ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 року м.Дніпро Справа № 908/1306/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Вечірка І.О.

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, с. Широке, Веселівський район, Запорізька область, на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.08.2020 року у справі № 908/1306/02 (повний текст рішення складено 12.08.2020 р., суддя Мірошніченко М.В.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ-Маркет Груп" (79035, м. Львів, вул. Бузкова, буд. 2)

до відповідача: Державного підприємства «Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України», (72250, Запорізька область, Веселівський район, с. Широке, вул. Центральна, буд. 1)

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.

27.05.2020 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ-Маркет Груп" до Державного підприємства "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" з вимогами про стягнення 113378,47 грн. основного боргу, 1637,36 грн. 3% річних, 680,27 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним невиконанням відповідачем обов`язку по оплаті поставленого товару, простроченням виконання грошового зобов`язання за договором №12/02 від 12.02.2018 р. про поставку товару.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.08.2020 року у справі № 908/1306/20 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (72250, Запорізька область, Веселівський район, с. Широке, вул. Центральна, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ-Маркет Груп" (79035, м. Львів, вул. Бузкова, буд. 2, ) 113 378 грн. 47 коп. основного боргу, 3 984 грн. 09 коп. - 3% річних, 4 895 грн. 53 коп. інфляційних втрат, 2 092 грн. 06 коп. судового збору, 16 920 грн. 01 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором №12/02 про поставку товару в частині своєчасної та повної оплати товару у сумі 113 378,47 грн.

Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобов`язання, місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат. При цьому, господарським судом здійснено перевірку розрахунків позивача та встановлено, що під час нарахування інфляційних втрат позивачем допущено арифметичні помилки у визначені сукупного індексу інфляції, а також неправильно обчислено 3% річних, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволено частково.

Розглянувши надані позивачем письмові докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, приймаючи до уваги доводи відповідача про необхідність зменшення витрат на правничу допомогу, місцевий господарський суд дійшов висновку про співмірність та обґрунтованість адвокатських витрат, та задовольнив вимогу позивача в цій частині пропорційно розміру задоволених позовних вимог

2. Короткий і узагальнений зміст апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Державне підприємство «Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення господарського суду скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, відповідачем зазначено про порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Скаржником наведено наступні аргументи апеляційної скарги:

- відсутність у первинній обліковій документації (видаткові накладні, акт звірки розрахунків) посилання на договір № 12/02 від 12.02.2018 р., з огляду на що неможливо встановити наявність заборгованості у відповідача за цим договором; сумнівність підпису особи, що отримувала товар за дорученням;

- порушення судом норм процесуального права (не розглянуто клопотання відповідача про витребування оригіналів письмових доказів);

- необґрунтованість обсягу наданих професійних правничих послуг, не відповідність розміру оплати послуг адвоката критерію реальності.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач не скористався своїм правом подати відзив, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2020 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Паруснікова Ю.Б., Вечірка І.О. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «ДГ «Широке» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України» на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.08.2020 року у справі № 908/1306/20, справу призначено до розгляду в судовому засіданні 01.12.2020 р.

01.12.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Учасники справи не скористалися своїм правом бути присутніми у судовому засіданні, про час дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Запорізької області від 11.08.2020 року у справі № 908/1306/20 слід залишити без змін з наступних підстав.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

12.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТ-Маркет Груп"(постачальник за договором, позивач) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (покупець, відповідач) укладено договір на поставку товару № 12/02.

Згідно п. 1.1. договору, постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар в асортименті, кількості та за ціною, вказаними в заявці та погодженої сторонами письмово, у тому числі за допомогою факсимільного або електронного зв`язку. Підтвердженням факту узгодження сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття покупцем товару за видатковою накладною або за актом приймання-передачі, які після їх підписання сторонами мають юридичну силу специфікації, в розумінні ст. 266 ГК України.

Згідно п.п. 2.1, 2.2 договору, орієнтовна сума договору складає 2 000 000 (два мільйони) грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ. Сукупна вартість товару, вказана в видаткових накладних (актах приймання-передачі), складає суму договору. Покупець повинен здійснити оплату вартості товару у термін 30 календарних днів з моменту отримання замовленого товару від постачальника.

Товар за договором постачається на склад покупця за адресою: Запорізька область, с. Широке, вул. Центральна, буд. 1. Моментом виконання обов`язку постачальника передати товар вважається дата отримання товару покупцем в місці поставки товару, вказаному в п. 3.1 договору, що підтверджується документально шляхом складання видаткової накладної або акту приймання-передачі, що підписуються повноважними представниками покупця та постачальника (п.п. 3.1, 3.3 договору).

Матеріалами справи встановлено, що згідно перелічених видаткових накладних, належним чином засвідчені копії яких додані до позовної заяви (а.с. 28-148 т. 1), відповідач у період з лютого 2018 по вересень 2019 отримав від позивача товар, найменування, кількість, одиниця виміру, ціна та сума якого зазначена у видаткових накладних. Позивачем на оплату вказаного товару за договором №12/02 виставлено відповідні рахунки, належним чином засвідчені копії яких додані до позовної заяви (а.с. 27-149 т. 2). В усіх рахунках міститься посилання на договір № 12/02 від 12.02.2018.

Товар отриманий представником відповідача на підставі довіреності № 46 від 03.01.2018, № 2 від 09.01.2019 (а.с. 149, 150 т. 1). У довіреностях зазначено про отримання представником відповідача від ТОВ «СТ-Маркет Груп» запчастин. Довіреності видані керівником та головним бухгалтером підприємства відповідача, підписи яких скріплені круглою печаткою підприємства.

Згідно матеріалів справи, відповідач здійснював перерахування оплати позивачу суми, належної до оплати згідно виставленого рахунку, зазначаючи в призначенні платежу реквізити відповідних рахунків (копії платіжних доручень долучені до матеріалів справи (а.с. 151-249 т. 1). Тобто, відповідач оплачував товар, що поставлений відповідачем на підставі видаткових накладних та на підставі договору № 12/02 від 12.02.2018.

Правовідносини між сторонами урегульовані договором поставки.

Відповідач укладення договору поставки № 12/02 від 12.02.2018 та отримання товару за видатковими накладними, що додані до позовної заяви, не заперечив.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Зазначив про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, вказав на неналежне оформлення видаткових накладних, поданих позивачем, оскільки у накладних не зазначено, хто саме (не зазначено П.І.Б. особи) отримував товар, а також звернув увагу суду на відсутність у видаткових накладних та в акті звірки взаємних розрахунків посилання на договір 12/02 від 12.02.2018 р.

У матеріалах справи наявна копія підписаного між сторонами та скріпленого печатками акту звірки взаємних розрахунків за період: 2019 р., відповідно до якого на 31.12.2019 заборгованість відповідача на користь позивача склала 113 378,47 грн. (а.с. 1-2 т. 2).

Доказів погашення відповідачем заборгованості за договором на поставку товару № 12/02 від 12.02.2018 у сумі 113378,47 грн. матеріали справи не містять.

З урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача 3 987,80 грн. 3% річних, нарахованих за загальний період з 21.12.2018 по 17.04.2020, та 5 472,74 грн. інфляційних втрат, нарахованих за аналогічний період.

Розрахунок суми нарахувань 3% річних та інфляційних витрат здійснено позивачем на підставі видаткових накладних № СТ-11095 від 20.11.2018 на суму боргу 3 257,72 грн., № СТ-11220 від 22.11.2018 на суму боргу 1739,76 грн., № СТ-11339 від 23.11.2018 на суму боргу 1222,12 грн., № СТ-11336 від 23.11.2018 на суму боргу 25920,14 грн., № СТ-11397 від 26.11.2018 на суму боргу 4464,50 грн., № СТ-11619 від 30.11.2018 на суму боргу 6321,65 грн., № СТ-11759 від 04.12.2018 на суму боргу 4247,71 грн., № СТ-12143 від 13.12.2018 на суму боргу 1138,96 грн., № СТ-12146 від 13.12.2018 на суму боргу 9484,99 грн., № СТ-104 від 09.01.2019 на суму боргу 35584,92 грн., № СТ-5319 від 17.05.2019 на суму боргу 13047,89 грн., № СТ-5315 від 17.05.2019 на суму боргу 3080,11 грн., № СТ-11947 від 24.09.2019 на суму боргу 3868,00 грн.

За перерахунком місцевого господарського суду, здійсненим за допомогою інформаційної системи "Законодавство", сума 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь відповідача, становить 3984,09 грн. У стягненні 3,71 грн. 3% річних господарським судом відмовлено через необґрунтованість позову в цій частині.

За перерахунком місцевого господарського суду, розмір інфляційних витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 4895,53 грн. У стягненні 577,21 грн. інфляційних втрат господарським судом відмовлено через необґрунтованість позову в цій частині.

