ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2020 р. Справа№ 910/9351/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

при секретарі Островерха В.Л.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 16.12.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 (повний текст складено 19.10.2020) про відмову в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про скасування заходів забезпечення позову у справі №910/8654/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський міський молочний завод №1»

у справі № 910/9351/20 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський міський молочний завод №1»

до 1. Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-2»

про визнання недійсними договорів, визнання іпотеки припиненою

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду місті Києва від 22.06.2020 у справі №910/8654/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський міський молочний завод № 1» про забезпечення позову задоволено. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили: а. заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення в позасудовому порядку (шляхом набуття права власності, продажу будь-якій особі - покупцеві, продажу на прилюдних торгах тощо) на належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківський міський молочний завод № 1» нерухоме майно згідно з Іпотечним договором від 28.10.2013, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. та зареєстрованим в реєстрі за № 6080: нежитлові будівлі за адресою: м. Харків, вул. Мала Гончарівська, буд. 17, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, у наступному складі: нежитлова будівля (літера П-1) загальною площею 15,7 кв.м, нежитлова будівля (літера И-1), загальною площею 534,9 кв.м, нежитлова будівля (літера Р-2) загальною площею 420,2 кв.м, нежитлова будівля (літера М-1) загальною площею 6,8 кв.м, нежитлова будівлі (літера Л-1) загальною площею 240,6 кв.м, нежитлова будівля (літера С-1) загальною площею 149,3 кв.м, нежитлова будівля (літера О-1) загальною площею 523,0 кв.м, нежитлова будівля (літера Ж-1), загальною площею 228,4 кв.м, нежитлова будівля (літера К-1) загальною площею 180,5 кв.м, нежитлова будівля (літера Н-1) загальною площею 140,3 кв.м; нежитлові будівлі за адресою: м. Харків, вул. Мала Гончарівська (колишня Гончарівська), будинок 17, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, у наступному складі: нежитлова будівля (літера А-3) загальною площею 11263,1 кв.м, нежитлова будівля (літера Б-1) загальною площею 132,3 кв.м, нежитлова будівля (літера В-2) загальною площею 256,9 кв.м, нежитлова будівля (літера Г-1) загальною площею 146,1 кв.м, нежитлова будівля (літера Д-1) загальною площею 95,6 кв.м, нежитлова будівля (літера Е-1) загальною площею 225,5 кв.м, нежитлова будівля (літера З-1) загальною площею 187,7 кв.м; б. заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо) щодо належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківський міський молочний завод № 1» (61052, місто Харків, вулиця Мала Гончарівська, будинок 17; ) нерухомого майна: нежитлових будівель за адресою: м. Харків, вул. Мала Гончарівська, буд. 17, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, у наступному складі: нежитлова будівля (літера П-1) загальною площею 15,7 кв.м, нежитлова будівля (літера И-1), загальною площею 534,9 кв.м, нежитлова будівля (літера Р-2) загальною площею 420,2 кв.м, нежитлова будівля (літера М-1) загальною площею 6,8 кв.м, нежитлова будівлі (літера Л-1) загальною площею 240,6 кв.м, нежитлова будівля (літера С-1) загальною площею 149,3 кв.м, нежитлова будівля (літера О-1) загальною площею 523,0 кв.м, нежитлова будівля (літера Ж-1), загальною площею 228,4 кв.м, нежитлова будівля (літера К-1) загальною площею 180,5 кв.м, нежитлова будівля (літера Н-1) загальною площею 140,3 кв.м; нежитлових будівель за адресою: м. Харків, вул. Мала Гончарівська (колишня Гончарівська), будинок 17, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, у наступному складі: нежитлова будівля (літера А-3) загальною площею 11263,1 кв.м, нежитлова будівля (літера Б-1) загальною площею 132,3 кв.м., нежитлова будівля (літера В-2) загальною площею 256,9 кв.м, нежитлова будівля (літера Г-1) загальною площею 146,1 кв.м, нежитлова будівля (літера Д-1) загальною площею 95,6 кв.м, нежитлова будівля (літера Е-1) загальною площею 225,5 кв.м, нежитлова будівля (літера З-1) загальною площею 187,7 кв.м.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі № 910/8654/20 залишено без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» подало до Господарського суду міста Києва клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/8654/20.

Обгрунтовуючи клопотання про скасування заходів забезпечення позову ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» посилається на не згоду із заходами забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/8654/20, оскільки вжиті заходи не стосуються предмета позову, відповідачі не порушили право власності позивача, а тому обраний позивачем спосіб захисту є передчасним та не ефективним.

Як вказує ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», норми ГПК України надають можливість учаснику справи, який не згодний із прийняттям судовим рішенням про вжиття заходів забезпечення позову, як оскаржити ухвалу про забезпечення позову в апеляційному порядку, так і подати мотивоване клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі № 910/9351/20 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» від 26.08.2020 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 22.06.2020 у справі №910/8654/20.

Відмовляючи у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» від 26.08.2020 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 22.06.2020 у справі №910/8654/20, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що доводи заявника про необхідність скасування заходів забезпечення позову зводяться до його незгоди з постановленою ухвалою. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову не може бути підставою для перегляду або переоцінки судом доказів та доводів, що досліджувались при розгляді заяви про забезпечення позову, а тому доводи заявника можуть мати місце лише в порядку апеляційного чи касаційного оскарження.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі №910/9351/20 скасувати та прийняти нову, якою клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/8654/20 задовольнити та скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/8654/20.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про те, що скасування заходів забезпечення позову можливе якщо потреба у забезпеченні позову з тих чи інших підстав відпала.

Як зазначає апелянт, ухвала про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що прийнята без належного дослідження всіх обставин справи, а тому заходи забезпечення позову мають бути скасовані, оскільки ухвалу про вжиття заходів прийнято з порушенням вимог ст.ст. 136, 137 ГПК України, вжиті заходи не стосуються предмета позову. Ухвала від 22.06.2020 у справі №910/8654/20 прийнята за відсутності належних та необхідних доказів, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» у справі №910/9351/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Євсіков О.О., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі № 910/9351/20 задоволено, поновлено зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі № 910/9351/20. Розгляд апеляційної скарги призначено на 08.12.2020. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, пояснення до 02.12.2020.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський міський молочний завод №1» 03.02.2020 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», який надіслано поштою 02.12.2020, отже вважається таким, що поданий у встановлений апеляційним господарським судом строк. Позивач заперечує проти апеляційної скарги та просить відмовити у її задоволенні, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі №910/9351/20 залишити без змін, посилаючись на те, що оскільки необхідність у забезпеченні позову не відпала, а обставини, що зумовили зупинення не змінились; зміст апеляційної скарги зводиться до переоцінки обставин та підстав, яким було вже надано оцінку судом апеляційної інстанції під час розгляду справи №910/8654/20; подання апеляційної скарги свідчить про наявність реальної загрози протиправного заволодіння апелянтом нерухомого майна ТОВ «ХММЗ №1» до набрання рішенням у даній справі законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 у справі №910/9351/20 розгляд справи відкладено на 16.12.2020.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 у зв`язку з перебуванням судді Ходаківської І П. у відпустці з 15.12.2020, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/9351/20 колегію суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді - Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі №910/9351/20 прийнято до провадження вказаною колегією суддів.

Відповідач 1 та третя особа своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). За статтею 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, справа розглядається за відсутності представників відповідача 1 та третьої особи, які повідомлені належним чином.

Представники позивача в судовому засіданні 16.12.2020 заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили відмовити у її задоволенні, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі №910/9351/20 залишити без змін.

Представник відповідача 2 доводи, наведені в апеляційні скарзі, підтримав, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі №910/9351/20 скасувати, задовольнити клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/8654/20 та скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/8654/20.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали оскарження, заслухавши доводи представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду місті Києва від 22.06.2020 у справі №910/8654/20, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський міський молочний завод № 1» про забезпечення позову задоволено. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили: а. заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення в позасудовому порядку (шляхом набуття права власності, продажу будь-якій особі - покупцеві, продажу на прилюдних торгах тощо) на належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківський міський молочний завод № 1» нерухоме майно згідно з Іпотечним договором від 28.10.2013, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. та зареєстрованим в реєстрі за № 6080: нежитлові будівлі за адресою: м. Харків, вул. Мала Гончарівська, буд. 17, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, у наступному складі: нежитлова будівля (літера П-1) загальною площею 15,7 кв.м, нежитлова будівля (літера И-1), загальною площею 534,9 кв.м, нежитлова будівля (літера Р-2) загальною площею 420,2 кв.м, нежитлова будівля (літера М-1) загальною площею 6,8 кв.м, нежитлова будівлі (літера Л-1) загальною площею 240,6 кв.м, нежитлова будівля (літера С-1) загальною площею 149,3 кв.м, нежитлова будівля (літера О-1) загальною площею 523,0 кв.м, нежитлова будівля (літера Ж-1), загальною площею 228,4 кв.м, нежитлова будівля (літера К-1) загальною площею 180,5 кв.м, нежитлова будівля (літера Н-1) загальною площею 140,3 кв.м; нежитлові будівлі за адресою: м. Харків, вул. Мала Гончарівська (колишня Гончарівська), будинок 17, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, у наступному складі: нежитлова будівля (літера А-3) загальною площею 11263,1 кв.м, нежитлова будівля (літера Б-1) загальною площею 132,3 кв.м, нежитлова будівля (літера В-2) загальною площею 256,9 кв.м, нежитлова будівля (літера Г-1) загальною площею 146,1 кв.м, нежитлова будівля (літера Д-1) загальною площею 95,6 кв.м, нежитлова будівля (літера Е-1) загальною площею 225,5 кв.м, нежитлова будівля (літера З-1) загальною площею 187,7 кв.м; б. заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо) щодо належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківський міський молочний завод № 1» (61052, місто Харків, вулиця Мала Гончарівська, будинок 17; ) нерухомого майна: нежитлових будівель за адресою: м. Харків, вул. Мала Гончарівська, буд. 17, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, у наступному складі: нежитлова будівля (літера П-1) загальною площею 15,7 кв.м, нежитлова будівля (літера И-1), загальною площею 534,9 кв.м, нежитлова будівля (літера Р-2) загальною площею 420,2 кв.м, нежитлова будівля (літера М-1) загальною площею 6,8 кв.м, нежитлова будівлі (літера Л-1) загальною площею 240,6 кв.м, нежитлова будівля (літера С-1) загальною площею 149,3 кв.м, нежитлова будівля (літера О-1) загальною площею 523,0 кв.м, нежитлова будівля (літера Ж-1), загальною площею 228,4 кв.м, нежитлова будівля (літера К-1) загальною площею 180,5 кв.м, нежитлова будівля (літера Н-1) загальною площею 140,3 кв.м; нежитлових будівель за адресою: м. Харків, вул. Мала Гончарівська (колишня Гончарівська), будинок 17, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, у наступному складі: нежитлова будівля (літера А-3) загальною площею 11263,1 кв.м, нежитлова будівля (літера Б-1) загальною площею 132,3 кв.м., нежитлова будівля (літера В-2) загальною площею 256,9 кв.м, нежитлова будівля (літера Г-1) загальною площею 146,1 кв.м, нежитлова будівля (літера Д-1) загальною площею 95,6 кв.м, нежитлова будівля (літера Е-1) загальною площею 225,5 кв.м, нежитлова будівля (літера З-1) загальною площею 187,7 кв.м.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст.ст. 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Суд зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настане подія, наслідки якої будуть незворотними.

В рішення ЄСПЛ від 17.07.2008 у справі «Каіч та інші проти Хорватії» Суд вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту, протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» заявило до Господарського суду міста Києва клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/8654/20.

Мотивуючи клопотання про скасування заходів забезпечення позову відповідач 2 посилається на те, що були відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову за заявою ТОВ «Харківський міський молочний завод №1» у вигляді заборони вчинення дій ТОВ «Інвестохіллс Веста» та третіми особами, а вжиті заходи не стосуються предмета спору. Як зазначає відповідач 2 право власності позивача не є порушеним відповідачами, а тому обраний спосіб захисту є передчасним і неефективним. Заявлені заходи забезпечення позову ґрунтуються на припущеннях позивача, за відсутності відповідних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, а тому господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпечені позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що причинили застосування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечення позову має бути скасоване господарським судом у разі, якщо потреба у такому забезпеченні відпала з певних причин. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28.02.2020 у справі №904/1926/16.

Апелянт не навів та до довів суду в порушення вимог ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України належними та допустимими доказами (ст.ст. 76, 77 ГПК України) наявності обставин, які б свідчили про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційним господарським судом встановлено, що підставою для звернення ТОВ «Харківський міський молочний завод №1» із заявою про забезпечення позову до подачі позову (про визнання недійсними договорів та визнання іпотеки припиненою), стало звернення ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ТОВ «Край-2» та ТОВ «Харківський міський молочний завод №1» із повідомленням - вимогою №1915-2012 від 19.05.2020 щодо виконання умов Кредитного договору, а у випадку несплати суми заборгованості за Кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» буде змушене скористатися своїм правом та звернути стягнення за Іпотечним договором.

В послідуючому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський міський молочний завод №1" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" , третя особа-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Край-2", третя особа-2: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про: визнання недійсними договору № 81 від 27.04.2020 р. в частині відступлення Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" права вимоги за договором про відкриття траншевої кредитної лінії від 19.05.2011 р. № 445; визнання недійсними договору купівлі-продажу майнових прав № 81/1 від 27.04.2020 р. в частині передачі Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" майнових прав за іпотечним договором від 28.10.2013 р.; визнання іпотеки нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський міський молочний завод №1" за іпотечним договором від 28.10.2013 р. - припиненою.

Таким чином, судом першої інстанції вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони вчинення дій щодо нерухомого майна, яке є предметом за спірними правочинами у даній справі.

Об`єднана палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.08.2018 у справі №910/1040/18 вказала, що в немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV, за змінами та доповненнями, (далі - Закон № 898-IV) у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ч. 1 ст. 33 Закону № 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ч. 1 ст. 35 Закону № 898-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Враховуючи те, що ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» може звернути стягнення на нерухоме майно за спірними правочинами, у разі невиконання позивачем Кредитних зобов`язань, які, як вказує позивач, є виконаними належним чином, то невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій стосовно нерухомого майна, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, у разі задоволення позову.

Посилання апелянта на відсутність порушеного права позивача, то зазначене досліджуватиметься судом під час розгляду справи по суті, а забезпечення позову має виключно тимчасовий характер та застосовується як гарантія виконання рішення, у разі задоволення позову, та є способом ефективного захисту прав заявника.

На переконання апеляційного господарського суду, апелянт не навів підстав, які б свідчили на необґрунтованість забезпечення позову, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про скасування заходів забезпечення позову від 26.08.2020, вжиті ухвалою суду від 22.06.2020 у справі №910/8654/20.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі №910/9351/20.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Апеляційним господарським судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі №910/9351/20 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі №910/9351/20 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

3. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 по справі №910/9351/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.12.2020.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак