Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/427/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Приведьон В.М., ордер серія АМ №1001593 від 28.01.2020,

від відповідача: Круківська С.А., адвокат, ордер серія ЖТ №058246 від 2905.2020,

від третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (м.Житомир)

до Управління освіти і науки виконавчого комітету Бердичівської міської ради (м.Бердичів, Житомирська область)

за участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на

предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю

"Енергогазрезерв" (м.Черкаси)

про стягнення 347245,13грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Управління освіти і науки виконавчого комітету Бердичівської міської ради про стягнення 347245,13грн, з яких: 334716,14грн основного боргу, 1591,27грн 3% річних та 10937,72грн пені, а також витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 29.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 29.05.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 29.05.2020, зокрема, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" та відкладено підготовче засідання на 18.06.2020.

Розгляд справи у підготовчому провадженні відкладався. Зокрема, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 02.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.10.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 26.10.2020 відкладено розгляд справи по суті 17.11.2020.

Справа №906/427/20 в судове засідання 17.11.20 не вносилась, у зв`язку з перебуванням судді Кравець С.Г. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.11.2020 відкладено розгляд справи по суті на 14.12.2020.

Представник позивача в судовому засіданні 14.12.2020 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяв, відповіді на письмовий відзив від 10.06.2020 та поясненнях від 16.09.2020, та просив їх задовольнити (т.1, а.с.1-3, 131-132, 226).

Представник відповідача в судовому засіданні 14.12.2020 проти позову заперечила, просила у позові відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву №674/01-12 від 14.05.2020 та відповіді на відзив третьої особи (т.1, а.с.39-48, 194-199).

Третя особа повноважного представника в судове засідання 14.12.2020 не направила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення №997 (т.2, а.с.1).

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення ТОВ "Енергогазрезерв" своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Дослідивши подані документи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 29.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник/позивач) та Управлінням освіти і науки виконавчого комітету Бердичівської міської ради (споживач/відповідач) було укладено договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти (електрична енергія) №03-64, відповідно до якого відповідач зобов`язався у 2019 році поставити позивачу електричну енергію, а позивач зобов`язався прийняти і оплатити її в повному обсязі (т.1, а.с.49-50). До вказаного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод. Вказаний договір діяв до 31.12.2019 та зобов`язання за ним виконані у повному обсязі, що не заперечувалось представниками сторін під час розгляду даної справи.

Поряд з цим, 29.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник/позивач) та Управлінням освіти і науки виконавчого комітету Бердичівської міської ради (споживач/відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №03-64 (далі - договір №03-64) (т.1, а.с.6-11).

Відповідно до ст.714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Частиною 2 статті 275 Господарського кодексу України, відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами.

Відповідно до п.1.2.8. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі-ПРРЕЕ), постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.

Згідно п.1.1 договору №03-64, цей договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього договору.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів (пункт 1.2 договору №03-64).

Відповідно до пункту 2.1 договору №03-64, за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Постачальник купує електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств, величина встановленої потужності яких не перевищує 30 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами на підставі укладеного між ним та побутовим споживачем договору про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством відповідно до додатку 2 до цього договору.

Пунктом 3.1 договору №03-64 сторони передбачили, що умови надання універсальних послуг споживачу повинні передбачати наступне: ціни на електроенергію для споживача повинні бути економічно обґрунтованими, прозорими, недискримінаційними і формуватися постачальником відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором; споживач має право змінювати постачальника без сплати будь-яких штрафних санкцій на користь такого постачальника у разі дострокового розірвання цього договору.

Пунктом 3.2 договору №03-64 сторони передбачили, що споживач має право змінювати постачальника відповідно до процедури, викладеної в ПРРЕЕ, та положень цього договору.

Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої оплати за спожиту електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору (пункт 3.3 договору №03-64).

Згідно п.3.4 договору №03-64, датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні.

Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору (пункт 5.1 договору №03-64).

