ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2020 р. Справа № 917/1411/20

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу

за позовною заявою Комунального підприємства "Полтава - сервіс" Полтавської міської ради, пров. Чайковського, 5, м. Полтава, 36000,

до Фізичної особи - підприємця Пясецької Вікторії Володимирівни, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

31.08.2020 року Комунальне підприємство "Полтава - сервіс" Полтавської міської ради звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою № 1388 від 26.8.2020 року (вх. 3 1552/20) до Фізичної особи - підприємця Пясецької Вікторії Володимирівни про стягнення заборгованості за договором оренди № 3Р-237 торговельного місця від 28.09.2016 року, а саме: 9 913,96 грн. - основного боргу та 281,23 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.09.2020 року суд залишив позовну заяву Комунального підприємства "Полтава - сервіс" Полтавської міської ради без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 16.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором оренди № 3Р-237 торговельного місця від 28.09.2016 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 9 913,96 грн. - основного боргу та штрафні санкції у вигляді пені в розмірі 281,23 грн.

Ухвалу про відкриття провадження у справі від 16.09.2020 року було вручено учасникам справи про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які залучено до матеріалів справи (а.с. 36, 37).

Відповідач - Фізична особа - підприємець Пясецька Вікторія Володимирівна вимоги ухвали суду не виконала, відзив на позовну заяву не надала.

Відповідно до п. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Рішення приймається з врахуванням вимог ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

03.08.2011 року виконавчим комітетом Полтавської міської ради було прийнято рішення № 225 "Про організацію міського комунального ринку "Речовий" на земельній ділянці у кварталі, обмеженому вулицями Фрунзе, Чапаєва, Новий Базар, Шевченка", організовано міський комунальний ринок "Речовий". Відповідно до п. 2 вищезазначеного рішення організацію та забезпечення створення належних умов для провадження торговельної діяльності на ринку згідно із Правилами торгівлі на ринках доручено суб`єкту господарювання - комунальному підприємству "Полтава-Сервіс" Полтавської міської ради.

Пунктом 3.3 вказаного рішення міської ради позивача зобов`язано забезпечити укладення договорів оренди торгівельних місць з фізичними особами-підприємцями.

28.09.2016 року між Комунальним підприємством "Полтава-сервіс" Полтавської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Пясецькою Вікторією Володимирівною було укладено Договір № 3Р-237 оренди торговельного місця, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу в тимчасове платне користування для провадження торговельної діяльності торговельне місце сектору 3 № 237 загальною площею 4 кв. м., що розташоване на території комунального ринку "Речовий" за адресою м. Полтава, вул. Європейська, 34-а.

При цьому сторони погодили наступне:

- орендар набуває право користування об`єктом оренди з дня підписання даного договору (п. 1.4 Договору);

- орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендодавцю орендну плату відповідно до розділу 4 даного договору (п. 3.2 Договору);

- орендна плата за об`єкт оренди становить за місяць оренди 234,76 грн. (в т. ч. ПДВ) (п. 4.1 Договору);

- орендна плата обчислюється на підставі розрахунку згідно з додатком та вноситься до 25 числа місяця, що передує місяцю, за який проводиться оплата. Орендна плата підлягає сплаті незалежно від результатів провадження господарської діяльності відповідача (п. 4.2 Договору);

- у разі несвоєчасної оплати орендарем орендної плати та витрат за комунальні послуги та/або у разі несвоєчасного повернення Орендарем з оренди торгівельного місця, останній сплачує позивачу пеню у розмірі 1 відсоток від суми заборгованості за кожен день такої несплати. Сплата пені не звільняє орендаря від виконання своїх зобов`язань по даному договору (п. 6.4 Договору);

- договір діє з 28.09.2016 року по 30.09.2017 року включно (п. 7.1 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 01.03.2017 року до договору № 3Р-237 від 28.09.2016 року орендну плату було збільшено до 289,32 грн. на місяць (з ПДВ), а строк дії договору продовжено до 28.02.2018 року включно.

01.03.2018 року сторони уклали додаткову угоду № 2, якою орендну плату збільшили до 356,50 грн. (з ПДВ), а строк дії договору продовжили до 28.02.2019 року включно.

З 16.10.2018 року КП "Полтава-сервіс" ПМР припинило здійснення своєї господарської діяльності на комунальному ринку "Речовий", у зв`язку з чим орендну плату за жовтень 2018 року нараховано в розмірі 109,69 грн.

На момент подання позову до суду відповідач свої зобов`язання по орендній платі за оренду торгівельного місця не виконав, у зв`язку з чим станом на 13.05.2019 року виникла заборгованість у розмірі 9913,96 грн. та нараховано позивачем пеню в розмірі 281,23 грн. за невиконання умов договору оренди щодо своєчасної оплати.

При винесенні рішення судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарських зобов`язань, зокрема, є господарський договір.

Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, договору; одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається (п. 1 та п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

У відповідності до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 Цивільного Кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу п. 1 ст. 291 Господарського кодексу України не допускається. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк виконання боржником зобов`язання не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати таке зобов`язання у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за договором № 3Р-237 оренди торгівельного місця від 28.09.2016 року. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором орендну плату не сплатив, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 9 913,96 грн. Дана обставина відповідачем не спростовується.

За ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України та ст. 199 ГК України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечить законодавству України.

Пунктом 6.4 договору оренди № 3Р-237 від 28.09.2016 року сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати орендарем орендної плати та витрат за комунальні послуги та/або у разі несвоєчасного повернення орендарем з оренди торгівельного місця, останній сплачує позивачу пеню у розмірі 1 відсоток від суми заборгованості за кожен день такої несплати.

Здійснивши перевірку, наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог, до стягнення з відповідача 281,23 грн. пені, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заявленої суми з відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. слід покласти на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 252 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Пясецької Вікторії Володимирівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Полтава - сервіс" Полтавської міської ради (пров. Чайковського, 5, м. Полтава, 36000, ) заборгованість за договором оренди № 3Р-237 торговельного місця від 28.09.2016 року, а саме: 9 913,96 грн. - основного боргу, 281,23 грн. пені, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 23.11.2020 року.

Суддя Білоусов С. М.