звертає увагу на те, що вказаний договір було укладено після скасування рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.05.2003, яке було підставою для реєстрації права власності на спірні будівлі за ОСОБА_1 .

На підставі наявних у справі матеріалів та обставин встановлених судами по іншим справам, господарський суд приходить до висновку, що укладення біржової угоди від 02.12.2005 № 27-05/12, яка не була посвідчена нотаріально, у процедурі фіктивного банкрутства, поза волею власника, реєстрація права власності на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано, подальше дарування об`єктів нерухомості не призвело до припинення права власності держави на спірне майно, а відтак, оскільки на теперішній час наявність у держави відповідного права власності не визнається відповідачем, то воно потребує захисту шляхом задоволення позову про визнання права власності в порядку передбаченому ст. 392 Цивільного кодексу України.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, усі інші твердження та доводи відповідача не спростовують вищевикладених висновків суду, отже, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується заяв про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частинами 4, 5 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника; законодавчою підставою для втрати особою права власності у часі є положення Цивільного кодексу України про набувальну давність (ст. 344 Цивільного кодексу України); оскільки, позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі ст. 392 Цивільного кодексу, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного суду від 18.02.2020 у справі № 917/154/15.

У даній справі вимоги про витребування майна в порядку ст. 388 Цивільного кодексу України є похідними від вимог про визнання права власності на спірне майно у відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України, оскільки на теперішній час наявність у держави відповідного права власності не визнається відповідачем, то воно потребує захисту шляхом задоволення позову про визнання права власності в порядку передбаченому ст. 392 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, враховуючи, що позов у цій справі, в даному конкретному випадку, правомірно заявлено на підставі ст. 392, 388 Цивільного кодексу України, право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника, отже, звернувшись з позовом у даній справі 16.03.2020 позивачі не пропустили строк позовної давності, а порушене право підлягає захисту.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) у другому реченні того ж абзацу - охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) у другому абзаці - визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:

Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору, а не лише органів державної влади та місцевого самоврядування.

Право держави витребувати нерухоме майно з огляду на доведену незаконність і безпідставність його відчуження передбачене у чинному законодавстві України. Відповідні приписи стосовно охорони права власності і регламентування підстав для витребування майна з чужого незаконного володіння є доступними, чіткими та передбачуваними.

Господарським судом встановлено, що майно вибуло з володіння власника поза його волею.

Повернення у державну власність нерухомого майна, незаконно відчуженого в процедурі фіктивного банкрутства, що було наслідком вчинення кримінального правопорушення, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом цього майна як майна Збройних Сил України.

У спорах стосовно майна Збройних Сил України держава, втручаючись у право мирного володіння відповідним майном з боку приватних осіб, беручи до уваги проведення в Україні Антитерористичної операції (АТО) та Операції об`єднаних сил (ООС) може захищати загальні інтереси, зокрема, у підтриманні обороноздатності, суверенітету, незалежності, територіальної цілісності і недоторканності кордону, захисту життя і здоров`я людей (статті 1, 2, 3 Конституції України). Ці інтереси реалізуються через повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном Збройних Сил України (Закон України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України"). Заволодіння приватними особами таким майном всупереч чинному законодавству, зокрема без належного дозволу уповноваженого на те органу та внаслідок продажу майна під час фіктивної процедури банкрутства може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на забезпечення суверенітету, незалежності, територіальної цілісності і недоторканності кордону держави Україна, захисту життя і здоров`я людей проживаючих на її території.

В силу об`єктивного цільового призначення вказаного майна, набувач такого майна проявивши розумну обачність, міг та повинен був знати про те, що це майно належить до майна Збройних Сил України.

З огляду на все викладене вище, в даному конкретному випадку, загальний інтерес всього суспільства на забезпечення суверенітету, незалежності, територіальної цілісності і недоторканності кордону держави Україна, захисту життя і здоров`я людей проживаючих на її території у цій справі переважає приватний інтерес відповідача у збереженні права на вказане нерухоме майно.

Відтак, втручання у право володіння майном відповідачем переслідує легітимну мету і цей захід є пропорційним легітимній меті втручання у право.

З огляду на викладені обставини, господарський суд вважає, що позивачами правомірно обрано спосіб захисту порушеного права власності держави на спірне майно шляхом визнання права власності на це майно та витребування майна від добросовісного набувача.

Суд також звертає увагу на те, що згідно з Висновком експерта №103/20 від 25.05.2020 (т.2 а.с. 171-174) та актом обстеження 3/50 частин цілісного майнового комплексу за адресою: м. Кропивницький, вул. Добровольського, 5-а від 06.05.2020 (т.2 а.с. 70), що не заперечується відповідачем на даний час в наявності знаходиться тільки будівля - казарма (літера С, С1), згідно з архівною довідкою, що міститься в інвентаризаційної справі (а. 246) площею 584,2 кв.м , а отже вимога про витребування майна підлягає задоволенню частково.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу, покладається на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за Державою Україна в особі Міністерства оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ідентифікаційний код 00034022) право власності на нерухоме майно, а саме: 3/50 частин будівель, що складаються з казарми (Літер С,С1), загальною площею 584,2 кв.м., сараю (літ. З) загальною площею 78,8 кв.м., сараю (літ. К) загальною площею 23,2 кв.м., будівлі гаражу (літ. М) загальною площею 75,5 кв.м., будівлі складу загальною площею (МІ) 42,3 кв.м., сараю (літ. Н) загальною площею 81,8 кв.м., сараю (літ. Н1) загальною площею 5,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Добровольського, 5-А.

Витребувати шляхом вилучення від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) та передати державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" (вул. Вінницька, 14/39, м. Київ, 03151, ідентифікаційний код 24308300) в особі його філії "1080-Управління начальника робіт" (вул. Добровольського, 5-А, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код 24971286) 3/50 частин будівель по вул. Добровольського, 5-А, у м. Кропивницькому, а саме: казарми (Літер С,С1) загальною площею 584,2 кв.м.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Гребенюка Андрія Владиславовича, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Міністерства оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ідентифікаційний код 00034022) 2 102,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень одночасно з врученням (надсиланням/видачею) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оригінал рішення після набрання законної сили направити Міністерству оборони України (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168).

Копії рішення надіслати Міністерству оборони України (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168), Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" (вул. Вінницька, 14/39, м. Київ, 03151), фізичній особі-підприємцю Гребенюку А.В. ( АДРЕСА_4 ), Квартирно-експлуатаційному відділу м. Кропивницький (пров. Училищний, б. 8, м. Кропивницький, 25006), Фонду Державного майна України (вул. Кутузова, 18/9, м. Київ-133, 01601), Кабінету Міністрів України (вул. Грушевського, 12/2, 01008), Філії Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "1080-Управління начальника робіт" (вул. Доровольського, 5а, м. Кропивницький, 25006), фізичній особі-підприємцю Непоменку О.Ф. ( АДРЕСА_5 ).

Повне рішення складено 14.12.2020.

Суддя М.С. Глушков