РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.12.2020Справа № 910/14931/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Централізована енергопостачальна компанія"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелопмент-групп"

про стягнення 274 963,42 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Централізована енергопостачальна компанія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелопмент-групп" про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу № 2086093ПВ від 10.12.2018 розмірі 274963, 42 грн, з яких 266895,31 грн основного боргу, 5906,57 грн пені, 1502,52 грн три відсотки річних та 659,02 грн інфляційної складової боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 своїх зобов`язань за договором № 2086093ПВ від 10.12.2018. Відповідач-2 відповідає за виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань перед позивачем на підставі укладеного договору поруки від 13.01.2020.

Ухвалою суду від 05.10.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

07.10.2020 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 05.10.2020 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 12.10.2020 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 12.10.2020 було направлено відповідачу-1 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 02099, м. Київ, вулиця Зрошувальна, 5 (номер відправлення 581), яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач-1 ухвалу суду від 12.10.2020, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 19.10.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 581.

Відповідачу-2 ухвалу про відкриття провадження у справі було направлено за адресою місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул Зрошувальна, 5. Поштове відправлення № 590 було повернуто адресанту з відміткою у формі № 20 "За закінченням встановленого терміну зберігання"

Згідно з п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення.

Відтак, за висновками суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "за закінченням строку зберігання" свідчить про відмову відповідача отримати копію судового рішення за адресою свого місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, і вважається днем вручення відповідачу ухвали суду в силу положень п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.03.2018 в справі №911/1163/17.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду міста Києва в справі №910/14931/20 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелопмент-Групп" про розгляд справи Господарським судом міста Києва.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву у визначений судом строк не скористався, відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (постачальник) та Акціонерним товариством "Централізована енергопостачальна компанія" (споживач) був укладений Договір 20860.93 про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно із п.п. 5.1, 5.5 Договору, споживач розраховується із постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Пунктами 4.1, 4.3, 5.1, 5.3 комерційної пропозиції передбачено, що 100% попередня оплата заявлених обсягів споживання електричної енергії не пізніше ніж за 5 календарних днів до дати початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію. Після закінчення розрахункового періоду остаточний розрахунок (перерахунок) здійснюється за фактичним обсягом споживання електричної енергії. Перший рахунок на передоплату, відповідно до п. 4.1 цієї комерційної пропозиції, надається споживачу протягом 3 робочих днів з моменту підписання договору. Остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

В абзаці 6, 7 п.5.8 Договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання якщо інше не встановлено в комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору. При розрахунку пені використовуються розміри облікових ставок НБУ, що діяли у період прострочки, за який сплачується пеня.

В п. 7.1 комерційної пропозиції зазначено, що у разі, якщо споживач порушив терміни оплати (попередня оплата/остаточний розрахунок), споживачу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожен день прострочення, без обмеження періоду її нарахування, до дати повної оплати.

Відповідно до п. 13.1 договору він набирає чинності з дня його підписання сторонами. Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, умови цього договору починають виконуватись з дати сплати рахунку постачальника. Цей договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань.

Згідно п. 10.1, 10.2 комерційної пропозиції цей договір укладається на строк 1 рік та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та оплати споживачем рахунку, визначеного в п. 5.1 комерційної пропозиції. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за 21 день до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов.

Крім того, 13.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Девелопмент-групп" (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Централізована енергопостачальна компанія" (боржник) був укладений Договір поруки, який згідно п.п. 8.1, строк його дії збігається зі строком дії основного Договору.

Згідно із п. 1.1. Договору поруки, поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед кредитором за виконання зобов`язання щодо оплати використаної (купованої) електричної енергії та інших платежів ТОВ "Централізована енергопостачальна компанія", які виникли за договором про постачання електричної енергії споживачу від 10.12.2018 № 2086093 (далі основний договір), укладений між кредитором та боржником, починаючи з 01.01.2020.

Кредитором за основним договором виступає ТОВ "Київські енергетичні послуги". Боржником за основним договором виступає ТОВ "Централізована енергопостачальна компанія". Предметом основного договору є продаж кредитором електричної енергії боржнику (споживачу) для забезпечення потреб електроустановок боржника (споживача), а боржник (споживач) оплачує кредитору (постачальнику ) вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами основного договору. Строк виконання зобов`язань за основним договором встановлюється згідно з умовами основного договору та/або обраною боржником комерційною пропозицією, яка є додатком № 2 до основного договору (п. 2.1-2.4 договору поруки).

Відповідно до п. 3.1, 4.1, 4.2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов`язання щодо оплати використаної (купованої) електричної енергії та інших платежів, а також за відшкодування кредитору збитків та сплату неустойки відповідно до умов основного договору. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Порука припиняється після закінчення п`ятирічного строку з моменту укладення цього договору.

Згідно п. 5.1, 5.2, 6.1 договору поруки, у разі порушення боржником зобов`язання за основним договором поручитель зобов`язується виконати за боржника зобов`язання останнього у 5-денний термін з дня отримання вимоги від кредитора. Після виконання поручителем зобов`язання боржника за основним договором, до поручителя, що виконав таке зобов`язання, переходять усі права кредитора за основним договором. У разі невиконання боржником зобов`язання за основним договором кредитор має право звернутись з вимогою про виконання такого зобов`язання до поручителя.

Відповідно до частин першої і другої статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, за своєю правовою природою укладений сторонами Договір є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов Договору, позивачем сформовані рахунки: № 2086093/3/1 від 24.03.2020, виданий 30.03.2020 на суму 392233,91 грн; № 2086093/4/1 від 24.04.2020, виданий 30.04.2020 на суму 355949,46 грн; № 2086093/5/1 від 24.05.2020, виданий 26.05.2020 на суму 339858,34 грн, № 2086093/6/1 від 15.06.2020, виданий 30.06.2020 на суму 266895,31 грн. Загальна сума виставлених рахунків становить 1354937,02 грн.

На підтвердження обсягів споживання, позивач звернувся з запитом до ПрАТ "ДТЕК Київські енергетичні мережі" з запитом, на який отримав відповідь від 10.07.2020 № 01/3/04/17363. Відповідно до інформації ПрАТ "ДТЕК Київські енергетичні мережі" обсяг спожитої (поставленої) о/р 2086093 ТОВ "Централізована енергопостачальна компанія" наступний: березень 2020 - 170783 кВт*г, квітень 2020 - 146495 кВт*г, травень 2020 - 152891 кВт*г, червень 2020 - 122557 кВт*г.

Як вбачається з виставлених позивачем рахунків та інформації ПрАТ "ДТЕК Київські енергетичні мережі" обсяг спожитої відповідачем-1 електроенергії відповідає обсягам електроенергії, на вартість якої позивачем були виставлені рахунки.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались, про наслідки його не подання були повідомлені ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 12.10.2020.

За надану електричну енергію відповідач-1 розрахувався частково в сумі 1088041,71 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Обставини, щодо вартості оплаченого товару зазначені позивачем у довідці про надходження коштів від відповідача-1. Відповідачами не заперечено та не спростовано розмір суми, який було сплачено відповідачем-1, доказів оплати у більшому, ніж вказано позивачем розмірі , суду не надано.

Тобто, з матеріалів справи вбачається наявність у відповідача-1 перед позивачем заборгованості за договором № 2086093 від 10.12.2018.

У зв`язку із наявністю у відповідача-1 заборгованості за фактично спожиту електричну енергію, позивач направив відповідачу-1 повідомлення №25/4/7/10/13719 від 18.05.2020 про припинення дії Договору. Останній день дії Договору - 14.06.2020.

Спір у справі виник з неналежного виконання споживачем своїх зобов`язань за Договором, а саме, за твердженням позивача, відповідач-1 не розрахувався за отриману електричну енергію, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість станом на 19.08.2020 в розмірі 266895,31 грн.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до Договору поруки, позивач звернувся до відповідача-2 із вимогою №25/4/7/20/19300 від 31.07.2020 про погашення заборгованості та сплату штрафних санкцій.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом.

