ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"14" грудня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3516/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" (вул. Краснова, будинок 6/1, місто Одеса, Одеська область, 65059, ) про видачу судового наказу до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Берег Строй Сервіс 2017" (65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 19, )

В С Т А Н О В И В:

08.12.2020 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Південний" звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою (вх.№3635/20) про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Берег Строй Сервіс заборгованості у сумі 2470 грн, а також витрати по сплаті судового збору.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Берег Строй Сервіс» своїх зобов`язань за договором про обслуговування рахунку у цінних паперах №6951 від 22.01.2018 року в частині здійснення оплати обслуговування рахунку у цінних паперах.

Дослідивши заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" із доданими до неї документами, суд вказує наступне.

Наказне провадження, відповідно до частини другої статті 12 Господарського процесуального кодексу України, призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктами 3 та 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів заяви, стягувач вказує, що сума заборгованості боржника за договором про обслуговування рахунку у цінних паперах №6951 від 22.01.2018 року становить 2470 грн. абонентської плати за супроводження рахунку у цінних паперах за період з 01.03.2020 по 04.12.2020 (155 грн. щомісячний платіж 01.02.2020 року, 255 грн. щомісячний платіж з 01.03.2020 року по 04.12.2020 року. відповідно до тарифів банку).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

При цьому грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Суд зазначає, що заявником надано підписані сторонами договору тарифи на депозитарні послуги для юридичних осіб станом на 01.09.2017 року, відповідно до яких абонентська плата за ведення рахунку для юридичних осіб складає 100,00 грн. щоквартально.

Також заявником надано роздруковані таблиці з тарифами на послуги для клієнтів (не підписані сторонами договору), відповідно до яких абонентська плата за ведення рахунку для юридичних осіб становить також 100 грн. (щомісячно).

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до 4.2 Договору, оплата послуг депозитарної установи за обслуговування рахунку у цінних паперах здійснюється депонентом щоквартально протягом 10 робочих днів з дня отримання рахунку. На вимогу депонента складається акт прийому-здачі депозитарних послуг, в якому містяться розшифровки нарахованої по оплати суми за надані послуги.

Однак в матеріалах справи відсутній виставлений заявником рахунок на суму 2470 грн. та докази його отримання боржником, з огляду на що, суд позбавлений можливості встановити підставу виникнення або порушення права грошової вимоги заявника.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст.152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За таких обставин, оскільки із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги в частині 2 4700 грн, з огляду на відсутність в матеріалах відповідної заяви доказів, підтверджуючих розмір зазначеної заборгованості та виникнення права вимоги щодо її стягнення, суд, керуючись нормами п.п.1, 8 ч.1 ст. 152 ГПК відмовляє Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк "Південний" у видачі судового наказу.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що згідно ч. 1 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 147-153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Берег Строй Сервіс заборгованості у розмірі 2470 грн - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у 10-денний строк з дня її постановлення.

Суддя Ю.М. Невінгловська