ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"07" грудня 2020 р. Справа № 909/984/19
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,
Суддів: Бонк Т.Б., Матущак О.І.,
за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,
розглянувши клопотання Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», вих.№11/704 від 13 липня 2020 року
про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу
у справі №909/984/19
за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк», м. Івано-Франківськ
до відповідача Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», м. Івано-Франківськ
про стягнення заборгованості в сумі 1 829 109 грн.
13 вересня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про стягнення 1 829 109 грн. заборгованості за договором від 13 квітня 2016 року, з яких: 1 510 356,31 грн. комісійна винагорода, 219 891,03 грн. пеня, 61 304,43 грн. інфляційні втрати та 37 557,23 грн. 3% річних.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2019 року у справі №909/984/19 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 06 липня 2020 року у справі №909/984/19 апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено частково; рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2019 року у справі №909/984/19 скасовано в частині відмови в позові про стягнення 1 510 356,31 грн. основного боргу; прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено. Присуджено до стягнення з Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» 1 510 356,31 грн. основного боргу. В решті рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2019 року у справі №909/984/19 залишено без змін. Поряд з цим, присуджено до стягнення з Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» 56 638,38 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору (з яких: 22 655,35 грн. за подання позову та 33 983,03 грн. за подання апеляційної скарги).

16 липня 2020 року Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з клопотанням про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому просить ухвалити додаткову постанову про стягнення з позивача на користь відповідача 3 624,81 грн. витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Листом від 17 липня 2020 року апеляційний суд витребував матеріали справи з місцевого господарського суду.

Матеріали справи №909/984/19 надійшли до Західного апеляційного господарського суду 29 липня 2020 року (супровідний лист №909/984/19/9328/20).

Ухвалою суду від 29 липня 2020 року розгляд клопотання Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №909/984/19 призначено на 07 вересня 2020 року на 10 год. 50 хв. в приміщенні Західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 81, без виклику сторін.

10 серпня 2020 року від позивача до суду надійшли заперечення на клопотання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу (вих.№20-12/1-168/52755/2020-08/вих. від 04.08.2020).

Поряд з тим, 12 серпня 2020 року від відповідача до апеляційного суду надійшла касаційна скарга (вих.№11/834 від 10.08.2020) на постанову Західного апеляційного господарського суду від 06 липня 2020 року у справі №909/984/19.

Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року зупинено провадження у справі №909/984/19 за клопотанням Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (вих.№11/704 від 13 липня 2020 року) про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу до перегляду постанови Західного апеляційного господарського суду від 06 липня 2020 року у справі №909/984/19 в порядку касаційного провадження та повернення матеріалів справи.

Матеріали справи №909/984/19 направлено до Верховного Суду 09 вересня 2020 року.

23 листопада 2020 року до апеляційного суду надійшли матеріали справи №909/984/19 з Верховного Суду.

Судом встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2020 року касаційну скаргу Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 06 липня 2020 року у справі №909/984/19 повернуто скаржнику.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23 листопада 2020 року поновлено провадження у справі №909/984/19 за клопотанням Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (вих.№11/704 від 13 липня 2020 року) про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу; розгляд вказаного клопотання призначено на 07 грудня 2020 року без виклику сторін.

Розглянувши клопотання Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вирішила таке задоволити, з огляду на наступне:

Згідно з ч.1 ст.281 ГПК України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.

Відповідно до ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» подало заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу (арк. справи 222 том І).

В судовому засіданні представник відповідача просив здійснити розподіл витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, докази понесення яких зобов`язався надати суду після прийняття постанови апеляційним судом.

У клопотанні про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу відповідач просить суд стягнути з позивача на його користь 3 624,81 грн. витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог (із понесених 20 800,38 грн.).

До вказаного клопотання заявник долучив копії договорів про надання правової допомоги №20-114 від 07 лютого 2020 року, №20-122 від 10 лютого 2020 року та №20-126 від 14 лютого 2020 року; копії актів про надання послуг від 11, 12 лютого 2020 року та 07 липня 2020 року; копії фіскальних чеків №4879 від 17 лютого 2020 року, №1417 від 10 березня 2020 року, №0606 від 25 травня 2020 року та №4856 від 06 липня 2020 року; копії платіжних доручень №3733 від 12 лютого 2020 року, №3800 від 17 лютого 2020 року, №4373 від 28 травня 2020 року, №64 від 09 липня 2020 року та №65 від 09 липня 2020 року; копії рахунків-фактур №7 від 11 лютого 2020 року, №8 від 12 лютого 2020 року, №25 від 27 травня 2020 року, №37 від 07 липня 2020 року та №38 від 07 липня 2020 року. Також до клопотання відповідач долучив докази його надіслання позивачу у справі.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В силу положень ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом ч.1 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідач надав суду наступні докази: довіреність №11/226 від 14 лютого 2020 року, довіреність №11/660 від 06 липня 2020 року, видані на ім`я адвоката Біяна Богдана Романовича, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 26 травня 1999 року, копії договорів про надання правової допомоги №20-114 від 07 лютого 2020 року, №20-122 від 10 лютого 2020 року та №20-126 від 14 лютого 2020 року; копії актів про надання послуг від 11, 12 лютого 2020 року та 07 липня 2020 року; копії фіскальних чеків №4879 від 17 лютого 2020 року, №1417 від 10 березня 2020 року, №0606 від 25 травня 2020 року та №4856 від 06 липня 2020 року; копії платіжних доручень №3733 від 12 лютого 2020 року, №3800 від 17 лютого 2020 року, №4373 від 28 травня 2020 року, №64 від 09 липня 2020 року та №65 від 09 липня 2020 року; копії рахунків-фактур №7 від 11 лютого 2020 року, №8 від 12 лютого 2020 року, №25 від 27 травня 2020 року, №37 від 07 липня 2020 року та №38 від 07 липня 2020 року. Також до клопотання відповідач долучив докази його надіслання позивачу у справі.

У акті про надання послуг від 11 лютого 2020 року визначено наступні послуги, надані адвокатом відповідачу під час розгляду справи в апеляційному господарському суді: ознайомлення з матеріалами справи, здійснення їх правового аналізу, надання клієнту правової інформації, консультації, висновків та роз`яснення з правових питань, складання та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу (розмір гонорару за надані послуги становить 5 000 грн.).

Згідно з актом про надання послуг від 12 лютого 2020 року адвокат надав відповідачу наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи, здійснення їх правового аналізу, надання клієнту правової інформації, консультації, висновків та роз`яснення з правових питань, складання та подання до суду письмових пояснень щодо клопотання скаржника про подання додаткових доказів (розмір гонорару за надані послуги становить 4 000 грн.)

Також відповідач надав суду копію акту про надання послуг від 07 липня 2020 року, яким підтверджується надання адвокатом наступних послуг: ознайомлення з матеріалами справи, здійснення їх правового аналізу, надання клієнту правової інформації, консультації, висновків та роз`яснення з правових питань, представництво клієнта в судових засіданнях Західного апеляційного господарського суду, що відбулися: 17 лютого, 10 березня, 25 травня та 06 липня 2020 року (розмір гонорару 8 400 грн. (по 2 100 грн. за одне судове засідання) та витрати на паливо 3 400,38 грн.).

У запереченнях на клопотання відповідача позивач просить суд зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу, оскільки вважає такі завищеними та необгнунтованими належним чином. Зокрема, позивач наголошує, що умовами договорів про надання правової допомоги не передбачено, що транспортні витрати адвоката оплачуються клієнтом, при цьому, адвокат не був позбавлений права скористатися громадським транспортом, що б зменшило такі витрати. Щодо написання та складення адвокатом відзиву на апеляційну скаргу, позивач вважає прийнятною вартість надання такої послуги в сумі 3 500 грн. (замість заявлених 5 000 грн.). Також позивач вважає завищеною вартість складення та подання суду письмових пояснень на клопотання про долучення доказів, що за договором складає 4 000 грн., в той час як розмір гонорару за вказану послугу міг становити 2 000 грн. Крім цього, позивач вважає завищеною вартість гонорару за участь в судових засіданнях, оскільки 17 лютого та 10 березня 2020 року судові засідання тривали недовго у зв`язку з оголошенням перерви.

Згідно з ч.5 ст.126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.6 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру витрат відповідача на професійну правову допомогу при розгляді справи судом апеляційної інстанції. Судом враховано, що справа №909/984/19 не є простою, предметом позову є стягнення з відповідача 1 829 109 грн. заборгованості, розгляд судом вказаної справи має важливе значення для сторони, при цьому, справа перебувала в провадженні апеляційного суду протягом тривалого часу та з призначенням кількох судових засідань, одночасно, позивачем не зазначено в чому конкретно полягає неспівмірність заявлених до стягнення витрат відповідача на послуги адвоката.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат (Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 травня 2019 року у справі №903/390/18 та від 07 липня 2020 року у справі №914/1002/19).

Однак, таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката позивач суду не надав.

З огляду на наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, колегія суддів вважає, що заявлені відповідачем витрати на правову допомогу у розмірі 20 800,38 грн. відповідають встановленим критеріям.

Щодо заперечення позивача про відшкодування відповідачу вартості проїзду до та від місця розгляду справи в сумі 3 400,38 грн. (за 4 судові засідання), колегія суддів звертає увагу, що такі витрати погоджено сторонами у акті про надання послуг від 07 липня 2020 року, підтверджено належними доказами (копії фіскальних чеків від 17 лютого, 10 березня, 25 травня та 06 липня 2020 року) та відшкодовано відповідачем адвокату, що підтверджується платіжними дорученнями №4373 від 28 травня 2020 року на суму 800,07 грн. та №65 від 09 липня 2020 року на суму 2 600,31 грн.

Щодо посилання позивача на неподання відповідачем попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, колегія суддів не вважає таку обставину підставою для відмови у відшкодуванні відповідачу витрат, оскільки, положення статті 124 ГПК України не передбачають прямим процесуальним наслідком, у випадку неподання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відмову у задоволенні такої заяви, а застосування відповідних положень статті 124 ГПК України вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин кожної справи. (Подібну позицію наведено у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі №911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі №910/16223/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №904/4058/19 та від 12 листопада 2020 року у справі №922/3628/19).

Разом з цим, згідно з ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як зазначалось вище, постановою Західного апеляційного господарського суду від 06 липня 2020 року у справі №909/984/19 апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено частково; рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2019 року у справі №909/984/19 скасовано в частині відмови в позові про стягнення 1 510 356,31 грн. основного боргу; прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено. Присуджено до стягнення з Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» 1 510 356,31 грн. основного боргу. В решті рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2019 року у справі №909/984/19 залишено без змін.

Отже, позов задоволено в частині стягнення 1 510 356,31 грн., щодо стягнення 318 752,69 грн. у задоволенні позову відмовлено, відтак, враховуючи положення ст.129 ГПК України, відповідачу підлягає відшкодуванню за рахунок позивача 3 624,81 грн. (з понесених витрат в сумі 20 800,38 грн.), пропорційно до відмовлених позовних вимог. Поряд з цим, витрати відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 17 175,57 грн. слід залишити за відповідачем, у зв`язку із частковим задоволенням позову.

Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 221, 244, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Клопотання Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (вих.№11/704 від 13 липня 2020 року) про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №909/984/19 задоволити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, Печерський район, вул. Госпітальна, буд. 12-Г; ) в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» (76000, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 19; ) на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (76007, м. Івано-Франківськ, вул. Б. Хмельницького, буд 59А; ) 3 624,81 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

На виконання додаткової постанови місцевому господарському суду видати наказ.

Матеріали справи №909/984/19 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну додаткову постанову складено 10 грудня 2020 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бонк Т.Б.

Суддя Матущак О.І.