ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2020 р. Справа№ 910/6436/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 16.12.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Енергорішення"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 (повний текст рішення складено 25.08.2020)

у справі №910/6436/20 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Енергорішення"

про стягнення 217 540,51 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Енергорішення" про стягнення 217 540,51 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на порушення відповідачем зобов`язань за договором № 80-4/2505-17 від 05.09.2017 в частині повного виконання робіт, у зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача штрафні санкції нараховані на суму невиконаного зобов`язання, а саме пені у розмірі 66 769,86 грн. та штрафу в розмірі 150 770,65 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі №910/6436/20 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Енергорішення" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 66 769 грн. 86 коп. пені, 150 770 грн. 65 коп. штрафу, 3 263 грн. 12 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та договорами обов`язку, своє зобов`язання щодо виконання робіт у строк не здійснив, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП "Енергорішення" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що між сторонами вирішується спір про визнання додаткової угоди №12 до договору №80-4/2505-17 від 05.09.2017 укладеною та визнання договору продовженим (пролонгованим) у справі №910/11076/20.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 18.11.2020, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що рішення у даній справі прийнято 25.08.2020, в той час, як провадження у справі № 910/11076/20 відкрито лише 09.09.2020. Тобто, суд першої інстанції мав всі підстави для ухвалення відповідного рішення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2020 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2020 у справі №910/6436/20 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Енергорішення" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 залишено без руху.

05.11.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "Енергорішення" подано до суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано оригінал платіжного доручення № 2610 від 30.10.2020 на суму 4 894 грн. 68 коп. та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2020, у зв`язку із перебуванням судді Ткаченко Б.О. на лікарняному, для розгляду справи №910/6436/20 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "НВП "Енергорішення" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі № 910/6436/20, відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду на 16.12.2020.

Явка представників сторін

Відповідач у судове засідання, призначене на 16.12.2020, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, наявним у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначеного представника за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 16.12.2020 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, та просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

05.09.2017 між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "Енергорішення" (підрядник) укладено договір № 80-4/2505-17 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.2 договору підрядник зобов`язується протягом 2017 року на свій ризик власними або залученими силами з власних матеріальних ресурсів, виконати роботи, а замовник прийняти і оплатити такі роботи у відповідності з додатком № 1 до цього договору. Підрядник повинен виконати будівельні роботи, а змовник зобов`язується надати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт) та передати іншу необхідну дозвільну документацію, затверджену в установленому порядку, прийняти виконані роботи та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно із пунктом 1.1 договору найменуванням робіт: виконання робіт з технічного переоснащення ПС 750кВ "Донбаська", заміна ШР-750 приєднання "Запорізька-750" РОДЦ-110000/750 УІ. Донецька обл., Артемівський р-н, Інв. № 8261.

Місце виконання робіт: 84570, Донецька область, Артемівський район, с. Весела Долина (пункт 4.1.2 договору).

Сторони у додатковій угоді № 10 від 28.12.2019 внесли зміни до п. 2.3 договору та встановили, що ціна договору разом з ПДВ становить 15 813 404,98 грн.

Додатковою угодою № 11 від 31.01.2020 сторонами внесено зміни до розділу І додатку № 1 до договору та встановлено строк виконання робіт з технічного переоснащення ПС 750кВ "Донбаська" протягом 2017-2020, але не пізніше 29.02.2020. Також внесено зміни до п. 9.1 договору та встановлено строк дії договору до 31.03.2020.

Пунктом 6.8.1 договору передбачено, що у разі порушення встановленого умовами договору строку виконання підрядником зобов`язань, останній сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% ціни прострочених зобов`язань, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вказаної ціни.

Звертаючись з позовом позивач посилався на порушення відповідачем зобов`язань за договором № 80-4/2505-17 від 05.09.2017 в частині повного виконання робіт, у зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача штрафні санкції нараховані на суму невиконаного зобов`язання, а саме пені у розмірі 66 769,86 грн. та штрафу в розмірі 150 770,65 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, договір, укладений між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "Енергорішення" за своєю правовою природою відноситься до договорів підряду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Суд першої інстанції встановив, що наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних будівельних робіт (№ КБ-2в), довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (№КБ-3), актів вартості устаткування, підтверджується виконання підрядником будівельних робіт на загальну суму 7 623 674,51 грн.: за липень 2018 на суму 1 727 482,72 грн.; за листопад 2018 на суму 260 083,16 грн.; за грудень 2018 на суму 1 494 506,14 грн.; за квітень 2019 на суму 2 477,04 грн.; за травень 2019 на суму 166 093,99 грн.; за червень 2019 на суму 529 715,42 грн.; за серпень 2019 на суму 669 732,28 грн.; за серпень 2019 на суму 614 020,57 грн.; за вересень 2019 на суму 1.273 516,78 грн.; за жовтень 2019 на суму 112 950,38 грн.; за грудень 2019 на суму 773 095,93 грн. Також, підтверджується монтування устаткування на загальну суму 6 035 864,00 грн.: за липень 2018 на суму 5 012 888,64 грн,.; за грудень 2018 року на суму 292 730,64 грн.; за квітень 2019 на суму 77 873,40 грн.; за травень 2019 на суму 7 741,80 грн.; за червень 2019 на суму 233 763,84 грн.; за вересень 2019 на суму 3 548,30 грн.; за грудень 2019 на суму 407 317,38 грн. Відтак, відповідач виконав роботи на загальну суму 13 659 538,51 грн.

Як вказувалось вище, сторони у додатковій угоді № 10 від 28.12.2019 внесли зміни до п. 2.3 договору та встановили, що ціна договору разом з ПДВ становить 15 813 404,98 грн.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із пунктом 5.3.2 договору підрядник зобов`язаний забезпечити виконання робіт, якість яких відповідає умовам цього договору та у встановлені договором строки.

Додатковою угодою № 11 від 31.01.2020 сторонами внесено зміни до розділу І додатку № 1 до договору та встановлено строк виконання робіт з технічного переоснащення ПС 750кВ "Донбаська" протягом 2017-2020, але не пізніше 29.02.2020.

Отже, відповідач не здійснив виконання будівельних робіт у повному обсязі у визначений строк, у зв`язку з чим, прострочив виконання зобов`язання щодо виконання робіт на загальну суму 2 153 866,47 грн. (15 813 404,98 грн. (ціна договору) - 13 659 538,51 грн. (виконані роботі та змонтоване устаткування)= 2 153 866,47 грн.).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в порушення умов договору, відповідач не виконав будівльні роботи до 29.02.2020, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (стаття 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (стаття 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язанн (пункт 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою (пункт 1 статті 546 Цивільного кодексу України).

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 213 Господарського кодексу України штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторони у пункті 6.8.1 договору передбачили, що у разі порушення встановленого умовами договору строку виконання підрядником зобов`язань, останній сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% ціни прострочених зобов`язань, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вказаної ціни.

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, можливо за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом; якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Суд зазначає, що чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає з закону чи із суті відносин сторін, що дозволяє здійснити відповідне врегулювання у договорі.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України, а одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Апеляційний господарський суд, перевіривши розрахунок штрафу та пені, нарахований позивачем на суму невиконаних робіт 2 153 866,47 грн. за період з 01.03.2020 по 31.03.2020, дійшов висновку, що сума пені у розмірі 66 769,86 грн. та сума штрафу в розмірі 150 770,65 грн є арифметично правильними.

Враховуючи вказане вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 66 769,86 грн пені та 150 770,65 грн штрафу, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання робіт.

Щодо тверджень скаржника про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги вирішення спору між сторонами про визнання додаткової угоди №12 до договору №80-4/2505-17 від 05.09.2017 укладеною та визнання договору продовженим (пролонгованим) у справі №910/11076/20, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення суду, який розглядає іншу справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Дані обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи та не можуть бути встановлені господарським судом самостійно.

Колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд правомірно відмовив відповідачу в задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі, оскільки відповідач не надав доказів вирішення іншої справи в іншому суді.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами процесуального права.

На переконання колегії суддів, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Енергорішення" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі №910/6436/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі №910/6436/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Енергорішення" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі №910/6436/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі №910/6436/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП "Енергорішення".

4. Матеріали справи № 910/6436/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 21.12.2020.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім