ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року справа № 925/1178/20 м. Черкаси

За позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ЧАПАЄВСЬКЕ"

до Благодатнівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області

про визнання права власності на земельну ділянку та скасування запису про право власності

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

За участю від:

від позивача: адвоката Міщенко С.В. за ордером від 12.10.2020 серія ЧК №140383.

від відповідача: не явилися.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "ЧАПАЄВСЬКЕ" (далі також - позивач) звернулася до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою від 10.09.2020 до Благодатнівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області (далі також - відповідач) про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0,3200 га з кадастровим номером :14:001:0503 та скасування запису номер 32717455 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відповідача на земельну ділянку площею 0,3200 га з кадастровим номером :14:001:0503 (далі також - спірна земельна ділянка).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спірна земельна ділянка входила до складу землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва (далі також - КСП ім. Чапаєва) на підставі державного акту на право колективної власності на землю від 18.11.1994 серія ЧР №5-3. На спірній земельній ділянці розміщені господарські будівлі та двори і вона не підлягала паюванню. Після перетворення КСП ім. Чапаєва у сільськогосподарського товариство з обмеженою відповідальністю "Чапаєвське" до останнього як до правонаступника КСП ім. Чапаєва перейшло право власності на спірну земельну ділянку і розміщені на ній господарські будівлі і двори. Попри це право власності на спірну земельну ділянку згідно з наявними у Державному земельному кадастрі відомостями зареєстровано за Благодатнівською сільською радою Золотоніського району Черкаської області.

Ухвалою від 14.09.2020 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі №925/1178/20, вирішив розглядати її за правилами загального позовного провадження, призначив у ній підготовче засідання на 09 год. 30 хв. 13.10.2020 і встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Відзив на позов до Господарського суду Черкаської області не надійшов.

Ухвалою від 13.10. 2020 Господарський суд Черкаської області відклав підготовче засідання на 10 год. 30 хв. 05.11.2020 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 05.11.2020 Господарський суд Черкаської області закрив підготовче провадження у справі №925/1178/20 і призначив її до розгляду по суті у судовому засіданні на 09 год. 00 хв. 03.12.2020.

Ухвалу від 05.11.2020 Господарський суд Черкаської області надіслав відповідачу за вказаною у позові адресою його місцезнаходження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, згідно з яким відповідач одержав цей рекомендований лист 10.11. 2020, тобто відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце призначеного ухвалою від 05.11.2020 судового засідання з розгляду справи №925/1178/20 по суті. Проте відповідач чи його представник у це судове засідання не явилися і не повідомили про причини неявки, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України є підставою для розгляду справи №925/1178/20 за відсутності відповідача.

У судовому засіданні, яке відбулося 03.12.2020, представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав, а господарський суд розглянув справу №925/1178/20 по суті і оголосив вступну та резолютивну частини ухваленого ним у нарадчій кімнаті рішення.

Заслухавши представника позивача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, Господарський суд Черкаської області

УСТАНОВИВ:

Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю від 18.11.1994 серія ЧР №5-3 колективному сільськогосподарському підприємству ім. Чапаєва с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області передано у колективну власність 2377,1 га землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського використання.

12 лютого 1999 року збори упровноважених членів КСП ім. Чапаєва прийняли рішення про реорганізацію цього колективного сільськогосподарського підприємства у сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Чапаєвське", яке стало правонаступником КСП ім. Чапаєва, що підтверджується витягом з протоколу зборів уповноважених членів КСП ім. Чапаєва від 12.02.1999 №5, протоколом установчих зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю "Чапаєвське", від 12.02.1999 №1, установчим договором про створення сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Чапаєвське" від 12.02.1999 та та витягом із статуту сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Чапаєвське".

Згідно із зробленим в 2020 році сертифікованим інженером землевпорядником Носом А.І. висновком технічного звіту про визначення статусу земельних ділянок, що знаходяться в користуванні на умовах оренди СТОВ "Чапаєвське" в адмінмежах Благодатнівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, спірна земельна входила до складу земель, які перебували у колективній власності КСП ім. Чапаєва на підставі державного акту на право колективної власності на землю від 18.11.1994 серія ЧР №5-3, як така, що знаходилася під господарськими будівлями та дворами (овочесховищем), не підлягала розпаюванню, не була розпайована, а право власності на неї за рішенням Благодатнівської сільської ради від 26.06.2019 №41-5/VІІ було зареєстроване за територіальною громадою села Благодатне Золотоніського району Черкаської області.

Право власності на розміщені на спірній земельній ділянціі об`єкти нерухомого майна - овочесховище, яке від КСП ім. Чапаєва перейшло до його правонаступника - позивача, 28 квітня 2011 року відповідно до рішення виконавчого комітету Чапаєвської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 22,02.2011 №17 та свідоцтва на право власності від 28.04.2011 серія САЕ №110650 було зареєстроване за позивачем, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 28.04.2011 №29815588 та інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.12.2019 індексний номер 193750818.

Згідно з інформацією із Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 09.09.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.07.2019 на спірну земельну ділянку зареєстровані за Благодатнівською сільською радою право комунальної власності, номер запису 32717415, а за позивачем право оренди, номер запису 32717455.

Стаття 2 Закону України "Про власність" від 07.02.1991 передбачала, що власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Всі форми власності є рівноправними.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону України "Про власність" від 07.02.1991 в редакції Закону України від 05.05.1993 суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України від 18.12.1990 в редакції, чинній на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю від 18.11.1994 серія ЧР №5-3, власність на землю в Україні мала такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними. Власник землі міг вільно володіти, користуватись та розпоряджатись нею.

Згідно з ст. 5 Земельного кодексу України від 18.12.1990 суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Відповідно до ст. 22, ст. 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Частиною 6 ст. 31 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14.02.1992 передбачено, що при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.

Згідно з п. 7 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України від 25.10.2001 громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України від 25.10.2001 до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до п. 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства господарський суд дійшов таких висновків.

У 1999 році внаслідок перетворення КСП ім. Чапаєва у сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Чапаєвське" до останнього перешли усі майнові права і обов`язки колишнього КСП ім. Чапаєва, в тому числі і його права власності на спірну земельну ділянку, яка не підлягла паюванню. Це право власності перейшло до позивача в силу закону і на момент його виникнення у позивача законодавство не передбачало його обов`язкової реєстрації, тому воно наразі є дійсним.

До аналогічних висновків за подібних обставин дійшов Верховний Суд у постанові від 31.08.2018 у справі № 924/1020/17.

Таким чином, позивач правомірно набув право власності на спірну земельну ділянку як правонаступник реорганізованого КСП ім. Чапаєва.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 Земельного кодексу України від 25.10.2001, статті 377 Цивільного кодексу України, інших положеннях законодавства. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16.

При цьому, принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки, на якій це майно розміщене, закріплений наведеними законодавчими нормами, зумовлений невіддільністю нерухомого майна від земельної ділянки, на якій воно розміщене, і яка фактично є його частиною, та має на меті дотримання законних прав та інтересів власника нерухомого майна, а також забезпечення можливості реалізації ним відповідних правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном.

Отже, правомірність набуття позивачем права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :14:001:0503 площею 0,32 га з місцем розташування: Черкаська область, Золотоніський район, адміністративні межі Чапаєвської сільської ради є доведеною.

Однак на даний час спірна земельна ділянка віднесена до комунальної власності територіальної громади села Благодатне в особі Благодатнівської сільської ради, яка не довела правомірності набуття нею права комунальної власності на спірну земельну ділянку колишнього КСП ім. Чапаєва, а це означає про невизнання відповідачем права власності на спірну земельну ділянку за позивачем.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отож вимога позивача про визнання за ним права власності на спірну земельну ділянку відповідає встановленому ст. 392 Цивільного кодексу України способу захисту його порушеного права власності на спірну земельну ділянку.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.

Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5), від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц (пункт 90)).

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №331/6927/16-ц (пункт 69)).

З 16.01.2020 такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не передбачає. Наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи відповідно до положень частини 3 статті 26 цього Закону є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Отож вимога позивача про скасування запису номер 32717455 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відповідача на земельну ділянку площею 0,3200 га з кадастровим номером :14:001:0503 не відповідає встановленим частиною 3 статті 26 Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" способам захисту порушеного права власності на спірну земельну ділянку.

За таких обставин позов підлягає задоволенню лише в частині вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0,3200 га з кадастровим номером :14:001:0503.

За подання позову позивач за платіжним дорученням від 10.09.2020 №796 сплатив 4204,00 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог частину сплаченого позивачем за подання позову судового збору в сумі 2102,00 грн. необхідно покласти на відповідача, а решту в сумі 2102,00 грн. на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, ст.ст. 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Судовий збір за подання позову в сумі 2102,00 грн. покласти на відповідача, а в сумі 2102,00 грн. - на позивача.

Визнати за сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ЧАПАЄВСЬКЕ" (с. Благодатне, Золотоніський район, Черкаська область, 19774, ) право власності на земельну ділянку з кадастровим номером:14:001:0503, площею 0,3200 га, розташовану в адміністративних межах Благодатнівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

Стягнути з Благодатнівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області (вул. Соборна, б. 1, с. Благодатне, Золотоніський район, Черкаська область, 19774, ) на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ЧАПАЄВСЬКЕ" (с. Благодатне, Золотоніський район, Черкаська область, 19774, ) - 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) судового збору.

В решті позову відмовити.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 14 грудня 2020 року.

СУДДЯ М.В. Дорошенко