РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2020Справа № 910/14014/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «ВТБ Банк»

до Приватного підприємства «Артан Груп»

про стягнення 64.000,00 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

16.09.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до Приватного підприємства «Артан Груп» про стягнення 64.000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі укладеного між сторонами договору про охорону фізичних осіб № 12/11/2018/1 від 12.11.2018, позивачем відповідно до рахунку фактури № 1811/10 від 14.11.2018 було перераховано відповідачу 60.000,00 грн за послуги охорони за листопад 2018 року та відповідно до рахунку фактури № 1811/11 від 15.11.2018 авансом перераховано 120.000,00 грн за грудень 2018 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 60630 від 20.11.2018 та № 1059 від 21.11.2018. Листом № 6866/1-2 від 21.12.2019 позивачем повідомлено відповідача, що особа, охорона якої була предметом договору звільнилася 10.12.2018, а тому останній має повернути 64.000,00 грн за послуги охорони, які не було надано. Враховуючи те, що відповідачем не було в добровільному порядку повернуто вищевказану суму, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з останнього 64.000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/14014/20 від 22.09.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

02.10.2020 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2020 відкрито провадження у справі № 910/14014/20 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Даною ухвалою суду було зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 06.10.2020 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 297 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 7-А, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 22.09.2020 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 06.10.2020, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 09.10.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 297, а отже відповідач мав подати відзив до 26.10.2020 включно.

27.10.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що фактично послуги за укладеним договором були надані в повному обсязі. У грудні 2018 року під час виконання договору відповідачу стало відомо про факт звільнення особи, що охоронялась. Після звільнення особи, що охоронялась жодної заяви з проханням припинити надання послуг з охорони по договору з боку позивача не було. 10.12.2018 до відповідача звернувся позивач з проханням здійснити за цим договором на попередніх умовах охорону іншої посадової особи, послуги надавались до 31.12.2018 включно до повного виконання зобов`язань за договором. Між керівниками сторін було досягнуто згоди та надані послуги повністю, про що свідчить відсутність будь-яких претензій, зауважень або заперечень з боку замовника щодо надання послуг протягом року. Незважаючи на те, що послуги фактично надані, позивач відмовився підписати та надати акти виконаних робіт у період з 10.12.2018 по 31.12.2018.

Разом з поданим до суду відзивом відповідачем подано заяву проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до якої просить розглядати справу № 910/14014/20 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 в задоволенні заяви відповідача про розгляд справи № 910/14014/20 в порядку загального позовного провадження відмовлено.

10.11.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що у своєму відзиві відповідач стверджує про продовження надання послуг після 10.12.2018 (після звільнення особи, що охороняється). Як доказ, відповідач надає заяву свідка ОСОБА_1 , але дана особа повідомляє про обставини, які сталися після його звільнення. Відповідач зазначає, що після 10.12.2018 послуги з фізичної охорони надавались ОСОБА_2 , проте відповідно до додатку 1 до договору, до осіб, що охороняються відноситься ОСОБА_3 , а отже, якщо будь-які послуги надавались, то в порушення п. 1.1 договору. Відповідач може надавати інші додаткові послуги, оформивши доповнення до даного договору. Відповідач зазначає, що між банком та відповідачем не укладались будь які доповнення та/або додаткові угоди до договору.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2018 між Приватним підприємством «Артан Груп» (далі - виконавець, відповідач) та Акціонерним товариством «ВТБ Банк» (далі - замовник, позивач) укладено договір про охорону фізичних осіб № 12/11/2018/1 (далі - договір).

Відповідно до умов п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець надає послуги з фізичної охорони осіб - представників замовника, згідно Переліку осіб, що охороняються (додаток № 1 до цього договору).

Спір виник внаслідок того, що відповідач послуги за договором у повному обсязі не надав, а отже має повернути сплачену суму в розмірі 64.000,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 5.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх підписів печатками сторін, та діє строком 1 (один) рік.

Додатком № 1 до договору визначено особу, що охороняється згідно договору - ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 3.1 договору вартість робіт, виконуваних виконавцем, згідно предмета договору, визначається протоколом погодження договірної ціни (додаток № 2 до договору).

Згідно додатку № 2 до договору визначена загальна вартість договору за один календарний місяць з розрахунку задіяння 2 (двох) охоронців з понеділка по п`ятницю в денну зміну кожного дня в календарному місяці становить 120.000,00 грн в т.ч. ПДВ 20%-20.000,00 грн.

Згідно до п. 3.2 договору оплата за послуги охорони здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця поетапно у відповідності до нижченаведеного:

Перша частина: передплата у розмірі 60.000,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 10.000,00 грн не пізніше 5 (п`ятого) числа поточного місяця, в якому надаються послуги.

Друга частина: у розмірі 60.000,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 10.000,00 грн не пізніше 5 (п`ятого) числа поточного місяця, в якому надаються послуги.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було виставлено позивачу рахунки-фактури на оплату послуг: № 1811/10 від 14.11.2018 (про сплату послуг охорони) на суму 60.000,000 грн, № 1811/11 від 15.11.2018 (про сплату за послуги охорони за грудень 2018 року) на суму 120.000,00 грн.

Позивачем здійснено оплату вартості послуг в загальному розмірі 180.000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 1059 від 21.11.2018 на суму 120.000,00 грн (згідно рахунку № 1811/11 від 15.11.2018) та меморіальним ордером № 60630 від 20.11.2018 на суму 60.000,00 грн (згідно рахунку № 1811/10 від 14.11.2018).

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу АТ «ВТБ Банк» № 773-к від 07.12.2018 ОСОБА_3 (голову правління), особу що підлягала охороні за договором, звільнено з роботи з 10.12.2018 за власним бажанням.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу України встановлює, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Відповідно до п. 3.3 договору роботи в звітному періоді вважаються виконаними в повному обсязі після підписання сторонами акту виконаних робіт за минулий місяць.

В матеріалах справи наявні наступні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 116.000,00 грн, які підписано та скріплено печатками обох сторін:

№ 181130 від 30.11.2018 на суму 76.000,00 грн (за надані послуги з фізичної охорони за листопад 2018 року),

№ 181231/1 від 10.12.2018 на суму 40.000,00 грн (за надані послуги з фізичної охорони за грудень 2018 року).

Твердження відповідача про те, що після звільнення ОСОБА_3 , за зверненням позивача, відповідачем було надано послуги охорони за договором проте щодо охорони іншої особи не приймаються судом до уваги з огляду на наступне

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частинами 2-3 статті 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне, зокрема, змінити договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні, яка у двадцятиденний строк після одер жання такої пропозиції повідомляє іншу сторону про результати її розгляду.

Однак, судом встановлено, що на день вирішення спору сторонами не уклада лось будь-яких змін до договору в частині узгодження іншої особи, яка має охоронятись за договором.

Слід зазначити, що відповідачем взагалі не подано жодних доказів (будь-якого листування) в підтвердження того, що сторони дійшли згоди щодо заміни особи, яка має охоронятись за договором.

Більш того, сторонами підтверджено про надання відповідачем послуг охорони за грудень 2018 року (за неповний місяць) шляхом складання відповідного акту № 181231/1 від 10.12.2018 на суму 40.000,00 грн.

Подана відповідачем заява свідка ОСОБА_5 від 22.10.2020, що працював у АТ «ВТБ Банк» не приймається судом до уваги, оскільки не відповідає вимогам ч. 3 ст. 88 Господарського процесуального кодексу України, а саме підпис свідка не посвідчений нотаріально.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем не було надано послуги охорони за договором № 12/11/2018/1 на суму 64.000,00 грн. у спірний період.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

З огляду на те, що положеннями Цивільного кодексу України не врегульовано питання повернення попередньої оплати за договором про надання послуг, суд приходить до висновку про застосування аналогії закону, зокрема ст. 693 Цивільного кодексу України.

Так, згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання зобов`язання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 6800/12 від 21.12.2019, в якому повідомив відповідача, що 10.12.2018 особа, котра охоронялася за договором звільнилась, а тому послуги охорони були надані не в повному обсязі та просив повернути переплату в сумі 64.000,00 грн.

У відповідь на лист позивача № 6800/12 від 21.12.2019 відповідач листом № 2002/01 від 05.02.2010 просив позивача повідомити контактну особі з якою можливо узгодити графік повернення грошових коштів.

В подальшому позивач знову звернувся до відповідача з вимогою № 1599/1-2 від 10.06.2020 про повернення переплати в сумі 64.000,00 грн. Дана вимога була надіслана відповідачу 10.06.2020 рекомендованою кореспонденцією № 285, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 10.06.2020. Дана вимога була залишена відповідачем без відповіді.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач мав повернути кошти в розмірі 64.000,00 грн, що здійснено відповідачем не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд приходить до висновку про існування у відповідача зобов`язання повернути позивачу 64.000,00 грн сплачених за послуги, фактичного підтвердження надання яких не подано.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 64.000,00 грн попередньої оплати обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Акціонерного товариства «ВТБ Банк» обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Артан Груп» (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 7-А, ) на користь Акціонерного товариства «ВТБ Банк» (01004, м. Київ, бульв. Тараса Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26, ) 64.000 (шістдесят чотири тисячі) грн 00 коп. боргу, 2.102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова