ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2020 р. Справа№ 927/355/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Кропивної Л.В.

Калатай Н.Ф.

за участі секретаря - Стародуб М.Ф.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Сі Джи Україна" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.07.2020 (повний текст складено 28.07.2020) у справі № 927/355/20 (суддя Белов С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Бердянські жниварки"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Сі Джи Україна"

про стягнення 470318,04 грн,

за участю представників згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Приватним акціонерним товариством "Бердянські жниварки" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Сі Джи Україна" про стягнення 470318,04 грн, з яких: 359520,00 грн заборгованості за отриманий товар, 17976,00 грн штрафу за порушення термінів розрахунків, 29469,04 грн пені, 51360,00 грн штрафу за порушення термінів розрахунків більше 10 днів, 11993,00 грн 10% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №2135/01 купівлі-продажу від 09 вересня 2019 року.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 28.07.2020 у справі №927/355/20 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Сі Джи Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Бердянські жниварки" 359520,00 грн заборгованості за отриманий товар, 17976,00 грн штрафу за порушення термінів розрахунків, 29469,04 грн пені, 25680,00 грн штрафу за порушення термінів розрахунків більше 10 днів, 11993,00 грн 10% річних, а також 6669,57 грн судового збору. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення 25680,00 грн штрафу за порушення термінів розрахунків більше 10 днів відмовлено.

Рішення обґрунтоване тим, що судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті отриманого ним товару, у зв`язку з чим обґрунтованими є вимоги про стягнення 359520,00 грн боргу, 17976,00 грн та 29469,04 грн пені, 1993,00 грн 10% річних. Щодо вимоги про стягнення штрафу у розмірі 10% від вартості товару, то з огляду на відсутність понесення позивачем збитків та настання для нього інших негативних наслідків, враховуючи, що належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд зменшив належну до стягнення суму штрафу за порушення термінів розрахунків більше 10 днів на 50 % до 25680,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ей Сі Джи Україна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.07.2020 у справі № 927/355/20 та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір штрафу з 17976,00 грн до 1797,60 грн, зменшити розмір штрафу (за порушення термінів розрахунків більше 10 днів) з 25680,00 грн до 2568,00 грн, зменшити розмір пені з 29469,04 грн до 2946,90 грн та відстрочити виконання судового рішення у справі № 927/355/20 на строк до 30.09.2020, а також розподілити судові витрати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження у справі неправомірно встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву, оскільки в силу п. 4 розділу Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України строк на подання відзиву був продовжений на період встановлення карантину на всій території України. Таким чином, відповідач був позбавлений права належним чином реалізувати своє право на подання відзиву і клопотання про відстрочення виконання рішення суду і зменшення розміру штрафу. Також відповідач вказав, що він перебуває у скрутному фінансовому становищі, тож є підстави для зменшення суми штрафу та відстрочити виконання рішення.

19.08.2020 апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 апеляційну скаргу залишено без руху.

23.09.2020 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2020, у зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Кропивної Л.В. та Пашкіної С.А., які входить до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 28.09.2020 у справі №927/355/20, у зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Кропивної Л.В. та Пашкіної С.А., визначено колегію суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Калатай Н.Ф., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 29.10.2020.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020, у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Руденко М.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 28.10.2020 у справі №927/355/20, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Руденко М.А., визначено колегію суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Сі Джи Україна" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.07.2020 у справі № 927/355/20 до провадження у новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Калатай Н.Ф.

05.10.2020 Приватним акціонерним товариством "Бердянські жниварки" подано заперечення на апеляційну скаргу, в якій останнє зазначало, що судом першої інстанції правомірно було встановлено п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву. Щодо твердження про те, що штрафні санкції є надмірно великими, то позивач наголосив, що штрафні санкції застосовуються у розмірі передбаченому сторонами в договорі.

13.10.2020 подано відзив на апеляційну скаргу, який за змістом є аналогічним раніше поданим запереченням.

Ухвалою від 29.10.2020 відкладено розгляд справи на 26.11.2020.

26.11.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, обґрунтоване тим, що він має намір провести перемовини з позивачем щодо укладення мирової угоди у справі.

В судове засідання 26.11.2020 представники сторін не з`явились. Колегія суддів відмовила в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з огляду на те, що останнім не надано жодних доказів на підтвердження зазначених підстав для відкладення, а також враховуючи обмеженість процесуальних строків розгляду скарги та повторну неявку відповідача в судове засідання.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, 09.09.2019 між Приватним акціонерним товариством "Бердянські жниварки" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ей Сі Джи Україна" (покупець) було укладено договір №2135/01 купівлі-продажу.

Згідно з п.1.1. договору продавець бере на себе зобов`язання передати у власність покупця ЖНС-9,1 жниварку для збирання соняшнику з відбійним валом (надалі - товар) в кількості 1 (однієї) шт, а покупець зобов`язується прийняти товар у власність та своєчасно оплатити його вартість відповідно до умов цього договору.

Загальна вартість цього договору складає 513600,00 грн, в тому числі ПДВ 85600,00 грн (п.2.1. договору).

Відповідно до п. 2.2 вищезазначеного договору, покупець здійснює оплату за товар наступним чином: передплата 30% (а саме 154080 грн) до 12 вересня 2019 року.

Місце поставки - склад покупця, розташований за адресою: 15521, Чернігівська область, Чернігівський район, с. Петрушин, вул. Чернігівська, буд. 54. (п. 3.4. договору).

Пунктом 3.3. договору сторони передбачили, що після повідомлення продавцем покупця про готовність товару до відвантаження покупець зобов`язаний здійснити кінцеву оплату на розрахунковий рахунок продавця згідно з п.2.2. до 30 листопада 2019 року.

Згідно п. 3.5. договору датою приймання обладнання та переходу права власності та ризиків вважається дата підписання видаткової накладної (акту приймання-передачі) товару уповноваженим представником покупця.

Відповідно до п. 8.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

На виконання умов договору відповідач 23 вересня 2019 року, на підставі виставленого рахунку фактури №СФ-0002135 від 09 вересня 2019 року, здійснив передплату в розмірі 154080,00 грн, згідно банківської виписки по рахунку сформованої 25 лютого 2020 року, про що також свідчить копія платіжного доручення №594 від 23 вересня 2019 року, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.8-9).

Позивач, в свою чергу, передав у власність відповідача товар на загальну суму 513600,00 грн, передбачений п.1.1. договору, про що свідчить копія видаткової накладної №РН-0002638 від 24 вересня 2019 року (а.с.11) та копія акту прийому-передачі товару від 24 вересня 2019 року /а.с.10/.

Загальна вартість поставленого відповідачу товару, згідно видаткової накладної №РН-0002638 від 24 вересня 2019 року та акту прийому-передачі товару від 24 вересня 2019 року становить 513600,00 грн.

Претензій щодо якості поставленого товару відповідачем не заявлялось.

В порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідач за отриманий ним товар в повному обсязі не розрахувався, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 359520,00 грн. Існування за відповідачем заборгованості у розмірі 359520,00 грн не спростовано відповідачем.

Крім того, відповідач визнав існування заборгованості перед позивачем у розмірі 359520,00 грн, в направленому на адресу позивача листі №17/01/20-1 від 17 січня 2020 року. Вказаним листом відповідач повідомив позивача про наявність простроченої заборгованості у розмірі 359520,00 грн та зазначив, що заборгованість виникла внаслідок складної ситуації на ринку сільськогосподарської продукції, а також гарантував провести розрахунки в повному обсязі до кінця лютого 2020 року.

У зв`язку з невиконання відповідачем зобов`язання з оплати товару позивач звернувся до нього з претензією №95 від 26 лютого 2020 року з проханням сплатити заборгованість та штрафні санкції. Претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

З огляду на доведеність факту неналежного виконання відповідачем зобов`язань з оплати товару, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення основного боргу у сумі 359520,00 грн.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання своїх зобов`язань суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача 17976,00 грн штрафу, 29469,04 грн пені, 11993,00 грн 10% річних. Щодо вимоги про стягнення 51360,00 грн штрафу за порушення термінів розрахунків більше 10 днів, то суд вважав за можливе зменшити заявлену суму штрафу на 50 % до 25680,00 грн, з огляду на відсутність доказів понесення позивачем збитків чи настання для нього інших негативних наслідків, враховуючи, що належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, а також те, що позивачем нараховано два різні розміри штрафу за порушення строків розрахунків та враховуючи триваючі карантинні заходи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відносини, що з нього виникають, регулюються відповідними положеннями Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Статтею 265 Господарського кодексу України, що кореспондується зі ст. 712 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.3. договору №2135/1 купівлі-продажу від 09 вересня 2019 року сторони передбачили, що за порушення термінів розрахунків, передбачених договором, покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 5% від несплаченої суми та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня, від вартості несплаченої суми за кожен день прострочення. При цьому сторони домовились, що пеня стягується за весь час прострочення, тобто пеня стягується з моменту виникнення заборгованості покупця перед продавцем до моменту повного погашення цієї заборгованості.

За прострочення термінів розрахунків, передбачених договором більше ніж на 10 днів, покупець додатково сплачує штраф у розмірі 10% від вартості товару (п. 5.4. договору).

У випадку несвоєчасної сплати заборгованості, що виникла за даним договором, сума заборгованості сплачується з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також десять процентів річних від простроченої суми (пунктом 5.5.).

Отже, враховуючи встановлений судом першої інстанції факт прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань, останній дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог про стягнення пені, штрафів та 10% річних. При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за встановлених обставин, наявні підстави для зменшення суми штрафу за порушення термінів розрахунків більше 10 днів на 50 %.

Колегія суддів погоджується із запереченнями апелянта про те, що судом не враховано, що в силу п. 4 розділу Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України строк на подання відзиву був автоматично продовжений на період встановлення карантину на всій території України, з огляду на таке.

Так, Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641 установлено з 12.03.2020 до 31.12.2020 на всій території України карантин.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4 такого змісту: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341 , 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Отже, відповідно до вказаної редакції п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України процесуальні строки, зокрема на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, автоматично продовжувалися на період дії карантину.

17.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 року № 731-IX, яким було змінено положення пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України та встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Тобто, у подальшому законодавцем скасовано правову норму щодо автоматичного продовження процесуальних строків на час дії карантину.

Разом з тим, згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 731-IX процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Отже, процесуальні строки, що продовжувалися на час дії карантину на підставі Закону України № 540-IX від 30.03.2020 року, закінчилися лише 06.08.2020, оскільки були продовжені автоматично.

При цьому, нормами Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваного рішення) не передбачено, щоб положення законодавства, наведені в п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" не застосовувались у разі послаблення карантину чи введення адаптивного карантину (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №924/688/19).

Таким чином, дійсно строк на подання відзиву у відповідача закінчився лише 06.08.2020, оскільки був продовжений автоматично.

Водночас, дослідивши подані апелянтом докази, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення суми штрафів та пені понад зменшений судом першої інстанції обсяг, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена стаття кореспондується зі ст. 233 Господарського кодексу України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 № 7-рп/2013).

Таким чином, аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 18.06.2019 у справі №914/891/16).

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Тобто, в контексті зазначеного, наявність обставин для зменшення штрафних санкцій повинна бути доведена належними та допустимими доказами саме відповідачем.

Проте, відповідачем не доведено суду таких обставин як, наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків з урахуванням зменшення останньої судом першої інстанції, винятковості випадку, з урахуванням інтересів обох сторін, не наведено причин неналежного виконання зобов`язання, яке стало підставою для застосування заходів відповідальності позивачем, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення.

Послання відповідача на судові рішення про стягнення з нього заборгованості, а також надані виписки по рахунках та Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду на 01.12.2019, не підтверджують факт перебування відповідача у скрутному фінансовому становищі та наявності обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки.

Колегія суддів враховує, що нарахована сума пені та штрафів не перевищує 25% від суми основного боргу, а також те, що термін прострочення сплати основного боргу сягає понад рік та й досі не погашений відповідачем. При цьому, заходи цивільно-правової відповідальності, як то стягнення пені та штрафу, спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Отже, судом першої інстанції при зменшенні суми штрафу дотримано баланс інтересів сторін, стягнуто пеню і штрафі у розмірі, що не є непомірним тягарем для боржника та, водночас, джерелом отримання додаткових прибутків для кредитора.

З наведеного вбачається, що у суду відсутні підстави вважати наявними та належним чином доведеними обставини, які є достатніми для зменшення розміру неустойки понад зменшений судом першої інстанції обсяг, у відповідності до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України.

Твердження апелянта про те, що через порушення судом першої інстанції норм процесуального права відповідач був позбавлений права на подання клопотання про відстрочення виконання рішення суду, колегія суддів також відхиляє.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З аналізу вказаних положень вбачається, що відповідач не позбавлений права звернутись до суду першої інстанції шляхом подання відповідної заяви про відстрочення виконання рішення суду після ухвалення останнього.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що встановлені порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в частині неврахування продовження строку на період карантину, не призвели до прийняття неправильного рішення по суті.

Водночас, доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення суду.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Сі Джи Україна" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.07.2020 у справі № 927/355/20 - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 04.12.2020.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді Л.В. Кропивна

Н.Ф. Калатай