Частина 1статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зважаючи на зазначене, змістом взаємних договірних зобов`язань сторін є обов`язок позивача поставити відповідачу-1 електричну енергію, який породжує обов`язок відповідача-1 прийняти електричну енергію та оплатити встановлену договором вартість у встановлений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач поставив відповідачу-1 електричну енергію, але відповідач-1 в свою чергу не розрахувався за отриману електричну енергію, у зв`язку з чим у відповідача-1 перед позивачем виникла заборгованість за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 266895,31 грн суми основного боргу.

Разом із тим, судом встановлено, що 13.01.2020 між позивачем та відповідачами був укладений тристоронній договір поруки в забезпечення виконання зобов`язань за договором № 2086093 від 10.12.2018, що виникли з 01.01.2020.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи викладене та додані до матеріалів справи докази, відсутність заперечень з боку відповідачів, суд дійшов висновку щодо задоволення позовний вимог в частині стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 солідарно на користь позивача суми основного боргу в розмірі 266895,31 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 солідарно 1502,52 грн 3% річних за період з 21.04.2020 до 24.07.2020, 659,02 грн інфляційних втрат за період з 01.05.2020-22.05.2020, 5906,57 грн пені за період з 21.04.2020-14.06.2020.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач-1 у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню на користь позивача коштів в якості оплати за отриману електричну енергію не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача-1 є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно із положень ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидами якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В абзаці 6, 7 п.5.8 Договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання якщо інше не встановлено в комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору. При розрахунку пені використовуються розміри облікових ставок НБУ, що діяли у період прострочки, за який сплачується пеня.

В п. 7.1 комерційної пропозиції зазначено, що у разі, якщо споживач порушив терміни оплати (попередня оплата/остаточний розрахунок), споживачу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожен день прострочення, без обмеження періоду її нарахування, до дати повної оплати.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов`язання щодо оплати використаної (купованої) електричної енергії та інших платежів, а також за відшкодування кредитору збитків та сплату неустойки відповідно до умов основного договору.

Положеннями статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до статті 3 Закону розмір такої пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд перевірив розрахунок пені, здійснений позивачем, та вважає його частково не обгрунтованим, в зв`язку з невірним визначенням періодів нарахування. При здійсненні розрахунку позивач не врахував, що пеня нараховується за кожний повний день прострочення, в зв`язку з чим дата часткової оплати не враховується в період розрахунку. Оскільки, відповідачем-1 здійснювались часткові оплати, то пеня в день сплати коштів має нараховуватись уже на меншу суму заборгованості, з врахуванням сплаченої суми.

Згідно перерахунку суду сума пені, що підлягає стягненню солідарно з відповідачів становить 5718,32 грн за період з 21.04.2020-14.06.2020.

Частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив розрахунок втрат від інфляції, здійснений позивачем та вважає суму втрат від інфляції такою, що визначена вірно та підлягає стягненню з відповідачів солідарно у повному обсязі в сумі 659,02 грн.

Щодо розрахунку 3% річних, то як уже було зазначено судом вище, при здійсненні розрахунку, в день часткових оплат, позивач не зменшував базу нарахування 3% річних на сплачену суму. Згідно перерахунку суду сума 3% річних, що солідарно підлягає стягненню з відповідачів становить 1433,30 грн за період з 21.04.2020-24.07.2020.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі "Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів").

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Проте, відповідачами не надано суду доказів в спростування позовних вимог та в заперечення визначеної позивачем суми заборгованості.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїм вимог або заперечень вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачами не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються солідарно на відповідачів пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Централізована енергопостачальна компанія" (02099, м. Київ, вулиця Зрошувальна, 5, к. 205, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелопмент-групп" (02099, м. Київ, вулиця Зрошувальна, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (04050, м.Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 31, ) суми основного боргу в розмірі 266895 (двісті шістдесят шість тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн 31 коп., 3% річних в розмірі 1433 (одна тисяча чотириста тридцять три) грн 30 коп., інфляційні втрати в розмірі 659 (шістсот п`ятдесят дев`ять) грн 02 коп., суму пені в розмірі 5718 (п`ять тисяч сімсот вісімнадцять) грн 32 коп. та судовий збір в розмірі 4120 (чотири тисячі сто двадцять) грн 59 коп.

3. В частині позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 69,22 грн, та пені у розмірі 188,25 грн - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний накази.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко