ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2020 р. Справа№ 910/7098/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

при секретарі судового засідання : Кубей В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув,

розглянувши апеляційні скарги Акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ "АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" та Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 року (повний текст складено 10.08.2020 року)

у справі № 910/7098/20 (суддя Приходько І. В.)

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ "АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО"

до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

про стягнення 408761,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ "АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 408761,90 грн неустойки.

Позовні вимоги мотивовані несвоєчасною доставкою вантажу відповідачем згідно визначених залізничних накладних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" штраф за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 367 885,71 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 131,43 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ "АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 року у справі №910/7098/20 в частині відмови у стягненні неустойки в сумі 40876,19 грн та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема, суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин правову позицію Верховного Суду від 05.04.2018 року у справі №905/1180/17.

Так, за твердженням скаржника підстави для зменшення визначеного судом штрафу за прострочення доставки вантажу відсутні, зокрема, судом не прийнято до уваги, що прострочення виконання відповідачем зобов`язання відбулось не у період дії карантину. Таким чином, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 40876,19 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2020 року справу № 910/7098/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ "АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 року у справі № 910/7098/20 залишено без руху.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у встановленому розмірі.

Відтак, скаржником були усунені недоліки поданої апеляційної скарги.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ "АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 року у справі № 910/7098/20 своєю ухвалою від 09.11.2020 року.

Крім того, не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 року у справі №910/7098/20 в частині розміру нарахованого штрафу та ухвалити нове рішення, в цій частині. В частині зменшення суми штрафу рішення залишити без змін, судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, судом першої інстанції не було застосовано до спірних правовідносин правової позиції Верховного Суду від 21.02.2020 року №910/1524/19.

Так, за твердженням скаржника, штраф за несвоєчасну доставку вантажів відповідно до ст. 116 Статуту, нараховується виключно від розміру провізної плати відповідно до Збірника тарифів без врахування договірних плат за використання вагона перевізника і компенсації витрат перевізника за перевезення вагона у порожньому стані. Тобто, за твердженням скаржника, позивачем було зайво нараховано 101248,10 грн.

Крім того, скаржник зазначив, що з рішенням в частині застосування ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України погоджується та просить залишити в цій частині рішення суду без змін.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/7098/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 у справі № 910/7098/20 залишено без руху.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у встановленому розмірі.

Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 у справі № 910/7098/20. Об`єднав в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ "АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" з апеляційною скаргою Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 року у справі № 910/7098/20 своєю ухвалою від 03.12.2020 року.

Сторони своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзиви на апеляційні скарги не надали, що згідно з ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представники сторін у судове засідання 17.12.2020 року не з`явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 року та від 03.12.2020 року.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представників сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційні скарги, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 року підлягає зміні в частині стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу та витрат по сплаті судового збору, апеляційна скарга Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" - частковому задоволенню, а апеляційна скарга Акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ "АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2018 року між Акціонерним товариством "ДТЕК Західенерго" (замовник) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перейменовано в Акціонерне товариство "Українська залізниця") (перевізник) було укладено договір про надання послуг №00074/ЦТЛ-2018 (далі - договір), відповідно до умов якого перевізник, зобов`язався надавати замовнику послуги з перевезення вантажів, з надання вантажного вагону для перевезення, та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, а замовник зобов`язався оплачувати ці послуги.

Згідно п. 1.2 договору перевезення - це послуга, в процесі якої відповідач зобов`язується доставити довірений позивачем вантаж до пункту призначення та видати йог особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а позивач зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку.

Відповідно до п. 1.3 договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до договору, статуту залізниць України, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, правил перевезення вантажів, угоди про міжнародне вантажне сполучення, Конвенції про міжнародні залізничні перевезення відповідно, (п. п. 1.2 та 1.3 договору).

Згідно з п. 8.1 договору, сторони домовились про використання електронного документообігу.

Відповідно до п. 8.5.2. договору, оформлений ЕПД (електронний перевізний документ) вважається оригіналом договору перевезення та має юридичну силу, як доказ у визначених законодавством випадках.

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення замовником будь - якої дії на виконання умов цього договору і діє з 19.02.2018 року до 31.12.2018 року. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії Договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей Договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору. (п.12.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, протягом жовтня - грудня 2019 року АТ "Українська залізниця" було здійснено перевезення на адресу (відвантажено на користь) АТ "ДТЕК Західенерго" вугільної продукції за наступними залізничними накладними: №№: 45555489, 45601515, 46436457, 46436549, 46489951, 46543609, 47643317, 47758503, 52024098, 52078250, 52087145, 52092640, 52121738, 52121746, 52128014, 52128022, 52128519, 52159555, 52183001, 52185204, 52188760, 52190956, 52191723, 52193794, 52197662, 52199379, 52208865, 52216041, 52216058, 52217882, 52225117, 52233913, 52254174, 52255239, 52334224, 52385309, 52390655, 52467248, 52467255, 52582509, 52697083, 52697114, 52697141, 52722212, 52728227, 52728235, 52728334, 52738762, 52738788, 52738820, 52764354, 52862307, 52862836, 52862968, 52935988, 52936754, 52936770, 52939188, 52939196, 52939204, 52939212, 52964699, 52989233, 52993169, 52993722; досилочними залізничними накладними №№: 45538352, 45538477, 46418596, 46418588, 46418612, 46569851, 47588751, 47754262, 47885843, 47885967, 45115169, 45115144, 45115151, 45115136, 45115177, 52157674, 45132263, 45217676, 45346996, 45347002, 52259934, 45590700, 45616158, 52399862, 52468865, 52716370, 52792496, 46575486, 46711115, 46711123, 46877312, 46980975, 46980983.

Сторонами не заперечується, що залізницею відправлення та призначення по вищезазначеним накладним виступає Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ".

Матеріалами справи підтверджується, що вищезазначений вантаж з боку відповідача було доставлено позивачу із порушенням строків доставки вантажу, встановлених п.1.1 правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, що підтверджується календарними штемпелями на вищезазначених залізничних накладних.

Відповідно до пп. 130, 131 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 право на пред`явлення до залізниці призначення позовів у разі прострочення доставки вантажу має одержувач за умови пред`явлення накладної.

Згідно п. 1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 залізниці зобов`язані доставити вантаж вагонною відправкою на відстань до 200 км вантажною швидкістю протягом двох діб (+ додатково одна доба на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу).

При цьому, вантаж, що перевозився у напіввагонах за залізничними накладними №№: 46543609, 52233913, 52255239 (в шести на піввагонах), 52764354, 52935988, 52936754, 52936770, 52862307, (досильні залізничні накладні №№ 46569851, 52259934) надійшов на адресу вантажоодержувача із запізненням на 2 доби.

Окрім того, вантаж, що перевозився у напіввагонах за залізничними накладними №№: 52121738, 52121746, 52128014, 52128022, 52128519, 52191723, 52193794, 52199379 (у трьох напіввагонах), 52208865 (у трьох напіввагонах), 52216041, 52216058, 52217882, 52225117, 52334224 (у двох напіввагонах), 52939188, 52939196, 52939204, 52939212 (досильні залізничні накладні №№ 45115169, 45115144, 45115151, 45115136, 45115177, 52157674, 46711115) надійшов на адресу вантажоодержувача із запізненням на 3 доби.

При цьому, вантаж, що перевозився у напіввагонах за залізничними накладними №№: 45555489, 45601515, 46436457, 46436549, 46489951, 47643317, 47758503, 52024098, 52078250, 52087145, 52092640, 52159555, 52183001, 52185204, 52188760, 52190956, 52197662, 52199379 (в одному напіввагоні), 52208865 (у двох напіввагонах), 52254174, 52255239 (у двох на піввагонах), 52334224 (у семи на піввагонах), 52385309, 52390655, 52467248, 52467255, 52582509, 52697083, 52697114, 52697141, 52722212, 52728227, 52728235, 52728334, 52738762, 52738788, 52738820, 52862836, 52964699, 52989233, 52993169, 52993722 (досильні залізничні накладні №№ 45538352, 45538477, 46418596, 46418588, 46418612, 47588751, 47754262, 47885843, 47885967, 45132263, 45217676, 45346996, 45347002, 52259934, 45616158, 52399862, 52468865, 52716370, 52792496, 46575486, 46711123, 46877312, 46980975, 46980983) надійшов на адресу вантажоодержувача із запізненням на 4 і більше діб.

Загальна сума штрафу, нарахована позивачем за несвоєчасну доставку вантажу відповідачем вантажу у всіх вищезазначених напіввагонах становить 408761,90 грн.

Щодо заперечення скаржника проти здійсненого позивачем розрахунку штрафу з причин нарахування позивачем штрафу на загальну суму провізних платежів (з урахуванням компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагона перевізника та плати за використання вагона перевізника у вантажному та порожньому стані рейсах за нормативний термін доставки), колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Згідно ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата (ч. 1 ст. 916 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства (ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства (ст. 311 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 313 Господарського кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі. Перевізник звільняється від відповідальності за прострочення в доставці вантажу, якщо прострочення сталося не з його вини. Розмір штрафів, що стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закон України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до п. 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом (п. 23 Статуту залізниць України).

Згідно п. 41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Згідно з Правилами оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 року № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24,.11.2000 року № 863/5084 в графі 31 накладної зазначається сума провізної плати, 32 - Плата за проїзд провідників. 33 Плата за охорону вантажу залізницею, 34 Усього сплачено відправником, в графах 35-37 інші платежі на станції відправлення.

Відповідно до п.п. 6.6, 6.7 Правил оформлення перевізних документів, заповнення накладної на маршрут або групу вагонів здійснюється з додатком 3 до цих Правил. Номери вагонів, сума платежів для кожного вагона зазначаються у відомості вагонів (додаток 2 до Правил оформлення перевізних документів), яка додається до накладної та є її невід`ємною частиною. У кінці відомості зазначаються загальна маса вантажу і загальна сума платежів, яка складається з провізної плати та додаткових зборів.

Згідно п. 3 Загальних положень Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 року за № 317 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 13.04.2009 року за № 340/16356, із змінами та доповненнями, провізна плата це державно регульований тариф, який нараховується відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах. України та пов`язані з ними послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спірного договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до розділу 3 договору про надання послуг встановлений розмір плати в межах України за перевезення вантажу у вагонів перевізника ПАТ «Укрзалізниця», який складається:

- З плати за перевезення навантаженого власного вагона перевізника, яка визначається за тарифом Збірника тарифів, встановленим для власного вагона перевізника;

- Компенсації витрат на перевезення у порожньому стані власних вагонів перевізника та плати за ; використання власних вагонів перевізника, що визначається умовами договору про надання послуг.

Відповідно до п. 5 Загальних положень Збірника тарифів - Розрахунки за перевезення вантажів, роботи і послуги, пов`язані з ними, щодо яких не встановлені державні регульовані тарифи, проводяться за вільними тарифами, які визначаються суб`єктами господарювання за згодою сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.

Тобто, такі складові, як компенсація витрат на перевезення у подорожньому стані власних вагонів перевізника та плата за використання власних вагонів перевізника, є послугами пов`язаними з перевезенням вантажів, які надаються за вільними тарифами, затвердженими ПАТ «Укрзалізниця», і стягуються на договірних засадах.

Таким чином, штраф за несвоєчасну доставку вантажів відповідно до ст. 116 Статуту, нараховується виключно від розміру провізної плати відповідно до Збірника тарифів без врахування договірних плат за використання вагова перевізника і компенсації витрат перевізника за перевезення вагона у порожньому стані.

При цьому, колегія суддів приймає як належне посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладену у вищевказаній постанові в яких останній відступив від правових позицій Верховного Суду у постановах від 27.02.2019 року у справі №910/9765/18, від 09.09.2019 року у справі №910/14170/18 та від 12.09.2019 року у справі №910/10427/18 щодо обчислення суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею, виходячи із загальної суми платежів, сплаченої відправником на користь залізниці та відображеної у графі 34 залізничної накладної, та зауважує на необхідності здійснення розрахунків штрафу в порядку пункту 116 Статуту залізниць України у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничної накладної, залежно від кількості днів прострочення у доставці вантажу.

Колегія суддів перевіривши розрахунок штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за накладними в порядку п. 116 Статуту залізниць України, дійшла висновку, що сума боргу становить 307513,80 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з твердженням скаржника, що відбулось невірне нарахування суми штрафу на суму 101 248,10 грн. на загальну суму провізних платежів (з урахуванням компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагона перевізника та плати за використання вагона перевізника у вантажному та порожньому стані рейсах за нормативний термін доставки).

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафу на підставі ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України до 50% від обґрунтованої суми, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зміст ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 15.02.2018 року у справі 67/1346/15-ц.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного критерію для зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначеної норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Частина 2 ст. 233 Господарського кодексу України встановлює, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Так, наявні матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті допущеного відповідачем порушення строку доставки вантажів.

Так само як і не містять матеріали справи доказів, які б свідчили про наявність підстав для зменшення штрафу на 50%, як просив відповідач у відповідному клопотанні, тобто вдвічі в порівнянні зі спірною сумою штрафу.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявлених санкцій, що нараховуються за неналежне виконання стороною свої зобов`язань, кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи відсутність у справі доказів негативних наслідків від несвоєчасної доставки вантажу, що свідчили б про погіршення фінансового стану позивача, ускладнення у його господарській діяльності чи завдання йому збитків в результаті дій відповідача, суд першої інстанції правомірно скористався своїм повноваженням із зменшення розміру штрафу за клопотанням відповідача, зменшивши його на 10 % на власний розсуд.

Так, колегія суддів відхиляє твердження скаржника (позивача) з приводу необґрунтованого зменшення судом першої інстанції розміру штрафу, оскільки зі змісту ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач виконав (хоча і з простроченням) свої зобов`язання з перевезення вантажу.

На думку колегії суддів, стягнення з відповідача штрафу у розмірі 276762,42 грн (з урахуванням часткового задоволення позовних вимог) компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строків перевезення вантажу, стягнення ж з відповідача штрафу у повному обсязі, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання.

При цьому, колегія суддів враховує, що чинним законодавством не врегульований граничний розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно скористався наданим ст. 233 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України правом щодо зменшення розміру штрафу, забезпечивши баланс інтересів сторін.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду у справі №905/1180/17 від 05.04.2018 року є неприйнятними з огляду на те, що таку постанову прийнято з огляду на іншу фактично-доказову базу у відповідній справі, тобто хоча й за подібного правового регулювання, але за інших встановлених обставин, і за інших поданих сторонами й оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) прийнято відповідне судове рішення.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи відповідача, зокрема, що оскаржуване рішення не відповідає фактичним обставинам справи в частині розрахунку штрафу, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку з чим оскаржене рішення суду підлягає зміні в частині стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, апеляційна скарга Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" частковому задоволенню, а апеляційна скарга Акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ "АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" - без задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 року у справі № 910/7098/20 - задовольнити частково.

2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ "АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 року у справі № 910/7098/20 - залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 року у справі №910/7098/20 змінити в частині стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу та витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" (69006, місто Запоріжжя, вулиця Добролюбова, 20, ідентифікаційний код: 00130872) штраф за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 276762,42 грн (двісті сімдесят шість тисяч сімсот шістдесят дві гривні 42 копійки) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4612,67 грн (чотири тисячі шістсот дванадцять гривен 67 копійок).

В решті рішення залишити без змін.

4. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на позивача.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" (69006, місто Запоріжжя, вулиця Добролюбова, 20, ідентифікаційний код: 00130872) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код: 40075815) 1381,80 грн (одна тисяча триста вісімдесят одна гривня 80 копійок) судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/7098/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у визначеному порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун

Дата складення повного тексту 21.12.2020 року.