ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2876/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Солдатовій М.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", м.Київ
до Комунального підприємства "Жилкомсервіс", м.Харків
про стягнення 172 500,00 грн.
за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Мартиненко А.М., ордер ХВ № від 25.07.2019

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі за текстом - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Жилкомсервіс" (далі за тестом - відповідач) про стягнення 172500,00грн. заподіяних позивачеві витрат.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що у відповідності до статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України до нього, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування наземного транспорту №333/17-Т/Х/01 від 15.05.2017, в межах фактичних витрат, перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Ухвалою від 14.09.2020 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.09.2020.

Ухвалою від 29.09.2020 підготовче засідання відкладено на 27.10.2020.

05 жовтня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти вимог позивача заперечив та просив у задоволенні позову відмовити. При цьому зазначив, що: позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що відповідач є балансоутримувачем об`єктів благоустрою зеленого господарства, що розташовані на прибудинковій території будинку; з наданих позивачем документів (доказів) неможливо дійсно та достовірно встановити дату та час падіння дерева на застрахований транспортний засіб; наданий позивачем звіт №484/17 від 02.10.2017 на підтвердження розміру заподіяної шкоди та платіжне доручення №906934 від 19.10.2017 не відповідають критеріям належності та допустимості доказів, оскільки, виходячи з ч.1 ст.12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", надання висновку щодо вартості (розміру) збитків знаходиться поза межами компетенції суб`єкта оціночної діяльності, а з копії платіжного доручення №906934 від 19.10.2017 не можливо чітко встановити факт одержання оплати страхувальником; у даному випадку шкода, завдана потерпілому, не підлягає відшкодуванню згідно з ч.1 ст.1193 ЦК України, у зв`язку із допущеним потерпілим умисним порушенням правил дорожнього руху (п.п.б) п.26.2 ПДР), а також невжиттям водієм заходів до зберігання свого майна та залишення автомобілю без нагляду.

22 жовтня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він з проти доводів відповідача заперечив. Зазначив, що згідно з п.1 розпорядження управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради №2253 від .30.11.2011 "Про внесення змін в договір передачі майна в господарське відання № 760 від 30 травня 1996 року з комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Дзержинського району м.Харкова та внесення змін в договір передачі майна в господарське відання №1288 від 28 лютого 2007 року з КП "Жилкомсервіс" слідує, що до відповідача передані основні засоби від КВЖРЕП Дзержинського району м.Харкова, а саме зелені насадження у кількості 97150 одиниць. Тобто зелені насадження на території, де сталася страхова подія були передані на баланс відповідача. Висновком, складеним по результатам перевірки завдання шкоди застрахованому транспортного засобу, поліцією підтверджено, що шкоду завдано внаслідок падіння дерева. А так як відповідальним за належний стан дерева є відповідача, саме його бездіяльність щодо належного утримання майна, переданого на його баланс, стала причиною завдання шкоди. Також, позивач наполягає на необхідності застосування при розгляді даної справи правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду від 23.09.2019 у справі №638/10448/14-ц. Щодо тверджень відповідача про неправильно зазначену дату події в позовній заяві позивач підтвердив, що дійсно датою події є 15.09.2017, а зазначення в позовній заяві іншої дати (18.09.2017) є опискою. Щодо Звіту, на підставі якого була визначена вартість матеріальної шкоди, позивач зазначив, що він виконаний спеціалістом в даній галузі, що підтверджується документами, зазначеними у самому звіті. Щодо методики оцінки та порядку її виконання - у звіті експертом детально описано методи оцінки, джерела взяття Інформації та обґрунтовано висновок, викладений в результаті проведеної оцінки. Щодо платіжного доручення про виплату страхового відшкодування позивач зауважив, що дане платіжне доручення завірене банківською стематично не виконував умови договору поставки №586-МПЗ від 13.11.2019. Гарантійним листом від 04.08.2020р. за вих.№1 відповідач підтвердив існування в нього заборгованості перед TOB "Агро-Овен" та запропонував певний графік її погашення, проте запропонованих умов TOB "Пульс-М`ясо" не дотрималось, що вказує на необхідність негайного вжит

У підготовчому засіданні 27.10.2019 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, а також оголошено перерву до 17.11.2020.

У підготовчому засіданні 17.11.2020 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 02.12.2020.

У судове засідання 02.12.2020 позивач свого представника не направив, однак 30.11.2020 від нього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Присутній у даному судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, просив залишити позовні вимоги без задоволення.

У судовому засіданні 02.12.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

15 травня 2017 року між ПРАТ "СК "Арсенал Страхування", як страховиком, та ОСОБА_1 , як страхувальником, укладено договір страхування наземного транспорту №333/17-Т/Х/01, за умовами якого позивач зобов`язався компенсувати ОСОБА_1 будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки "Toyota RAV4", д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 16.05.2017 вигодонабувачем за Договором №333/17-Т/Х/01 визначено ОСОБА_2

15 вересня 2017 року у м.Харків на пров.Самокиша, буд.3 на припаркований автомобіль "Toyota RAV4", д/н НОМЕР_1 , впало дерево та завдало даному транспортному засобу пошкоджень, що підтверджується заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 15.09.2017, а також висновком Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області від 16.09.2017.

У зв`язку з названою подією, згідно Звіту №487/17 від 02.10.2017 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП Тіхоніним А.В. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 17235 від 28.11.2014), вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Toyota RAV4", д/н НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження визначена в розмірі 260247,24грн. Проте відповідно до Рахунку №3675 від 22.09.2017, наданого ТОВ "АВТОАРТ ЛТД" вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Toyota RAV4", д/н НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження склала 259421,83грн. що перевищує 70% дійсної вартості на момент укладення договору і згідно з п. 31.5 Договору є конструктивною загибеллю.

Відповідно до п.27.8 Договору №333/17-Т/Х/01 сума страхового відшкодування в такому випадку дорівнює розміру дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку, але не більше страхової суми, за вирахуванням вартості залишків транспортного засобу та безумовної франшизи.

Так, згідно з розрахунком страхового відшкодування від 10.10.2017: страхова сума складає 750000,00грн., розмір придатних залишків - 540000,00грн., розмір франшизи - 37500,00грн.

Відповідно до заяви щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування КАСКО від 10.10.2017, Доповнення від 18.10.2017 до страхового акту №006.00993417-1 за Договором страхування №333/17-Т/Х/01 від 15.05.2017, платіжного доручення №906934 від 19.10.2017 позивач сплатив на користь вигодонабувача за Договором №333/17-Т/Х/01 ОСОБА_2 172500,00грн.

Позивачем було надіслано запити до Харківської міської ради з проханням надати інформацію хто є балансоутримувачем зелених насаджень, розташованих у м.Харків на пров. Самокиша,3, станом на 18.09.2017. У відповідь на дані запити Харківська міська рада повідомила, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить до комунальної власності територіальної громади м.Харків. КП "Жилкомсервіс" визначено виконавцем послуг з управління будинками, спорудами.

06 червня 2018 року позивачем було направлено претензію на адресу КП "Жилкомсервіс" про відшкодування шкоди по даній події.

26 червня 2018 року на адресу позивача надійшла відповідь на претензію, відповідно до якої відповідач відмовився відшкодувати збитки, так як Харківською міською радою не конкретизовано на балансі, якого підприємства знаходяться зелені насадження.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 172500,00грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

На підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено, що у зв`язку із пошкодженням застрахованого автомобіля "Toyota RAV4", д/н НОМЕР_1 , яке відбулося 15.09.2017 внаслідок падіння дерева у м.Харків на пров.Самокиша, буд.3, позивач відповідно до умов Договору страхування №333/17-Т/Х/01 від 15.05.2017 здійснив страхову виплату в розмірі 172500,00грн.

Відповідно, позивач має право вимоги про відшкодування цих коштів до особи, відповідальної за завдані збитки.

Суд вважає, що у даному випадку такою особою слід визнати КП "Жилкомсервіс", виходячи з наступного.

Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до пункту 5.5 Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Факт належності житлового будинку у м.Харкові по пров. Самокиша, буд.3 до балансу КП "Жилкомсервіс" підтверджується листом Харківської міської ради від 25.04.2018 №2861/9-18 та не заперечується самим відповідачем.

Тобто, КП "Жилкомсервіс" є балансоутримувачем будинку, біля якого росло дерево, яке пошкодило застрахований транспортний засіб.

Відповідно до пунктів 3.1.5 та 3.2.5 статуту КП "Жилкомсервіс" це підприємство створене з метою забезпечення належного санітарного стану прибудинкової території і внутрішньо будинкових приміщень загального користування. До обов`язків підприємства входить забезпечення експлуатації житлових будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами (пункт 4.2.3).

З пункту 1 розпорядження управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради № 2253 від 30 листопада 2011 року "Про внесення змін в договір передачі майна в господарське відання № 760 від 30 травня 1996 року з комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Дзержинського району м. Харкова та внесення змін в договір передачі майна в господарське відання № 1288 від 28 лютого 2007 року з КП "Жилкомсервіс" слідує, що до КП "Жилкомсервіс" передані основні засоби від КВЖРЕП Дзержинського району м. Харкова, а саме зелені насадження у кількості 97 150 одиниць.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю.

Як зазначалося вище, відповідно до приписів ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, враховуючи те, що автомобіль "Toyota RAV4", д/н НОМЕР_1 , було пошкоджено внаслідок падіння дерева, що сталось на прибудинковій території будинку за адресою: пров.Самокиша, 3 у м.Харків, балансоутримувачем якого Харківська міська рада визначила КП "Жилкомсервіс", саме відповідач повинен був забезпечувати контроль за станом зелених насаджень на прибудинковій території.

До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 23.09.2019 у справі №638/10448/14-ц.

З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 172500,00грн. відшкодування законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача судом не приймаються, виходячи з наступного.

Твердження відповідача про те, що позивачем не було подано належних і допустимих доказів ані факту падіння, ані факту заподіяння шкоди саме відповідачем та розміру такої шкоди, ані факту наявності при причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням шкоди та бездіяльністю відповідача спростовані встановленими судом обставинами справи.

Так, факт падіння дерева підтверджено заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 15.09.2017, а також висновком Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області від 16.09.2017. Факт заподіяння шкоди підтверджено висновком Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області від 16.09.2020, а також звітом №487/17 від 02.10.2017 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Також звітом №487/17 від 02.10.2017 підтверджено і розмір спричиненої шкоди. Бездіяльність відповідача вбачається у нездійсненні належного контролю за станом зелених насаджень на прибудинковій території будинку, балансоутримувачем якого є відповідач. Відповідно причинно-наслідковий зв`язок полягає у тому, що внаслідок саме вищевказаної бездіяльності відповідача і було пошкоджено автомобіль.

Щодо доводів відповідача про те, що йому не передавалося відповідне дерево, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 розпорядження управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради № 2253 від 30 листопада 2011 року "Про внесення змін в договір передачі майна в господарське відання № 760 від 30 травня 1996 року з комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Дзержинського району м. Харкова та внесення змін в договір передачі майна в господарське відання № 1288 від 28 лютого 2007 року з КП "Жилкомсервіс", відповідачу передані основні засоби від КВЖРЕП Дзержинського району м. Харкова, а саме зелені насадження у кількості 97150 одиниць. Тобто зелені насадження на території, де сталася страхова подія були передані на баланс відповідача.

До того ж, відповідачем не доведено, що відповідне дерево, яке впало на автомобіль "Toyota RAV4", д/н НОМЕР_1 , було передано на баланс будь-якій іншій особі.

У зв`язку з цим, суд також не погоджується з посиланнями відповідача на постанову Верховного Суду від 28.02.201 у справі №211/1489/13-ц, в якій міститься висновок про те, що органи місцевого самоврядування мають відповідати за шкоду завдану зеленими насадженнями лише у випадку, що дані об`єкти благоустрою не передані на баланс відповідним підприємствам. Проте, у даному випадку в матеріалах справи наявне рішення органів місцевого самоврядування, відповідно до якого зелені насадження на території, де сталася страхова подія, були передані на баланс відповідача.

Доводи відповідача про те, що з наданих позивачем документів (доказів) неможливо дійсно та достовірно встановити дату та час падіння дерева на застрахований транспортний засіб судом відхиляються також з огляду на встановлені обставини справи та наявні докази. Так, судом на підставі заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 15.09.2017, а також висновку Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області від 16.09.2017 було встановлено, що дана подія мала місце 15.09.2017. При цьому, суд враховує, що інша дата - 18.09.2017 була вказана позивачем у позові помилково, про що він вказав у відповіді на відзив.

Щодо наданого позивачем звіту №484/17 від 02.10.2017 на підтвердження розміру заподіяної шкоди та платіжне доручення №906934 від 19.10.2017 суд зазначає, що вказаний документ є належним доказом. Так, відповідно до частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим, зокрема, у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Таким чином, складення суб`єктом оціночної діяльності звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, не суперечить Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Щодо копії платіжного доручення №906934 від 19.10.2017 суд зазначає, що даний документ завірено банківською установою, на ньому зазначено платника коштів та їх отримувача. Отже, дане платіжне доручення є належним та допустимим доказом сплати позивачем страхового відшкодування в розмірі 172500,00грн. В свою чергу, будь-яких доказів неотримання страхувальником (вигодонабувачем) страхової виплати відповідачем суду не надано.

Щодо посилань відповідача на норму ч.1 ст.1193 ЦК України, за якою шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується, суд зазначає, що жодних доказів на підтвердження того, що шкода була спричинена автомобілю "Toyota RAV4", д/н НОМЕР_1 , саме внаслідок умислу потерпілого в матеріалах справи відсутні. Зокрема, відповідачем не надано відповідну постанову про притягнення водія даного транспортного засобу до відповідальності за неналежну парковку. Самостійне встановлення обставин щодо порушення фізичними особами правил дорожнього руху, у тому числі п.26.2 ПДР, виходить за межі компетенції господарських судів.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Жилкомсервіс" (61052, Харківська обл., місто Харків, вул.Конторська, будинок 35, код 34467793) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м.Київ, вул.Борщагівська, буд.154, код 33908322) 172500,00грн. відшкодування, а також 2587,50грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолюти

Повне рішення складено "14" грудня 2020 р.

Суддя М.В. Калантай