РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2020Справа № 910/14131/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сотеко»

до товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО»

про стягнення 3426124,39 грн.,

Представники:

від позивача Жила В.С.

від відповідача не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Сотеко» до товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ГІППО» про стягнення за договором поставки № 211218-02/1г від 21.12.2,39 грн., з яких: 3327703,10 грн. боргу, 79030,62 грн. пені, 19390,67 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконував умови договору поставки № 020114-02/1г від 21.12.2018.

Суд своєю ухвалою від 21.09.2020 відкрив провадження у справі № 910/14131/20, постановив розглядати в порядку загального позовного провадження.

Позивач подав письмові пояснення по справі, в яких зазначив таке.

21.12.2018 товариство з обмеженою відповідальністю «Сотеко» (замовник) та товариство з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (виконавець) уклали договір про надання послуг № 211218-02/2г, за умовами якого виконавець зобов`язався надавати замовнику послуги з передпродажної підготовки товару та мерчандайзингу, а замовник зобов`язався здійснити оплату наданих послуг на умовах визначених цим договором.

Загальна вартість наданих ТОВ «ГІППО» ТОВ «Сотеко» послуг по договору № 211218-02/2г від 21.12.2018 становить 298631,74 грн.

Загальна сума отриманих ТОВ «ГІППО» коштів від ТОВ «Сотеко» за договором №211218-02/2г від 21.12.2018 становить 257749,67 грн.

Таким чином станом на 13.11.2020 сума заборгованості ТОВ «Сотеко» перед ТОВ «ГІППО» за надані послуги по договору № 211218-02/2г від 21.12.2018 становила 40882,07 грн. (за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 8784 від 30.06.2020 - 22735,69 грн. та за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 9916 від 31.07.2020 - 18146,38 грн).

Враховуючи те, що ТОВ «Сотеко» та ТОВ «ГІППО» станом на 13.11.2020 мали один до одного зустрічні однорідні грошові вимоги, строк виконання яких настав, товариство з обмеженою відповідальністю «Сотеко» на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України заявою № 201 від 13.11.2020 повідомило товариство з обмеженою відповідальністю «ГІППО» про зарахування зустрічних однорідних вимог за вищевказаними грошовими зобов`язаннями (за договорами № 211218-02/Іг та № 211218-02/2г від 21.12.2018р.) на суму 40755,00 грн.:

вимоги ТОВ «Сотеко» до ТОВ «ГІППО» про оплату вартості поставленого товару по договору поставки № 211218-02/Іг від 21.12.2018 в розмірі 40755,00 грн. за видатковою накладною № 1/11/07 від 11.07.2020 та товарно-транспортною накладною №Р1/11/07 від 11.07.2020

та вимоги ТОВ «ГІППО» до ТОВ «Сотеко» про оплату вартості наданих послуг по договору про надання послуг № 211218-02/2г від 21.12.2018 в розмірі 40755,00 грн., в тому числі згідно з актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 8784 від 30.06.2020 в сумі 22735,69 грн. та згідно з актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 9916 від 31.07.2020 в сумі 18019,31 грн.

Таким чином з 13.11.2020 є погашеними (припиненими) грошові зобов`язання ТОВ «ГІППО» перед ТОВ «Сотеко» на суму 40755,00 грн., з зв`язку з чим борг відповідача перед позивачем зменшився до 3286948,10 грн. (3327703,10 грн. - 40755,00 грн.).

Відповідач відзив на позов не подав.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

21.12.2018 товариство з обмеженою відповідальністю «Сотеко» (постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (покупець) уклали договір поставки № 211218-02/Іг (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати товар у власність покупця, а покупець зобов`язується приймати його (товар) та проводити оплату за товар на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору поставка товару здійснюється на підставі накладної (их) згідно замовлення покупця, яка (і) є невід`ємною частиною договору.

В накладних ціна товару повинна вказуватися з округленням до цілих копійок. Загальна вартість Договору становить суму всіх накладних на відпуск товару, виписаних протягом терміну дії даного договору (пункти 1.3, 5.1 Договору).

Згідно з п. 4.1 Договору місце доставки товару - рампа логістичного центру або торгівельного закладу покупця. Поставка за цим договором можлива на умовах:

4.1.1. DDP (Інкотермс 2010) логістичний центр покупця - м. Луцьк, вул. Клима Саура, 21А або м. Луцьк, Вахтангова, 10;

4.1.2. DDP (Інкотермс 2010) торгівельний центр покупця (адреса конкретного торгівельного закладу визначається в замовленні на постачання).

Передача товару постачальником і його приймання покупцем по назві, асортименту, кількості і ціні здійснюється на підставі відповідної накладної (п. 4.3 Договору).

Відповідно до п. 4.5 Договору приймання товару за кількістю і якістю здійснюється на умовах цього договору. Не узгоджені цим договором питання приймання товару по кількості та якості регулюються нормами Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості від 15.06.1965 № П-6 та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якістю від 25.04.1966 № П-7.

Згідно з п. 5.4 Договору оплата за поставлений товар у розмірах, понад ліміт встановлений п. 5.5 цього договору, здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні, в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника кожні 18 календарних днів з дати поставки.

Оскільки сторонами в пункті 5.5 Договору не встановлено будь-якого ліміту заборгованості покупця за поставлений товар, ліміт становить нуль гривень, то весь поставлений товар підлягав оплаті відповідачем протягом 18 календарних днів з дати поставки.

На виконання умов Договору позивач в період з 21.12.2018 по 21.07.2020 здійснив поставку відповідачу за адресою: логістичний центр покупця, м. Луцьк, вул. Клима Саура, 21 А) товар на загальну суму 14891986,10 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними та товарно-транспортними накладними (копії - в матеріалах справи).

Відповідач сплатив за товар 11564283,00 грн., внаслідок чого у відповідача виник борг на суму 3327703,10 грн.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою вих. № 157 від 07.08.2020 про оплату боргу в розмірі 3327703,10 грн.

Відповідач вимогу не задовольнив, відповідь не надав, проте підписав акт звірки взаєморозрахунків станом на 06.08.2020.

Станом на день звернення позивача з позовом до суду (15.09.2020) відповідач не сплатив позивачеві 3327703,10 грн. боргу.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем на суму 3327703,10 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Після відкриття провадження у справі сторони досягли згоди щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 40755,00 грн. Суд закриває провадження у справі в частині стягнення 40755,00 грн. боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 8.2.1 Договору за порушення термінів розрахунків покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день протермінування.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 79030,62 грн. пені за період з 25.05.2020 по 08.09.2020.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 19390,67 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 3286948,10 грн. боргу, 79030,62 грн. пені, 19390,67 грн. 3% річних. Суд закриває провадження в частині стягнення 40755,00 грн. боргу.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач надав належні докази понесення 31500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (договір про надання правової допомоги № 18/08/20 від 18.08.2020, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер, платіжні доручення, акти приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) та 2135,23 грн. витрат за проїзд залізничним транспортом, що підтверджуються копіями посадочних документів.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає судові витрати на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сотеко» до товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (пров. Новопечерський, 19/3, корп. 2, каб. 33, м. Київ, 01042, код 32650231) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сотеко» (вул. Зарічна, 1, с. Волиця, Сокальський район, Львівська область, 80080, код 34105,10 грн. боргу, 79030,62 грн. пені, 19390,67 грн. 3% річних, 31500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 2135,23 грн. витрат за проїзд залізничним транспортом, 51391,87 грн. судового збору.

Закрити провадження в частині стягнення 40755,00 грн. боргу.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 08.12.2020.

Суддя С. А. Ковтун