Матеріали справи не містять зауважень відповідача стосовно неточності (помилковості) розрахунку позивачем 3% річних та інфляційних нарахувань.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення 17 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

До матеріалів справи позивачем долучено копію договору про надання правової допомоги від 08.04.2020 № 08/04/2020, укладеного між ТОВ "СТ-Маркет Груп" та адвокатом Уперенко А.О., предметом якого, з урахуванням додаткової угоди № 4 від 10.07.2020, є надання правової допомоги шляхом здійснення представницьких повноважень, захисту порушених прав і інтересів клієнта в Господарському суді Запорізької області по справі № 908/1306/20 за позовом клієнта до Державного підприємства "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України". Відповідно до додаткової угоди № 3 до даного договору, гонорар адвоката за надання правової допомоги складає 12000,00 грн. Згідно додаткової угоди № 4 від 10.07.2020, на виконання умов договору № 08/04/2020 адвокат зобов`язався взяти участь від імені клієнта у судовому засіданні, що призначено на 28.07.2020 о 10 год. 30 хв. в приміщенні Господарського суду Запорізької області; гонорар адвоката за надання правової допомоги складає 5000,00 грн., у т.ч. витрати на проїзд та проживання.

Згідно підписаного сторонами за договором акту приймання-передачі наданих послуг від 28.07.2020 до додаткової угоди № 4, вартість наданих адвокатом послуг склала 5000,00 грн. Також адвокатом подані звіти про надані послуги за договором № 08/04/2020 на суму 12000,00 грн. та на суму 5000,00 грн., в яких зазначений перелік наданих адвокатом позивачу послуг. Також подані докази понесених витрат на проживання та проїзд.

Позивачем долучено до позовної заяви копію довіреності № 9595/11 від 08.04.2020, видану позивачем адвокату Уперенко А.О., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Уперенко А.О.

6. Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Правовідносини між сторонами урегульовані договором поставки.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Матеріали справи свідчать про відсутність здійснення оплати відповідачем за товар, поставлений згідно договору №12/02 від 12.02.2018 р. на підставі видаткових накладних № СТ-11095 від 20.11.2018 на суму 3 257,72 грн., № СТ-11220 від 22.11.2018 на суму 1739,76 грн., № СТ-11339 від 23.11.2018 на суму 1222,12 грн., № СТ-11336 від 23.11.2018 на суму 25920,14 грн., № СТ-11397 від 26.11.2018 на суму 4464,50 грн., № СТ-11619 від 30.11.2018 на суму 6321,65 грн., № СТ-11759 від 04.12.2018 на суму 4247,71 грн., № СТ-12143 від 13.12.2018 на суму 1138,96 грн., № СТ-12146 від 13.12.2018 на суму 9484,99 грн., № СТ-104 від 09.01.2019 на суму 35584,92 грн., № СТ-5319 від 17.05.2019 на суму 13047,89 грн., № СТ-5315 від 17.05.2019 на суму 3080,11 грн., № СТ-11947 від 24.09.2019 на суму 3868,00 грн.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач не заперечив укладення договору поставки № 12/02 від 12.02.2018 та отримання товару за видатковими накладними, наявними в матеріалах справи.

Умовами договору № 12/02 від 12.02.2018 сторони визначили порядок приймання товару. Згідно п. 3.3 договору, моментом виконання обов`язку постачальника передати товар вважається дата отримання товару покупцем, що підтверджується шляхом складання видаткової накладної.

Матеріали справи не містять доказів відмови відповідача від приймання товару, складення актів розбіжностей стосовно відмови від приймання товару. Також у матеріалах справи відсутнє листування з боку відповідача стосовно виправлення будь-яких невідповідностей у супровідних документах, відсутності супровідних документів на товар.

Матеріали справи не містять обґрунтованих доказів щодо недійсності, підроблення видаткових накладних, а також клопотань відповідача про призначення відповідної судової експертизи.

Місцевим господарським судом враховано, що в усіх видаткових накладних містяться зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції. В матеріалах справи наявні копії довіреностей відповідача на отримання товару від позивача, відповідачем здійснювалася часткова оплата поставленого товару, у платіжних дорученнях відповідач у призначенні платежу зазначав конкретні рахунки, за якими здійснювалася оплата. Найменування та кількість товару, що поставляється за договором, ідентично визначено як у відповідних видаткових накладних, так і в рахунках на оплату, що містять посилання на укладений між сторонами договір № 12/02, з огляду на що судом відхилено доводи відповідача стосовно неможливості встановити, чи здійснювались відповідні поставки товару за договором 12/02.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказів погашення заборгованості за договором на поставку товару № 12/02 від 12.02.2018 у сумі 113378,47 грн. матеріали справи не містять. Відповідачем наявність та розмір заборгованості не спростовано.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача 113 378,47 грн. основного боргу.

Апеляційна скарга не містить будь-яких доводів щодо неправильності суми заборгованості.

Позивач, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача також 3987,80 грн. 3% річних, нарахованих за загальний період з 21.12.2018 по 17.04.2020, та 5472,74 грн. інфляційних втрат, нарахованих за аналогічний період.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Місцевим господарським судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення сум, за результатами якого встановлено помилки у нарахуванні інфляційних втрат та помилку у обчисленні 3% річних. За результатами перерахунку 3% річних, місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість 3% річних в сумі 3984,09 грн. За результатами перерахунку інфляційних втрат, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог в сумі 4 895,53 грн.

Апеляційна скарга не містить доводів з приводу арифметичної невірності розрахунку суми 3% річних, інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2092,06 грн.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно частин 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

До матеріалів справи долучено копію договору про надання правової допомоги від 08.04.2020 № 08/04/2020, укладеного між ТОВ «СТ-Маркет Груп» та адвокатом Уперенко А.О., предметом якого, з урахуванням додаткової угоди № 4 від 10.07.2020, є надання правової допомоги шляхом здійснення представницьких повноважень, захисту порушених прав і інтересів клієнта в Господарському суді Запорізької області по справі № 908/1306/20 за позовом клієнта до Державного підприємства "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України". Відповідно до додаткової угоди № 3 до даного договору, гонорар адвоката за надання правової допомоги складає 12000,00 грн. Згідно додаткової угоди № 4 від 10.07.2020 на виконання умов договору № 08/04/2020 адвокат зобов`язався взяти участь від імені клієнта у судовому засіданні, що призначено на 28.07.2020 о 10 год. 30 хв. в приміщенні Господарського суду Запорізької області; гонорар адвоката за надання правової допомоги складає 5000,00 грн., у т.ч. витрати на проїзд та проживання.

Згідно підписаного сторонами за договором актом приймання-передачі наданих послуг від 28.07.2020 до додаткової угоди № 4, вартість наданих адвокатом послуг складає 5000,00 грн. Також адвокатом подані звіти про надані послуги за договором № 08/04/2020 на суму 12000,00 грн. та на суму 5000,00 грн., в яких зазначений перелік наданих адвокатом позивачу послуг. Також подані докази понесених витрат на проживання та проїзд.

Відповідно до приписів статті 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

До позовної заяви долучено копію довіреності № 9595/11 від 08.04.2020, видану позивачем адвокату Уперенко А.О., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Уперенко А.О.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не доведено неспівмірність витрат позивача на оплату послуг адвоката, з огляду на що колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з рішенням місцевого господарського суду про задоволення вимог позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 17000,00 грн. з огляду на їх доведеність та обґрунтованість, та розподілом судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що в усіх видаткових накладних містяться зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції. В матеріалах справи наявні копії довіреностей відповідача на отримання товару від позивача, відповідачем здійснювалася часткова оплата поставленого товару, у платіжних дорученнях відповідач у призначенні платежу зазначав конкретні рахунки, за якими здійснювалася оплата. Найменування та кількість товару, що поставляється за договором, ідентично визначено як у відповідних видаткових накладних, так і в рахунках на оплату, що містять посилання на укладений між сторонами договір № 12/02, з огляду на що судом відхилено доводи відповідача стосовно неможливості встановити, чи здійснювались відповідні поставки товару за договором 12/02.

Обґрунтованих доказів щодо недійсності, підроблення видаткових накладних відповідачем не наведено, клопотання відповідача про призначення відповідної судової експертизи в матеріалах справи відсутнє, у зв`язку з чим колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду та не вбачає правових підстав для задоволення вимог скаржника.

Матеріали справи містять докази, належність та допустимість яких встановлена місцевим господарським судом, надані позивачем в рамках обґрунтування вимог щодо витрат на професійну правову допомогу. Відповідачем не наведено аргументів у спростування висновків суду першої інстанції, з огляду на що колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи скаржника, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

8. Коли і ким були порушені, оспорені або невизнані права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду.

Право скаржника не порушено.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що рішення Господарського суду Запорізької області від 11.08.2020 року у справі № 908/1306/20 винесено з додержанням норм чинного законодавства, що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для залишення рішення без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

10.Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.08.2020 року у справі № 908/1306/20 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 11.08.2020 року у справі № 908/1306/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 07.12.2020 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя І.О. Вечірко