Відповідно до пункту 5.8 договору №03-64, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно з пунктом 5.9 договору №03-64, розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (далі - спецрахунок). При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Постачальника, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Відповідно до пункту 5.10 договору №03-64, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Пунктом 6.2 договору №03-64, серед іншого, сторони домовились, що споживач зобов`язується забезпечити своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні (пункт 13.1 договору №03-64).

Договір підписано представниками сторін та їх підписи скріплено печатками підприємств.

29.12.2018 Управлінням освіти і науки виконавчого комітету Бердичівської міської ради було підписано заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія", якою споживач з 01.01.2019 приєднався до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника (т.1, а.с.59-60, 192).

Позивачем подано до матеріалів справи додаток №3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - комерційну пропозицію №2-УП для споживачів універсальних послуг діє для бюджетних установ (т.1, а.с.133-134). Відповідно до вказаної комерційної пропозиції термін дії комерційної пропозиції з 01.01.2019 по 31.12.2020.

Відповідачем подано до матеріалів справи додаток №3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - комерційну пропозицію №2-УП для споживачів універсальних послуг в якій вказано, що остання діє для управління освіти і науки виконавчого комітету Бердичівської міської ради (т.1, а.с.191-192). Термін дії вказаної комерційної пропозиції - з 01.01.2019 до 31.12.2019.

Представник позивача в судовому засіданні вказав, що поданий відповідачем примірник комерційної пропозиції з боку ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" не підписаний, термін дії комерційної пропозиції до 31.12.2019 року позивачем не погоджувався. Посилався на те, що подана позивачем комерційна пропозиція офіційно оприлюднена, розміщена на сайті http://www.ztoek.com.ua, та в силу приписів п.3.1.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018, є погодженою сторонами.

З даного приводу судом враховується, що пунктом 3.1.7. ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції (п.3.1.8. ПРРЕЕ).

Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається (п.3.1.9 ПРРЕЕ).

З матеріалів справи вбачається, що у даному випадку, відповідач є бюджетною організацією.

В судовому засіданні було досліджено офіційний сайт ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" - http://www.ztoek.com.ua, на якому розміщена, у тому числі, комерційна пропозиція №2-УП для споживачів універсальних послуг (діє для бюджетних установ) та встановлено, що її зміст відповідає тій, яка надано позивачем до матеріалів справи, зокрема, строк дій - з 01.01.202019 до 31.12.2020.

В свою чергу, поданий відповідачем примірник комерційної пропозиції з боку ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" не підписаний, а отже і не можна вважати узгодженими зазначений в ній термін її дії. Доказів узгодження між сторонами організаційних особливостей постачання електричної енергії на умовах комерційної пропозиції №2-УП зі строком дії з 01.01.202019 до 31.12.2019, суду не надано.

Отже, виходячи зі змісту п.3.1.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, підписавши заяву про приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 29.12.2018, відповідач приєднався до умов договору №03-64 від 29.12.2018 на умовах комерційної пропозиції №2-УП для споживачів універсальних послуг, яка діє для бюджетних установ з терміном дії з 01.01.2019 до 31.12.2020р.

При цьому, відповідачем не подано доказів, що сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційній пропозиції №2-УП для споживачів універсальних послуг (діє для бюджетних установ), розміщеній на офіційному сайті електропостачальника та яка є додатком №3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, оскільки у іншій редакції, відмінній від комерційної пропозиції №2-УП поширеної для загалу, додаток №3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, сторонами не погоджувався та не підписувався.

Згідно з комерційною пропозицією №2-УП для споживачів універсальних послуг (діє для бюджетних установ), яка є невід`ємною частиною договору №03-64 від 29.12.2018, сторонами погоджено, що тимчасово на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року включно універсальні послуги, окрім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов`язки, передбачені Законом України "Про ринок електричної енергії" для малих не побутових споживачів щодо отримання універсальних послуг, передбачених статтею 63 цього Закону (т.1, а.с.133-134).

В розділі "Спосіб оплати" комерційної пропозиції №2-УП вказано, що повна оплата вартості електричної енергії, включаючи витрати за послуги з розподілу (передачі), здійснюється за фактичним споживанням виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника універсальних послуг до 5 числа місяця наступного за розрахунковим.

В розділі "Термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати" передбачено, що по закінченню розрахункового місяця, постачальника до 5 числа наступного за розрахунковим періодом надає споживачу рахунок на оплату за фактично спожиту електричну енергію у попередньому місяці. Оплата рахунку здійснюється споживачем у строки зазначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати його отримання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем у період з 01.01.2020 по 31.01.2020 спожито електричну енергію в обсязі 108870кВт.г на загальну суму 334716,14грн (з ПДВ), на оплату якої позивачем виставлявся рахунок №3671 від 31.01.2020 (т.1, а.с.64). Вказаний рахунок було вручено споживачу 17.02.2020, про що свідчить відповідна відмітка, яка міститься в ньому.

Відповідачем вказаний рахунок було оплачено не було, що і стало підставою для звернення з даним позовом про стягнення з відповідача 347245,13грн, з яких: 334716,14грн основного боргу, 1591,27грн 3% річних та 10937,72грн пені.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача у відзиві №674/01-12 від 14.05.2020 на позов вказала, що 12.11.2019 відповідачем було оголошено про проведення торгів про закупівлю електричної енергії №UA-2019-11-12-003080-b, за результатами проведення яких між відповідачем та ТОВ "Енергогазрезерв" було укладено договір №Е/56-20 від 23.12.2019 про постачання електричної енергії споживачу. Зазначила, що відповідач з 01.01.2020 змінив постачальника електричної енергії. Вказала, що договір №03-64 закінчив строк дії та ніякої пролонгації по ньому не було, оскільки було оголошено про публічну закупівлю електроенергії на наступний період. Посилаючись на наведене, відповідач вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на договорі та не передбачені Законом.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем та ТОВ "Енергогазрезерв" укладено договір №Е/56-20 про постачання електричної енергії споживачу від 23.12.2019, відповідно до п.2.1 якого на умовах цього договору та за результатами проведеної процедури закупівлі постачальник продає ДК 021:2015-09310000-5 - електрична енергія споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість електричної енергії у розмірах, строки та порядку, що визначені цим договором (далі-договір №Е/56-20) (т.1, а.с.71-75).

За умовами пункту 13.1 договору №Е/56-20 від 23.12.2019, цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та укладається на строк до 31.12.2020 року, а в частині розрахунків договір діє до повного виконання зобов`язань сторонами.

23.12.2019 між відповідачем та ТОВ "Енергогазрезерв" було підписано заявку-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до умов якої початок постачання з 01 січня 2020 року (т.1, а.с.79).

Разом з тим, за поданими до справи доказами, судом встановлено, що постачання Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" електричної енергії відповідачу за укладеним між ними договором фактично було розпочато з 01.02.2020, що підтверджується поясненнями третьої особи від 19.08.2020 №500/06-01, запитом щодо зміни споживачем електропостачальника електричної енергії №121/1601 від 16.01.2020, а також листом АТ "Житомиробленерго" №012/1150 від 24.01.2020 (т.1, а.с.135,158-160). При цьому, третя особа в поясненнях від 19.08.2020 вказала, що датою початку процедури зміни електропостачальника є 24.01.2020 у зв`язку з отриманням від споживача лише 24.01.2020 інформації та документів, передбачених п.6.1.5 постанови НКРЕКП "Про затвердження правил роздрібного ринку електричної енергії" №312.

З огляду на зазначене, враховуючи наявність чинного станом на січень 2020 року договору №03-64 від 29.12.2018 про постачання електричної енергії постачальнику універсальних послуг, заборону споживання електричної енергії без укладання відповідного договору, судом встановлено, що у січні 2020 року відповідачем споживалась електрична енергія з ресурсу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія", а не з ресурсу третьої особи - ТОВ "Енергогазрезерв". У зв`язку з цим, доводи відповідача про позадоговірне споживання електричної енергії суд вважає безпідставними.

Отже, надані позивачем та отримані відповідачем на виконання умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №03-64 від 29.12.2018 послуги з постачання електроенергії за січень 2020 року в сумі 334716,14грн залишилися неоплаченими відповідачем станом на час звернення з позовом у даній справі.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 5.10 договору №03-64, оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Таким чином, згідно погоджених сторонами строків проведення розрахунків та умов договору, за отриману у січні 2020 електричну енергію, відповідач зобов`язаний був здійснити остаточний розрахунок в строк до 25.02.2020.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Станом на час розгляду справи, відповідач зобов`язання щодо проведення розрахунків з позивачем за отримані послуги з постачання електроенергії на суму 334716,14грн не виконав, у зв`язку з чим у відповідача існує заборгованість перед позивачем у вказаній сумі.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 334716,14грн основного боргу є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, за несвоєчасне виконання зобов`язань, позивач нарахував відповідачу пеню та 3% річних за період з 24.02.2020 по 21.04.2020 на суму боргу 334716,14грн в розмірі 10937,72грн та в сумі 1591,27грн відповідно (розрахунок т.1, а.с.19-20).

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 статті 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.11 договору №03-64 сторони передбачили, що у разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим договором. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Умовами комерційної пропозиції №2-УП сторони погодили, що за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно з вимогами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч.2 ст.343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповіді на відзив третьої особи від 08.09.2020 відповідач вказав, що виконав всі умови договору №03-64 щодо прийняття і оплати електричної енергії у кількості і на умовах передбаченими договором і в даному випадку, на його думку, не може бути застосовано штрафні санкції у вигляді пені та 3% річних.

Однак, судом враховується, що нарахування пені позивачем здійснювалось за договором №03-64 від 29.12.2018 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, включно з додатком №3 (комерційною пропозицією (з огляду на встановлені обставини справи).

При перевірці заявлених до стягнення з відповідача сум пені, судом встановлено, що позивач здійснював нарахування пені на суму простроченого платежу з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що узгоджується з умовами договору №03-64 від 29.12.2018, приписами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та нормами Цивільного і Господарського кодексів України.

При цьому, виставлений та надісланий позивачем відповідачу рахунок №3671 від 31.01.2020 за січень 2020 за електричну енергію в сумі 334716,14грн містить термін оплати - 5 робочих днів від дня отримання рахунку (а.с.12).

З матеріалів справи вбачається, що рахунок №3671 від 31.01.2020 за електричну енергію в сумі 334716,14грн було одержано відповідачем 17.02.2020, про що свідчить відмітка самого відповідача, яка міститься на ньому (т.1, а.с.64).

Водночас, при перевірці здійснених нарахувань (в межах заявленого позивачем періоду), позивач помилково починав нарахування пені та річних з 24.02.2020, тобто включаючи день коли у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу кошти, тоді як прострочення виконання зобов`язання починається з наступного дня (ст.253 ЦК України).

Таким чином, з огляду на наведене та погоджені в п.5.10 договору №03-64 від 29.12.2018 умови оплати, прострочка сплати коштів починається після 5 робочих днів від дати отримання споживачем рахунку.

Відповідно, зважаючи на викладене, погоджені в п.5.10 договору №03-64 від 29.12.2018 умови оплати, суд встановив, що обґрунтованим є нарахування пені в сумі 10736,52грн на заборгованість в загальній сумі 334716,14грн за період з 25.02.2020 по 21.04.2020.

Отже, правомірними та такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 10736,52грн. В частині стягнення з відповідача пені в сумі 201,20грн (10937,72грн - 10736,52грн) вимоги позивача є безпідставними, а тому у їх задоволенні суд відмовляє.

Розглядаючи питання про правомірність та обґрунтованості вимог позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1591,27грн, господарський суд враховує таке.

У відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст.625 ЦК України, нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку з простроченням оплати за отриману електричну енергію, відповідно до приписів зазначеної норми, позивачем було нараховано до стягнення з відповідача 3% річних за період з 24.02.2020 по 21.04.2020 на суму боргу 334716,14грн у розмірі 1591,27грн (розрахунок а.с.20).

Враховуючи встановлені судом строки прострочення виконання зобов`язання, перевіривши здійснені позивачем нарахування, з огляду на встановлені вище обставини, господарський суд встановив, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1563,84грн, нарахованих на заборгованість в сумі 334716,14грн за період з 25.02.2020 по 21.04.2020.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1563,84грн підлягають задоволенню. В частині вимог про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 27,43грн (1591,27грн - 1563,84грн = 27,43грн) вимоги позивача є безпідставними, а тому у їх задоволенні суд відмовляє.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення боргу в сумі 334716,14грн основного боргу, 10736,52грн пені та 1563,84грн 3% річних є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні позову в частині стягнення 201,20грн пені та 27,43грн 3% річних суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Що стосується витрат на надання правової допомоги у розмірі 9000,00грн, суд зазначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).

Відповідно ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Так, у матеріалах справи міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЖТ№000735 від 23.02.2015, видане Приведьону Віталію Миколайовичу (т.1, а.с.141).

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

06.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (клієнт) та адвокатом Приведьоном Віталієм Миколайовичем (адвокат) укладено договір №1 про надання правничої допомоги (т.1, а.с.27-29).

Згідно з п.1.1 договору №1, предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

Згідно з п.4.1 вказаного договору, на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару.

Гонорар адвоката та компенсація витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього договору (п.4.2 договору).

07.04.2020 між адвокатом Приведьоном Віталієм Миколайовичем (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" укладено додаткову угоду №10 до договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019 (т.1, а.с.30).

Відповідно до положень Додаткової угоди №10 від 07.04.2020 до договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019, за правову допомогу у формі аналізу законодавства, судової практики, підготовки та надання документів, збирання та оформлення доказів, прийняття участі в засіданнях суду, як представник клієнта, по справі за позовом до Управління освіти і науки виконавчого комітету Бердичівської міської ради про стягнення заборгованості встановлено гонорар у розмірі - 9000,00грн.

Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, останній надав також до матеріалів справи детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт), згідно договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019 та додаткової угоди №10 від 07.04.2020, відповідно до якого вартість послуг становить 9000,00грн (т.1, а.с.31).

Відповідно до ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами.

В якості доказів надання юридичних послуг та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00грн, представником позивача до матеріалів справи долучено копію договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019, копію додаткової угоди №10 від 07.04.2020, детальний опис та розрахунок послуг (робіт) згідно договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019 та додаткової угоди №10 від 07.04.2020, копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю ЖТ №000735 від 23.02.2015 року.

Отже, керуючись приписами ст.129 ГПК України, оцінивши заявлені до стягнення витрати, з урахуванням всіх аспектів цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, суд встановив, що сума витрат на професійну правничу допомогу, яка заявлена до стягнення, є співмірною з предметом позову, наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом таких послуг.

Також судом взято до уваги, що заявлена сума на професійну правничу допомогу визначена за погодженням сторін договору про надання правничої допомоги та узгоджено її розмір в додатковій угоді №10 від 07.04.2020 до договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019 (т.1, а.с.30). При цьому, в додатковій угоді №10 від 07.04.2020 зазначено, що гонорар підлягає сплаті після набрання законної сили рішення суду.

Відповідач заперечень стосовно заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу не подав, клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявив.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу). Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

За приписами ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (у даному випадку - витрати на правничу допомогу), у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, оскільки позовні вимоги у даній справі задоволені частково, суд дійшов висновку про те, що з відповідача підлягають стягненню витрати позивача на оплату правничої допомоги пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 8994,07грн. Витрати на оплату послуг адвоката в частині стягнення 5,93грн господарським судом покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління освіти і науки виконавчого комітету Бердичівської міської ради (13300, Житомирська область, м. Бердичів, площа Центральна, буд. 1; ідентифікаційний код 02143206) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, Житомирська область, м.Житомир, майдан Перемоги, буд.10; ідентифікаційний код 42095943):

- 334716,14грн основного боргу,

- 10736,52грн пені,

- 1563,84грн 3% річних,

- 5205,25грн витрат по сплаті судового збору,

- 8994,07грн витрат на оплату послуг адвоката.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.12.20

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек.з пов.),

4 - ТОВ "Енергогазрезерв": 18002, м.Черкаси, вул. Гоголя, 137 (рек.з пов.)

на електронні адреси сторонам:

- позивачу:

- відповідачу:

- третій особі: