ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"07" грудня 2020 р. Справа№ 910/12257/13

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Верховця А.А.

Грека Б.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 року (суддя Івченко А.М.)

За заявою: ОСОБА_2

до:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна фірма "АВМ"

3. Дочірнього підприємства "Фінансова компанія "Інтербудінвест"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1. Служба безпеки України

2. Служба зовнішньої розвідки України

3. ОСОБА_3

4. ОСОБА_4

5. ОСОБА_5

6. ОСОБА_6

7. ОСОБА_7

8. ОСОБА_8

9. ОСОБА_9

10. ОСОБА_10

11. ОСОБА_11

12. ОСОБА_12

13. ОСОБА_13

14. ОСОБА_14

15. ОСОБА_15

16. Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Аквамарин-1"

17. ОСОБА_16

18. ОСОБА_17

19. ОСОБА_18

20. ОСОБА_19

21. ОСОБА_20

22. ОСОБА_21

23. ОСОБА_22

24. ОСОБА_23

25. ОСОБА_24

26. ОСОБА_25

27. ОСОБА_26

28. ОСОБА_27

29. ОСОБА_28

30. ОСОБА_29

31. ОСОБА_30

32. ОСОБА_31

33. ОСОБА_32

34. ОСОБА_33

35. ОСОБА_34

36. ОСОБА_35

37. ОСОБА_36

38. ОСОБА_37

39. ОСОБА_38

40. ОСОБА_39

41. ОСОБА_40

42. ОСОБА_41

43. ОСОБА_42

44. ОСОБА_43

45. ОСОБА_44

46. ОСОБА_45

47. ОСОБА_46

48. ОСОБА_47

49. ОСОБА_48

50. ОСОБА_49

51. ОСОБА_50

52. ОСОБА_51

53. ОСОБА_52

54. ОСОБА_53

55. ОСОБА_54

56. ОСОБА_55

57. ОСОБА_56

58. ОСОБА_57

59. ОСОБА_58

60. ОСОБА_59

61. ОСОБА_60

62. ОСОБА_61

63. ОСОБА_62

64. ОСОБА_63

65. ОСОБА_64

66. ОСОБА_65

67. ОСОБА_66

68. ОСОБА_67

69. ОСОБА_68

70. ОСОБА_69

71. ОСОБА_70

72. ОСОБА_71

73. ОСОБА_72

74. ОСОБА_73

75. ОСОБА_74

76. ОСОБА_75

77. ОСОБА_76

78. ОСОБА_77

79. ОСОБА_78

80. ОСОБА_79

81. ОСОБА_80

82. ОСОБА_81

83. ОСОБА_82

84. ОСОБА_83

85. ОСОБА_84

86. ОСОБА_85

87. ОСОБА_86

88. ОСОБА_87

89. ОСОБА_88

90. ОСОБА_89

91. ОСОБА_90

92. ОСОБА_91

93. ОСОБА_92

94. ОСОБА_93

95. ОСОБА_94

96. ОСОБА_95

97. ОСОБА_96

98. ОСОБА_97

99. ОСОБА_98

100. ОСОБА_99

101. ОСОБА_100

102. ОСОБА_101

103. ОСОБА_102

104. ОСОБА_103

105. ОСОБА_104

106. ОСОБА_105

107. ОСОБА_106

108. ОСОБА_107

109. ОСОБА_108

110. ОСОБА_109

111. ОСОБА_110

112. ОСОБА_111

113. ОСОБА_112

114. ОСОБА_113

115. ОСОБА_114

116. ОСОБА_115

117. ОСОБА_116

118. ОСОБА_117

119. ОСОБА_118

120. ОСОБА_119

121. ОСОБА_120

122. ОСОБА_121

123. ОСОБА_122

124. ОСОБА_123

125. ОСОБА_124

126. ОСОБА_125

127. ОСОБА_126

128. ОСОБА_127

129. ОСОБА_128

130. ОСОБА_129

131. ОСОБА_130

132. ОСОБА_131

133. ОСОБА_132

134. ОСОБА_133

135. ОСОБА_134

136. ОСОБА_135

137. ОСОБА_136

138. ОСОБА_137

139. ОСОБА_138

140. ОСОБА_139

141. ОСОБА_140

142. ОСОБА_141

143. ОСОБА_142

144. ОСОБА_143 ;

145. ОСОБА_144 ;

146. ОСОБА_145

про: спростування майнових дій боржника

в межах справи № 910/12257/13

За заявою ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно - інвестиційна компанія "Інтербудінвест"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест", Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна фірма "АВМ", Дочірнього підприємства "Фінансова компанія "Інтербудінвест", про спростування майнових дій боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі № 910/12257/13 позовну заяву ОСОБА_2 про спростування майнових дій боржника в межах справи № 910/12257/13 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест" з урахуванням заяв про зміну предмету позову від 18.10.2017, від 24.10.2017, від 14.02.2018, задоволено повністю. Спростовано майнову дію по передачі Об`єкту незавершеного будівництва, розташованого за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлового будинку - секція № 1 - вартістю 33 699 600,00 грн. підземного паркінгу - вартістю 2 260 800, 00 грн., офісного центру (секція Г) - вартістю 2 438 400, 00 грн. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест" (ідентифікаційний код 32799609) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна фірма "АВМ" (ідентифікаційний код 38090593) на підставі Акту приймання-передачі об`єкту незавершеного будівництва, розташованого за будівельною адресою - АДРЕСА_1 від 07.12.2012 року. Визнано право власності на 78% будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва недобудованого житлового будинку, розташованого за будівельною адресою: АДРЕСА_2 ) за Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест". Визнано право власності на 100% будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва недобудованих вбудовано-прибудованих торговельних та офісних приміщень і автомобільного паркінгу, розташованих за будівельною адресою: АДРЕСА_3 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест". Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна фірма "АВМ" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест" документи, які були передані за Актом № 1 передачі дозвільної документації на будівництво комплексу житлового будинку АДРЕСА_3 від 27 березня 2013 p.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі №910/12257/13 скасувати прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Крім того, апелянт звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку із обставинами непереборної сили, в якому просив визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 06.06.2018.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Отрюха Б.В., суддів:Верховця А.А., Грека Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі №910/12257/13 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі №910/12257/13 залишено без руху, надавши скаржнику строк, не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом звернення з заявою про поновлення строку з зазначенням інших підстав поважності причин пропуску такого строку.

В подальшому, в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 зазначено, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 року у справі 910/12257/13 вважати неподаною та повернуто скаржнику разом з доданими до неї документами. Справу № 910/12257/13 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Не погодившись із зазначеною ухвалою 29.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою від 24.09.2020 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.11.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 від 24.09.2020 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 у справі №910/12257/13 задоволено частково.

Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 у справі №910/12257/13 скасовано та направлено до Північного апеляційного господарського суду для вирішення, у порядку визначеному законом, питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Згідно із витягом з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду), апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Отрюха Б.В., суддів: Верховця А.А., Грека Б.М.

Так в своїй постанові Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про повернення апеляційної скарги на підставі пункту 4 статті 174 та частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, якщо заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього кодексу.

Врахувавши вказівку Верховного Суду, розглянувши зазначене клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 р. у справі № 910/12257/13, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, виходячи з наступного.

За загальним правилом частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до положень статті 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення; учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

У свою чергу частиною другою статті 261 ГПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

За правовими позиціями Верховного Суду, у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для розгляду апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними (зокрема, постанова Верховного Суду від 20.04.2018 р. № 822/2337/17).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (постанова Верховного Суду від 14.02.2018 р. у справі № 754/9100/14-ц).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (зокрема, рішення ЄСПЛ від 12.07.2007 р. у справі "Станков проти Болгарії"); такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 р. у справі "Перетяка та Шереметьев проти України"); норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності; зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 28.03.2006 р. у справі "Мельник проти України").

Крім наведеного Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" вказав також, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Держави вправі встановлювати правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі (рішення ЄСПЛ у справах "Осман проти Сполученого королівства", "Креуз проти Польщі").

У рішенні від 03.04.2008 р. у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має розумітися у світлі верховенство права, зазначеного в преамбулі Конвенції; одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остачочності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру. Стосовно відновлення провадження через значний період часу шляхом поновлення строку на ординарне апеляційне оскарження Суд зазначив, що правова система багатьох країн- членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Якщо ж строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. При цьому вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Зважаючи на наведені законодавчі приписи, правові висновки Верховного Суду та позиції Європейського суду з прав людини, суд, оцінюючи викладені ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 р. за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходить з такого.

Щодо посилання апелянта на нібито неотримання ними оскаржуваної ухвали суду, то відповідно до частин першої, третьої статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до названого Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З відомостей сайту згаданого Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 р. зареєстрована в цьому Реєстрі 13.06.2018 р. та оприлюднена 14.06.2018 р.

Таким чином, з 14.06.2018 р. до дня подання апеляційної скарги 12.05.2020 р. ОСОБА_1 мав можливість ознайомитись з оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції. Проте суду не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що перешкоджало Заявникові та його представникам ознайомлюватись з оскаржуваною ухвалою суду та своєчасно подати належно оформлену апеляційну скаргу протягом передбаченого частиною першою статті 256 ГПК України десятиденного строку на подання такої скарги.

Аналогічна позиція наведена, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 24.01.2020 р. у справі № 761/29472/19.

Крім того, несвоєчасне вручення (одержання) копії оскаржуваного рішення (ухвали) суду могло бути підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження лише у разі, якщо така апеляційна скарга була б подана не пізніше річного строку з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення (частина друга статті 261 ГПК України).

При цьому суд виходить з того, що зазначений у частині другій статті 261 ГПК України річний строк є присічним і не застосовується лише у двох випадках, вказаних у тій же нормі (зокрема, постанова Верховного Суду від 19.09.2019 р. у справі № 922/1775/16).

Наведеною нормою частини другої статті 261 ГПК України як виняток застосування згаданого річного строку передбачено лише два випадки, а саме: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Стосовно посилання ОСОБА_1 на пропуск строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 р. внаслідок того, що лише наприкінці лютого 2020, від голови ОК "ЖБК "Аквамарин-1" ОСОБА_146 , він дізнався, що у Господарському суді міста Києва в межах справи №910/12257/13 розглядається справа за заявою про визнання недійсними результатів аукціону та отримав відповідно копію ухвали Господарського суду міста Києва від 06.06.2018. Крім того, апелянт зауважив, що незважаючи на те, що суду першої інстанції, було відомо, що його рішення у справі за позовом про спростування майнових дій боржника може вплинути на права установників Фонду фінансування будівництва, суд першої інстанції не залучив до участі у справі жодного з таких установників.

Відповідно до частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 13, 74 ГПК України).

Зважаючи на усе наведене вище, суд дійшов до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 про спростування майнових дій боржника у межах справи № 910/12257/13 про банкрутство ТОВ "БІК "Інтербудінвест", оскільки апеляційна скарга на названу ухвалу суду першої інстанції подана ОСОБА_1 більш ніж через 1 рік і 5 місяців після прийняття цієї ухвали суду, тобто після спливу передбаченого частиною другою статті 261 ГПК України максимального річного строку оскарження такої ухвали, та апелянтом не надано суду належних і допустимих доказів наявності саме в ОСОБА_1 (а не будь-якої іншої фізичної чи юридичної особи) обставин, що згідно з названою нормою ГПК України могли бути підставою для незастосування цього присічного строку і поновлення строку оскарження.

Керуючись статтями 234, 256, 258, 261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження у справі №910/12257/13.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі №910/12257/13 з доданими до неї документами повернути апелянту.

3. Матеріали справи №910/12257/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.А. Верховець

Б.М. Грек