ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020 року м.Дніпро Справа № 908/3100/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіної О.В. (доповідач)

суддів: Іванов О.Г., Чус О.В.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Волтер О.В. (в режимі відеоконференції) член виконавчого органу, виписка з положення про Дирекцію №б/н від 02.01.2019 р.;

від відповідача-1: Школода Ю.В. (в режимі відеоконференції) адвокат, довіреність №225/10/08 від 11.11.2019 р.;

від відповідача-2: Захарченко В.Ф. (в режимі відеоконференції) адвокат, довіреність №2160/9/28-10-08-18 від 28.12.2019 р.;

представник співвідповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) апеляційні скарги Офісу великих платників податків державної податкової служби, м. Київ; товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент"; Головного управління державної податкової служби у Запорізькій області

на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.06.2020 року (суддя Федерова О.В.) у справі № 908/3100/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (69034, м.Запоріжжя, вул. Цимлянське, буд. 29-а)

до відповідача - 1 Головного управління державної податкової служби у Запорізькій області, м.Запоріжжя

відповідача-2 - Офісу великих платників податків державної податкової служби, м. Київ

співвідповідача - Управління державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізькій області

про стягнення компенсації за порушення права на виконання судового акта в розумний строк

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" звернувся до відповідачів - Головного управління ДПС у Запорізькій області та до Офісу великих платників податків ДПС із позовом про відшкодування за рахунок держави немайнової шкоди в розмірі 713 151,60 грн., завданої бездіяльністю міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків та Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області, щодо виконання рішень Окружного адміністративного суду міста Києва у справах № 826/7149/15 та № 826/25749/15.

Правонаступником Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Запорізькій області (ідентифікаційний код 39488184) є Головне управління ДФС у Запорізькій області (ідентифікаційний код 39396146).

Міжрегіональне головне управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №247 від 30.03.2016 "Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби" перейменовано в Офіс великих платників податків ДФС.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №537 від 19.06.2019 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" Офіс великих платників податків ДПС приєднано до Офісу великих платників податків ДФС, а Головне управління ДПС у Запорізькій області приєднано до Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Враховуючи викладене, відповідачем-1 за позовом визначено Головне управління ДПС у Запорізькій області, а відповідачем-2 - Офіс великих платників податків ДПС. В якості співвідповідача зазначено Управління державної казначейської служби України у м.Запоріжжі Запорізькій області.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.06.2020 року у справі №908/3100/19 позов задоволено частково.

Суд стягнув з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянське, буд. 29-а, ідентифікаційний код 34155997) немайнову шкоду в розмірі 52860,00 грн. (п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят грн. 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог, заявлених до Головного управління держаної податкової служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166) та Офісу великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г), відмовлено.

В задоволенні позовних вимог, заявлених до Управління державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр Соборний, буд.168), відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, сторони звернулись з апеляційними скаргами.

В обґрунтування своєї скарги Офіс великих платників податків державної податкової служби посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вважає, що суд у своєму рішенні не конкретизував, з кого саме, з рахунків якого Державного органу - ГУ ДПС у Запорізькій області чи Офісу великих платників податків ДПС стягнути немайнову шкоду.

Судовими рішеннями у справах №826/7149/15 і №826/25749/15 скасовано лише право контролюючого органу на здійснення заходів по самостійному погашенню податкового боргу таких як: податкова застава, продаж майна, що перебуває у податковій заставі, адміністративний арешт майна.

Зважаючи на позовні вимоги ТОВ «Технохімреагент» по справам №826/7149/15 і №826/25749/15, а також згідно з положеннями статті 60 ПК України, у відповідача 2 не було обов`язку здійснювати активні дії по виконанню судових рішень у зазначених справах.

Крім того, апелянт зазначає, що у своєму позові ТОВ «Технохімреагент» на навів жодного нормативно-правового акту, на підставі яких він зробив такий розрахунок немайнової (моральної) шкоди.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позову.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.07.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків державної податкової служби на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.06.2020 року у справі №908/3100/19, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 26.08.2020 року, колегією суддів у складі : головуючого судді -Березкіної О.В., суддів Кузнецова І.Л., Чус О.В.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач 1 - Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 19.06.2020 року у справі № 908/3100/19 в частині задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування своєї скарги Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області посилається на те, що господарський суд дійшов до неправильного висновку щодо бездіяльності відповідача-1, яка полягала у неправомірному ухиленні протягом тривалого часу від виконання обов`язку, що виникло з судового рішення. Апелянт зазначає, що в позовній заяві не зазначено норми права, які на думку позивача, порушив відповідач-1 та не зазначені докази на підтвердження таких доводів. Зазначає, що рішення місцевого господарського суду обґрунтоване матеріалами справи, які не містять жодного доказу порушення відповідачем-1 порядку виконання судового рішення, доказів порушення прав позивача, а також заподіяння йому нематеріальної шкоди.

На думку апелянта, оскільки Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області після отримання інформації про набрання законної сили рішенням у справі №808/2462/17 не здійснювало заходів по примусовому погашенню сум податкового боргу, зазначеного в податковій вимозі №413-17/825 від 12.07.2017, відповідно виконало рішення суду в цій частині.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.06.2020 року (суддя Федорова О.В.) у справі №908/3100/19, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 26.08.2020 року, колегією суддів у складі : головуючого судді -Березкіної О.В., суддів Кузнецова І.Л., Чус О.В.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив змінити рішення Господарського суду Запорізької області від 19.06.2020 року у справі № 908/3100/19 та стягнути за рахунок держави немайнову шкоду в розмірі річного податку за 2015 рік - 8 681 027 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.08.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.06.2020 року у справі № 908/3100/19, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 26.08.2020 року, колегією суддів у складі : головуючого судді -Березкіної О.В., суддів Кузнецова І.Л., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.08.2020 року за клопотанням Офісу великих платників податків державної податкової служби призначено розгляд справи № 908/3100/19 в режимі відеоконференції з Запорізьким апеляційним судом на 26.08.2020рік.

26.08.2020 розпорядженням в.о.керівника апарату суду, у зв`язку з відпусткою судді Кузнецової І.Л., відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/3100/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2020, справу № 908/3100/19 передано колегії суддів у складі: Березкіна О.В. (головуючий, доповідач), Чус О.В., Іванов О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.10.2020 відкладено розгляд апеляційних скарг в судовому засіданні на 16.11.2020 на 10год.00хв.

Відповідно до п.2.7.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центрального апеляційному господарському суді, у зв"язку з відпусткою головуючого судді (доповідача) Березкіної О.В. розгляд справи призначений на 16.11.2020 не відбувся.

Учасники судового процесу були повідомлені телефонограмою.

Враховуючи усунення обставин, пов"язаних з перебуванням у відпустці судді-доповідача Березкіної О.В. апеляційний суд вважає за необхідне призначити дату наступного судового засідання для розгляду справи.

24.11.2020 року учасники судового процесу були повідомлені телефонограмою про розгляд справи № 908/3100/19 на 08.12.2020рік о 09:30 годин.

Відповідачем -1 - Головним управлінням ДПС у Запорізькій області надано відзив на апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби, в якому просив задовольнити апеляційну скаргу Офісу великих платників податків державної податкової служби на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.06.2020 року (суддя Федорова О.В.) у справі №908/3100/19.

08.12.2020 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача так відповідачів 1, 2, дослідивши матеріали справи, відзиви на апеляційні скарги, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2015 у справі №826/7149/15 задоволено позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (позивач у даній справі) до міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 10.03.2015 №23-11 та визнання протиправним та скасування рішення від 10.03.2015 №5410/10/28-10-23-26.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 10.03.2015 №23-11 та рішення від 10.03.2015 №5410/10/28-10-23-26.

Вказана постанова набрала законної сили 22.07.2015.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судовим рішенням у справі №826/7149/15 встановлено, що позивачем подано платіжні доручення від 16.02.2015 №356 та від 24.02.2015 №372 на перерахування коштів, що підтверджується відповідною відміткою на зазначених платіжних дорученнях, проте останні залишились без виконання з вини банку. А отже платник податку звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.02.2016 у справі №826/25749/15 задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" до Міжрегіонального ГУ ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 21.10.2015 № 139-11, рішення про опис майна у податкову заставу від 21.10.2015 №23304/10/28-10-23-26; визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 21.10.2015 № 139-11, прийняту Міжрегіональним ГУ ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників; визнано протиправним та скасовано рішення про опис майна у податкову заставу від 21.10.2015 № 23304/10/28-10-23-26, прийняте Міжрегіональним ГУ ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників.

Вказана постанова суду набрала законної сили 31.03.2016 і в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені даною постановою суду, не підлягають доведенню знову при розгляді даної справи.

Судовим рішенням №826/25749/15 встановлено, що виконання платником податкового обов`язку з перерахування в бюджет суми податкового зобов`язання пов`язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань, а у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів. Враховуючи, що позивач сплатив зазначене у спірній вимозі податкове зобов`язання, проте на рахунок одержувача зазначена сума не надійшла не з вини платника податків (позивача), а з вини банку, отже позивач звільняється від відповідальності, що вказує на необґрунтованість та протиправність оскаржених податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу.

У зв`язку зі зміною позивачем місцезнаходження Міжрегіональне ГУ ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників передало позивача на облік до Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, що підтверджується листом Державної фіскальної служби Офісу великих платників податків ДФС України №1917/10/28-10-17-1-23 від 09.08.2016.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2017 у справі №808/2464/17 задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому позивач просив суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 12.07.2017 №413-17/825 і суму податкового боргу визначену в податковій вимозі, а також встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Судом визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 12.07.2017 №413-17/825.

Скасовано суму податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" у розмірі 2 649 463,68 грн., визначену у податковій вимозі від 12.07.2017 №413-17/825, прийняту Головним управління ДФС у Запорізькій області.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" судовий збір у розмірі 39757,26 грн. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення в даній адміністративній справі та зобов`язано Головне управління ДФС у Запорізькій області у місячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили подати до Запорізького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення.

Вказана постанова набрала законної сили 21.03.2018 і в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені даною постановою суду, не підлягають доведенню знову при розгляді даної справи.

Судовим рішенням у справі №808/2464/17 встановлено, що 12 липня 2017 року контролюючим органом сформовано податкову вимогу №413-17/825, в якій зазначено, що станом на 11.07.2017 сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями становить 2 649 463,68 грн., у т.ч.:

податок на прибуток підприємств на загальну суму 1 881 604,66 грн., в т.ч. основний платіж 1 867 197,12 грн., штрафні санкції 0,00 грн., пеня 14407,54 грн.;

податок на додану вартість на загальну суму 737795,12 грн., в т.ч. основний платіж 737795,12 грн., штрафні санкції 0,00 грн., пеня 0,00 грн.;

пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на загальну суму 30063,90 грн., в т.ч. основний платіж 0,00 грн., штрафні санкції 1020,00 грн., пеня 29043,90 грн.

Позивач, не погодившись з отриманою податковою вимогою від 12.07.2017 №413-17/825, звернувся з позовом до суду.

З матеріалів справи №808/2464/17 судом встановлено, що на виконання вимог чинного законодавства України до контролюючого органу подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2014 рік, в якій позивачем самостійно визначено до сплати суму грошового зобов`язання в розмірі 883172,00 грн.

Визначена у податковій декларації сума грошового зобов`язання була сплачена платіжним дорученням №382 від 11.03.2015 на суму 883172,00 грн., проте зараховано до бюджету 0,00 грн.

Крім того, на позивачем на виконання вимог чинного законодавства України до контролюючого органу подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік, в якій позивачем самостійно визначено до сплати суму грошового зобов`язання в розмірі 4 531 384,00 грн.

Визначена у податковій декларації сума грошового зобов`язання була сплачена платіжними дорученнями №60 на суму 248188,00 грн., №356 248188,00 грн., №385 315417,00 грн., №120 315417,00 грн., №164 315417,00 грн., №274 315417,00 грн., №363 315417,00 грн., №409 315417,00 грн., №460 315417,00 грн., №557 315417,00 грн., №734 315417,00 грн., №145 315417,00 грн., №35 100000,00 грн., №36 100000,00 грн., №37 100000,00 грн., №38 100000,00 грн., №39 100000,00 грн., №40 100000,00 грн., №41 100000,00 грн., №42100000,00 грн., №43 100000,00 грн.

Всього позивачем за вищевказаними платіжними дорученнями сплачено грошове зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 4 550 546,00 грн., тобто за 2015 рік позивачем переплачено 19162,00 грн.

Також, на виконання вимог чинного законодавства України позивачем до контролюючого органу подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2016 рік, в якій позивачем самостійно визначено до сплати суму грошового зобов`язання в розмірі 4 865 890,00 грн.

Визначена у податковій декларації сума грошового зобов`язання була сплачена платіжними дорученнями №43 (переплата з 2015 року в розмірі 19162,00 грн.), №44 100000,00 грн., №45 100000,00 грн., №46 100000,00 грн., №47 100000,00 грн., №48 100000,00 грн., №49100000,00 грн., №83 150000,00 грн., №96 182500,00 грн., №97 182500,00 грн., №101 30730,00 грн., №102 30730,00 грн., №103 30730,00 грн., №104 30730,00 грн., №105 30730,00 грн., №106 30730,00 грн., №107 30730,00 грн., №108 30730,00 грн., №976 100000,00 грн., №980 100000,00 грн., №493 787083,00 грн., №610 500000,00 грн., №617 453436,00 грн., №690 237906,00 грн., №679 500000,00 грн., №14 100000,00 грн., №38 707408,00 грн.

Крім того, на виконання вимог чинного законодавства України позивачем до контролюючого органу подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за І квартал 2017 року, в якій позивачем самостійно визначено до сплати суму грошового зобов`язання в розмірі 191934,00 грн.

Зазначена сума податку на додану вартість сплачена позивачем за платіжним дорученням №351.

Протягом 2015 року позивачем на виконання вимог чинного законодавства України до контролюючого органу подавались податкові декларації з податку на додану вартість, у яких позивачем самостійно визначено податкові зобов`язання в розмірі 4367473,00 грн., сплачено 4367483,00 грн., проте зараховано до бюджету 3723397,00 грн., у зв`язку з неперерахуванням коштів за платіжними дорученнями №372 та №383.

Протягом 2016 року позивачем на виконання вимог чинного законодавства України до контролюючого органу подавались податкові декларації з податку на додану вартість, у яких позивачем самостійно визначено податкові зобов`язання в розмірі 4130481,00 грн., сплачено 4130481,00 грн.

Протягом 2017 року позивачем на виконання вимог чинного законодавства України до контролюючого органу подавались податкові декларації з податку на додану вартість, у яких за період січень-червень 2017 року позивачем самостійно визначено податкові зобов`язання в розмірі 1355078,00 грн., сплачено 1355078,00 грн.

Стосовно сплати грошових коштів за платіжними дорученнями №356 на суму 248188,00 грн., №372 214875,00 грн., №382 883172,00 грн., №385 315417,00 грн., за якими грошові кошти не були своєчасно зараховані до Державного бюджету України, суд зазначив наступне.

Судовими рішеннями Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.02.2016 у справі №826/25749/15 та від 19.05.2015 у справі №826/7149/15, встановлено, що грошові кошти в розмірі 1 661 652,00 грн., які сплачені платіжними дорученнями №356, №372, №382, №385, не були перераховані до бюджету з незалежних від ТОВ "Технохімреагент" підстав.

За таких обставин, враховуючи приписи п.129.6 ст.129 ПК України, контролюючий орган не мав правових підстав для нарахування пені за несвоєчасну сплату позивачем грошового зобов`язання за платіжними дорученнями №356, №372, №382, №385.

З наданої до матеріалів справи облікової картки платника податків судом встановлено, що сума податкового боргу в розмірі 30063,90 грн., в т.ч. штрафні санкції 1020,00 грн. та 29043,90 грн. пеня, яка була відображена у спірній податковій вимозі, утворилась у зв`язку з прийняттям контролюючим органом податкових повідомлень рішень № та №.

Разом з тим, відповідно до відомостей комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду та відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлено, що на час розгляду справи №808/2464/17 триває процедура судового оскарження податкових повідомлень рішень № та № (Запорізький окружний адміністративний суд справа №808/1127/17).

Відповідно до п.58.16 ст.58 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За таких обставин суд у справі №808/2464/17 дійшов висновку про неправомірність зазначення відповідачем в оскаржуваній податковій вимозі наявності податкового боргу в розмірі 30063,90 грн. з пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД.

Стосовно позовних вимог про скасування податкового боргу зазначеного в оскаржуваній позовній вимозі, суд зазначив, що Порядок №576 та Податковий кодекс України містять спеціальні норми, за змістом яких суд може скасувати не саму податкову вимогу, а суму податкового боргу, визначену у податковій вимозі.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню, а сума податкового боргу за податковою вимогою від 12.07.2017 №413-17/825 скасуванню на підставі ст.60 Податкового кодексу України та п.6.1 Порядку №576.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача - Головного управління ДФС у Запорізькій області у місячний строк, від дня набрання законної сили судовим рішенням в даній справі, подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Звертаючись до Головного управління ДПС у Запорізькій області та до Офісу великих платників податків ДПС із позовом про відшкодування за рахунок держави немайнової шкоди в розмірі 713 151,60 грн., позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" посилався на те, що не вживаючи протягом декількох років необхідних заходів щодо виконання вищевказаних судових рішень, які набрали законної сили, Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків та Запорізька об`єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Запорізькій області порушили передбачене пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція) право на справедливий суд. Також позивач вважає, що неможливість для позивача домогтися виконання вищезазначених судових рішень є порушенням його права на мирне володіння своїм майно в розумінні ст. 1 першого Протоколу до Конвенції. Вказує, що, не виконавши рішення Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачі позбавили позивача можливості займатися виробничою діяльністю, розповсюджуючи інформацію про наявність у позивача податкового боргу, що унеможливлює участь у державних тендерах.

Задовольняючи частково позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок бездіяльності суб`єктів владних повноважень та тривалого невиконання ними судових рішень, позивачу була заподіяна моральна шкода, яка повинна відшкодовуватись з Державного бюджету у розмірі, який розраховується виходячі з розміру прожиткового мінімуму, який є базою для обчислення немайнової шкоди та з урахуванням часу такого невиконання, тобто, у сумі 52 860 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 12, ст. 15, ч. ст. 20 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Іmmobiliare Saffi v. Italy), [GС], N 22774/93, п. 66. ЕСНR 1999-V).

У справі "Войтенко проти України" (рішення від 29 червня 2004 року) Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу.

Відповідно до ст.ст. 8, 19 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.1 ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 170 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

У пунктах 43 - 46 постанови Великої палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц викладено правові висновки щодо статусу ДКСУ у справах, де відповідачами виступають державні органи (держава) як сторони спору, яка має здійснювати відшкодування за порушені права позивачів від імені держави у разі присудження такого відшкодування.

Зокрема, визначено, що з урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне вказати, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові від 08 листопада 2017 року у справі № 761/13921/15-ц (провадження № 6-99цс17), оскільки Верховний Суд України не робив висновку про обов`язкове залучення ДКСУ та неможливість задоволення позову у разі незалучення цього органу. Велика Палата Верховного Суду також вважає, що в ухвалі Верховного Суду від 04 вересня 2019 року, якою справа передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, міститься помилкове посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, оскільки в тій справі зроблений висновок про повернення сум виконавчого збору, надміру сплачених до Державного бюджету України, а не про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, і не зроблено висновку про обов`язкове залучення ДКСУ та неможливість задоволення позову у разі незалучення.

Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05 червня 2012 року № 4901-VI, яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Із аналізу положень вищенаведеного законодавства слідує, що моральна (немайнова) шкода, це втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона полягає у применшенні немайнового блага. Об`єктом правопорушення є немайнове право: здоров`я, честь, гідність, ділова репутація тощо. Термін моральна шкода застосовують переважно до фізичних осіб, тоді як до юридичних осіб застосовується поняття немайнової шкоди. Це шкода, заподіяна порушенням законних немайнових прав юридичних осіб. Її наслідками є приниження репутації, формування негативної оцінки як учасника правовідносин, і як результат зменшення контрагентів, а отже, і майнові втрати.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, яким є ступінь вини заподіювача, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, судові рішення про скасування податкових вимог у справах №826/7149/15 та №826/25749/5 не були виконані Міжрегіональним ГУ ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, а в подальшому - Запорізькою ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області шляхом скасування податкового боргу та внесення відповідних змін і облікову картку платника податків.

В листі Державної фіскальної служби Офісу великих платників податків ДФС України №1917/10/28-10-17-1-23 від 09.08.2016 зазначено, що у зв`язку з переходом з 01.01.2016 ТОВ "Технохімреагент" на податковий облік до Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна змінено відомості щодо обтяжувача майна ТОВ "Технохімреагент", яке перебуває у податковій заставі, на обтяжувача - Запорізьку ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області.

Судовими рішеннями у справах №826/7149/15, №826/25749/15 було встановлено факт виконання обв`язку позивачем щодо оплати податкового боргу після подання платіжних доручень для виконання до банку, проте податковий борг позивача скасований не був та продовжував обліковуватися в обліковій картці платника податків.

Судовим рішенням у справі №808/2464/17 встановлено протиправність дій Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо виставлення податкової вимоги від 12.07.2017 №413-17/825 у зв`язку з наявністю спірного податкового боргу.

Враховуючи вищевикладене, обставини щодо бездіяльності відповідачів 1 і 2 щодо невиконання судових рішень у вищезазначених адміністративних справах, що пов`язані між собою, є встановленими та не потребують доказування.

Бездіяльність відповідачів 1 і 2, що виразилася у неправомірному ухиленні протягом тривало часу від виконання обов`язку, що виникло з судових рішень, які набрали законної сили та є обов`язковими для виконання на всій території України, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої порушуються права позивача. Неможливість для позивача домогтися виконання судового рішення, становить втручання у його право на мирне володіння майном, як то визначено у першому Протоколі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розповсюдження недостовірної інформації щодо наявності у ТОВ "Техенергохім" податкового боргу формує негативну оцінку про позивача, як учасника правовідносин, і як результат зниження його ділової репутації й майнові втрати. При цьому, наслідки у вигляді немайнової шкоди перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача немайнової шкоди.

Вирішуючи питання щодо розміру цієї шкоди, суд першої інстанції врахував висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.02.2019 у справі №818/674/17, де зазначено, що відповідач є суб`єктом, що належить до суб`єктів, які завдають шкоду, характер правовідносин свідчить про те, що права позивача фізичної особи порушені протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій. Досліджуючи обставини справи, які слугували підставою для завдання моральної шкоди позивачу, Верховний Суд зазначив, що такими обставинами є тривале невиконання судового рішення. Оцінюючи вказані обставини та характер спірних правовідносин у їх сукупності, Верховний Суд дійшов висновку, що в даному випадку, моральна шкода має бути відшкодована у межах одного прожиткового мінімуму, в розмірі, встановленому станом на дату розгляду справи, що складає 1600 гривень.

Таким чином, Верховний Суд у якості бази для розрахунку моральної шкоди застосував прожитковий мінімум, встановлений станом на дату розгляду справи.

З огляду на зазначене, господарський суд дійшов висновку про обчислення немайнової шкоди виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, в якому набрала чинності постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2017 у справі №808/2464/17, якою були відновлені права позивача щодо скасування податкового боргу, а саме: 1762,00 грн.

Враховуючи те, що права позивача були порушені тричі у зв`язку з невиконанням судових рішень про скасування податкових вимог, суд першої інстанції обгрунтовано визначив до стягнення розмір немайнової шкоди, що дорівнює 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за кожне порушення, що загалом склало: 1762,00 грн. х 10 х 3 = 52860,00 грн.

При цьому, доводи позивача про те, що такий розрахунок необхідно робити за визначеним саме ним механізмом: сума судового збору, сплачена ним при зверненні до суду та кількість часу прострочення виконання рішення суду, є безпідставними, оскільки існує правовий висновок Верховного суду щодо мінімальної розрахункової величини, яка є базою для обчислення немайнової шкоди.

Посилання відповідачів на те, що відсутній механізм відкликання податкової вимоги, є необгрунтованим, оскільки в силу Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №576, який був чинним до 08.09.2017, податкова вимога скасовується у зв`язку із прийняттям органом доходів і зборів (контролюючим органом, на який згідно з Податковим кодексом України покладається виконання функції формування податкових вимог) рішення про її скасування, тобто сам контролюючий орган має повноваження скасувати податкову вимогу, в тому числі і на підставі судового рішення, яким вона скасована.

При цьому, виконання судових рішень підлягає невідкладній реалізації з дня набрання ними законної сили в порядку, який визначено податковим законодавством.

Належних доказів вжиття заходів щодо виконання судових рішень по справах №826/7149/15 та №826/25749/15 щодо скасування податкового боргу (податкових вимог) відповідачі 1 і 2 суду не надали, відсутність факту виконання вказаних рішень не заперечили та не спростували.

Доводи відповідачів про те, що суд не зазначив у своєму рішенні з рахунків якого Державного органу - ГУ ДПС у Запорізькій області чи Офісу великих платників податків ДПС необхідно стягнути суму немайнової шкоди також є необгрунтованими з огляду на наступне.

Статтею 43 Бюджетного кодексу України встановлено, що в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з бюджетними коштами.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України визначено, що казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Конституційний суд України в рішенні №12-рп/2001 від 03.10.2001 у справі № 1-36/2001 зазначив, що не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади.

Враховуючи наведені норми права, відшкодування шкоди в даній справі може здійснюватись лише за рахунок державного бюджету (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України у справі № 67/157-10 від 25.05.2011).

Управління наявними коштами Державного бюджету України, у тому числі в іноземній валюті, коштами державних позабюджетних фондів і позабюджетними коштами установ та організацій, що утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, фінансування його видатків входить до компетенції Державного казначейства України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Органи Казначейства, зокрема: вживають заходів до виконання виконавчих документів; розглядають письмові звернення (вимоги) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, державних виконавців, а також прокурорів - учасників виконавчого провадження (п. 4 Порядку).

Відповідно до п. 35 цього Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації), зокрема, шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Пунктом 36 вказаного Порядку встановлено, що у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Таким чином, визначена судом до відшкодування немайнова шкода в розмірі 52 860,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Державного бюджету України.

Оскільки Управління державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізькій області здійснює тільки казначейське обслуговування рахунків Державного бюджету і пред`явлення позову у даній справі не було пов`язано з його неправомірними діями, вимоги до нього заявлені безпідставно.

Інші доводи апелянтів є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Запорізької області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційних скарг Офісу великих платників податків державної податкової служби, товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" та Головного управління державної податкової служби у Запорізькій області без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на їх заявників.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Офісу великих платників податків державної податкової служби, м. Київ, товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" та Головного управління державної податкової служби у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 19.06.2020 року (суддя Федорова О.В.) у справі № 908/3100/19 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на їх заявників.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених статтею 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.12.2020року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя О.В.Чус

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 08.12.2020 у справі №908/3100/19 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронну адресу: товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" ;Головного управління державної податкової служби у Запорізькій області, м.Запоріжжя; Офісу великих платників податків державної податкової служби, м. Київ; Управління державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізькій області .