РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2020Справа № 910/14282/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Хмельницькзалізобетон» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грамет-2017» про стягнення 45 328,00 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача 37 067,78 грн. основного боргу, 6 783,00 грн. пені, 996,00 грн. 3% річних, 481,22 грн. інфляційних втрат за договором поставки товару №06-19з від 02.01.2019 року на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

Відповідач відзив на позов не надав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.01.2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Хмельницькзалізобетон» (надалі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грамет-2017» (надалі - замовник, відповідач), укладено договір поставки товару №06-19з (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначних договором, поставити замовнику товар (бетонні суміші та розчини, залізобетонні вироби та інші будівельні матеріали) (надалі - товар), а замовник зобов`язався своєчасно прийняти замовлений товар та здійснити його оплату.

Згідно зі п. 2.1 договору кількість товару, що підлягає виготовленню та поставці замовнику, його часткове свіввідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами визначаються у заявках замовника, рахунках-фактурах постачальника та видаткових накладних.

Пунктом 7.5 договору передбачено, що замовник здійснює 100% попередню оплату кожної замовленої партії товару, згідно договору, на підставі наданого постачальником рахунку.

Поясненнями позивача, які викладені у позовній заяві, заявкою на відвантаження №5 від 15.10.2019, видатковою накладною №17392 від 15.10.2019, товарно-транспортною накладною №ХЗБ00034102 від 15.10.2019, видатковою накладною №17635 від 16.10.2019, товарно-транспортною накладною №ХЗБ00034167 від 16.10.2019 року, які містяться в матеріалах справи, підтверджується факт поставки позивачем товару відповідачу на виконання умов договору на суму 37 067, 78 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов`язання з поставки відповідачеві товару, а відповідач не виконав зобов`язання з оплати поставленого товару і на даний час має заборгованість у розмірі 37 067, 78 грн., що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період листопад 2019 року, який підписаний уповноваженими представниками обох сторін.

03.03.2020 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про оплату вищевказаної заборгованості №01-03/45.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 37 067, 78 грн. основного боргу за поставлений товар обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 6 783,00 грн. пені за період з 16.10.2019 року по 16.04.2020 року.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Як передбачено п. 8.3 договору за прострочення термінів оплати, замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Проте, відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, враховуючи все вище викладене, позов в частині стягнення пені підлягає задоволенню частково у розмірі 4 832,59 грн. за перерахунком суду з урахуванням вимог статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань». В іншій частині позову про стягнення пені слід відмовити.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 996,00 грн 3% річних та 481,22 грн інфляційних втрат за період з 16.10.2019 року по 07.09.2020 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 996,00 грн. 3% річних підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Позовні вимоги в частині стягнення 481,22 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню частково на суму 406,28 грн. за перерахунком суду. В іншій частині позову про стягнення інфляційних втрат слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грамет-2017» (вул.Воскресенська, 16-г, кв.35, м.Київ, 02125) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Хмельницькзалізобетон» (вул. Чорновола, 31, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29010) 37 067 (тридцять сім тисяч шістдесят сім) грн. 78 коп. основного боргу, 4 832 (чотири тисячі вісімсот тридцять дві) грн. 59 коп. пені, 996 (дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 00 коп. 3% річних, 406 (чотириста шість) грн. 28 коп. інфляційних втрат, 2 008 (дві тисячі вісім) грн. 08 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 07.12.2020р.

Суддя С.О. Чебикіна