ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"16" грудня 2020 р. Справа№ 910/8245/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Полякова Б.М.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є. та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засіданні від 16.12.2020
розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

на постанову господарського суду міста Києва від 24.09.2020

у справі №910/8245/20

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВ-Україна"

до товариства з обмеженою відповідальністю "КМ-УКРАЇНА"

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі №910/8245/20 крім іншого, припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "КМ-УКРАЇНА". Припинено повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Шуби Володимира Івановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №467 від 15.03.2013). Визнано товариство з обмеженою відповідальністю "КМ-УКРАЇНА" банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Хорошевську Тетяну Володимирівну. Встановлено ліквідатору банкрута основну грошову винагороду у розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним своїх обов`язків у справі. Підприємницьку діяльність банкрута завершено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, Головне управління Державної податкової служби у місті Києві звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі №910/8245/20 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції на стадію розпорядження майном.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що судом передчасно прийнято рішення про перехід в ліквідаційну процедуру, належним чином не було з`ясовано актив та пасив боржника, що виключає можливість стверджувати про достовірність звіту розпорядника майна. Також в матеріалах справи відсутнє рішення зборів кредиторів про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. На переконання ГУ ДПС у місті Києві, арбітражна керуюча Хорошевська Т.В. є зацікавленою особою відносно боржника, а тому не могла бути призначена ліквідатором боржника.

07.12.2020 до Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «ФАВ-Україна» надійшов відзив, в якому зазначено, що особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу кредитора у справі про банкрутство, лише після заявлення у встановленому порядку грошових вимог до боржника, визнання цих кредиторських вимог судом. Тільки після цього така особа набуває статусу кредитора та має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство. Провадження у справі про банкрутство ТОВ «КМ-Україна» відкрито у загальному порядку, відповідно до положень ч. 6 ст.34 Кодексу України з процедур банкрутства, у зв`язку з чим скаржник, як контролюючий орган, має дотримуватись порядку виявлення кредиторів, визначеного Кодексом, та довести факт порушення його прав оскаржуваною постановою.

07.12.2020 до Північного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Хорошевської Т.В. надійшов відзив, в якому зазначено, що ГУ ДПС у місті Києві не брало участі у справі №910/8245/20, суд першої інстанції не вирішував питання про його права, інтереси та (або) обов`язки, тому, податкова служба не набула процесуального права заперечувати судове рішення у справі про банкрутство ТОВ "КМ- УКРАЇНА", у тому числі, не набуло й права на звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову Господарського суду міста Києва про визнання боржника банкрутом у справі № 910/8245/20 в порядку статті 254 Господарського процесуального кодексу України як особа, яка не брала участі у справі. Окрім того, податкова служба не довела, чим оскаржувана постанова порушила права і інтереси безпосередньо самої податкової служби.

В судове засідання 16.12.2020 з`явилися представники скаржника та Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВ-Україна". Представники скаржника вважають, що мають право на апеляційне оскарження, представник ТОВ «ФАВ-Україна» вважає, що скаржник не є учасником провадження, не має право на апеляційне оскарження в даному випадку.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у м. Києві слід закрити.

Стаття 1 Кодексу України з процедур банкрутства (далі-КУзПБ) визначає, що учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Для набуття процесуального статусу кредитора у справі про банкрутство необхідно:

- пред`явлення до суду заяви з кредиторськими вимогами до боржника;

- розгляд цієї заяви судом;

- визнання судом кредиторських вимог заявника.

Тільки за сукупності всіх цих умов, кредитор може набути правового статусу учасника кредитора у справі про банкрутство.

Судова колегія звертає увагу, що кредитор повинен довести своє право вимоги перед судом, після чого суд, за умови визнання таких вимог, постановляє ухвалу, якою оформляє процесуальний статус кредитора як учасника справи про банкрутство (абз. 4 ч. 6 ст. 45 КУзПБ). Виключно суд повинен перевірити: наявність такого права у кредитора; правомірність його набуття; невтрату цього права у зв`язку з позовною давністю тощо.

Суд може залучати крім кредиторів, арбітражного керуючого, деяких інших учасників справи про банкрутство, (постанова Верховного Суду №910/25520/13 від 20.02.2020). Разом з тим, у всякому випадку, як кредитор, так і інші особи набувають правовий статус учасника справи про банкрутство, на підставі процесуального документа - ухвали господарського суду.

Право на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції мають учасники справи про банкрутство та інші, окрім кредиторів, юридичні особи, а також державні та інші органи, в тому числі й контролюючі органи, які не є учасниками справи, але у разі, коли судове рішення, що оскаржується, безпосередньо вирішує питання про їх права та обов`язки, та це доведено в суді.

Контролюючим органам державою делеговано повноваження контролю і справляння податків із суб`єктів підприємницької діяльності; функції контролю здійснюються шляхом проведення документальних позапланових перевірок, зокрема, у разі якщо розпочато процедуру припинення юридичної особи чи порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків.

Проте, у справах, провадження у яких відкрито в загальному порядку, контролюючий орган має дотримуватись порядку виявлення кредиторів, визначеного КУзПБ та довести факт порушення учасниками провадження у справі прав контролюючого органу (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 908/2332/19).

Так з матеріалів справи вбачається, що заява ГУ ДПС у м. Києві про визнання грошових вимог до боржника надійшла до суду першої інстанції 28.09.2020, тобто після прийняття оскаржуваної постанови, відповідно, такі вимоги ще не розглядались, не включались до реєстру вимог кредиторів та не визнавались судом.

Як вже зазначалось, у справі про банкрутство, що здійснюється за загальною процедурою особа, яка має до боржника кредиторські вимоги, набуває саме процесуального статусу кредитора - сторони та учасника провадження у справі про банкрутство з правом на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, які визначають права та обов`язки учасників провадження у справі про банкрутство, після звернення із заявою із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство, розгляду такої заяви судом та визнання його вимог до боржника господарським судом з прийняттям відповідного рішення.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується скаржником, що він не є визнаним судом кредитором боржника та його ще не було залучено до участі у справі.

Колегія суддів зазначає, що у справах про банкрутство, порушених на підставі ст. ст. 94, 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі- Закон про банкрутство), контролюючі органи у таких справах наділені повноваженнями щодо оскарження судових актів у зв`язку з виникненням у них обов`язку щодо проведення податкової перевірки.

Проте, такі повноваження у контролюючих органів були за спрощеною процедурою, передбаченою ст. 95 Закону про банкрутство, яку чинний КУзПБ, за нормами якого було порушено провадження у справі, яка переглядається, не передбачає.

Доводи апеляційної скарги не доводять того факту, що прийнятим судовим актом - постановою про визнання ТОВ "КМ-УКРАЇНА" банкрутом - було вирішено питання про права та обов`язки вказаного державного органу.

Отже, ГУ ДПС у м. Києві на час звернення до Північного апеляційного господарського суду з даною апеляційною скаргою не набуло процесуального права оскаржувати судові рішення у справі про банкрутство ТОВ "КМ-УКРАЇНА", у тому числі і права на звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову місцевого господарського суду про визнання боржника банкрутом в порядку ст. 254 ГПК України як особа, яка не брала участі у справі, не довела, що суд вирішив питання про її права та обов`язки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

З огляду на вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження у даній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 234, 264 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на постанову господарського суду міста Києва від 24.09.2020 у справі №910/8245/20 .

Ухвала апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Ухвалу Північного апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у випадках, у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст виготовлено 16.12.2020.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Б.М. Поляков

В.О. Пантелієнко