РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2020Справа № 910/18412/19
За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Житлово-будівельного кооперативу "Комунар"

про стягнення 592882,18 грн

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники учасників сторін:

Від позивача: Качкурова С.В.

Від відповідача: Золотопуп С.В.

В судовому засіданні 07.12.2020 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Комунар" про стягнення 592882,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором № 510254 від 16.10.2018 з оплати поставленої позивачем та спожитої відповідачем у період з червня 2018 року по жовтень 2019 року теплової енергії у гарячій воді, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у розмірі 445932,30 грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 111547,97 грн, інфляційні втрати у розмірі 22663,28грн та 3% річних у розмірі 12738,63грн.

Ухвалою суду від 28.12.2019 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

13.01.2020 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 28.12.2019 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

20.02.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, в якому відповідач просить в тому числі, проводити судовий розгляд справи в загальному позовному провадженні з викликом представників сторін, зупинити провадження у справі до вирішення господарської справи за позовом ЖБК "Комунар" до КП Київтеплоенерго про визнання недійсним договору на постачання теплової енергії у гарячій воді № 5102541 від 16 жовтня 2018 року.

Крім того, від відповідача 20.02.2020 надійшла заява про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал".

25.02.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому він просить витребувати у відповідача копію повного тексту Статуту ЖБК "Комунар" та не заперечує щодо розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження з викликом представників.

Ухвалою суду від 28.02.2020 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.04.2020.

02.03.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів та заява про виправлення описки у відзиві.

13.03.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про недопустимість участі у справі представника позивача адвоката Качкурової С.В., оскільки, нею на підтвердження повноважень надано довіреність.

06.04.2020 підготовче засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Усатенко І.В. у щорічній відпустці.

14.04.2020 через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення з запереченнями проти залучення у справі третьої особи та з запереченнями проти зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 28.04.2020 призначено підготовче засідання на 11.06.2020.

11.06.2020 в підготовчому засіданні оголошено перерву на 09.07.2020.

07.07.2020 через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення з запереченнями проти залучення у справі третьої особи та письмовими поясненнями щодо можливості підтвердження повноважень адвоката в тому числі довіреністю, а не виключно ордером. До пояснень долучено договорі на надання правової допомоги, укладений між позивачем та адвокатом Качкуровою С.В.

Протокольною ухвалою від 09.07.2020 суд відмовив відповідачу у залученні третьої особи та задоволенні клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 09.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті на 30.07.2020.

21.07.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшли пояснення до відзиву на позов, в яких зазначено про застосування позивачем невірних тарифів при здійсненні розрахунку.

30.07.2020 судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Усатенко І.В. у щорічній відпустці.

Ухвалою суду від 20.08.2020 призначено удове засідання на 03.09.2020.

03.09.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 01.10.2020.

01.10.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 08.10.2020.

08.10.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 15.10.2020.

13.10.2020 через канцелярію суду від позивача надійшли пояснення у справі, до яких долучено довідки про нарахування за теплову енергію.

15.10.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про зміну порядку з`ясування обставин справи а порядку дослідження доказів, в якому зазначено, що позивачем не доведено обставин, що відповідач є колективним споживачем послуг чи балансоутримувачем будинку, а тому він не є належним відповідачем у даній справі. Відповідачем до клопотання долучено статут кооперативу, в підтвердження обставин, що він не є колективним споживачем. Також відповідачем подано клопотання про приєднання доказів судових витрат до матеріалів справи.

15.10.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 29.10.2020.

22.10.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшли пояснення щодо відсутності у відповідача статусу "балансоутримувача", в яких зазначено, що обставини, встановлені судовим рішенням щодо наявності у відповідача статусу балансоутримувача будинку були встановлені саме на дату прийняття рішення. Наразі, в Законі України "Про житлово-комунальні послуги" відсутнє таке поняття як "балансоутримувач". Відповідач наголошує, що з 6 червня 2018 року він не є балансоутримувачем багатоквартирного будинку № 45/1 по вул Ентузіастів в м. Києві, не є управителем будинку, та не має повноважень "управителя" та "колективного споживача" комунальних послуг з постачання теплової енергії.

29.10.2020 судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Усатенко І.В. на лікарняному.

09.11.2020 від позивача надійшли заперечення щодо клопотання про приєднання доказів судових витрат, в якій зазначено, що адвокатом відповідача завищено вартість його робіт та обсяг виконаних ним робіт, в зв`язку з чим позивач просить залишити без задоволення клопотання відповідача про долучення доказів про понесення витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 26.11.2020 судове засідання у справі призначено на 07.12.2020.

В судовому засіданні 07.12.2020 представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи до розгляду касаційною інстанцією скарги в рамках справи № 910/2520/20.

При вирішенні даного клопотання позивач поклалась на розсуд суду, однак, зазначила про відсутність необхідності у відкладенні розгляду справи.

Суд розглянув клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та відмовив у його задоволенні в зв`язку з недоведеністю та не обгрунтованістю, оскільки, відповідачем не було надано доказів подання касаційної скарги по справі № 910/2520/20 та її прийняття Верховним Судом до провадження.

Представник позивача в судовому засіданні 07.12.2020 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просив долучити інформаційний аркуш щодо здійснення розрахунків по ГВП.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача просив у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", КП "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго".

За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, а відтак, з 01.05.2018 позивач здійснює постачання теплової енергії.

Відповідно до п. 2.2.5 Статуту КП "Київтеплоенерго" предметом діяльності позивача є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

16.10.2018 відповідач звернувся до позивача зі звертанням-дорученням про укладення договору на постачання теплової енергії у гарячій воді для опалення та гарячого водопостачання за адресою: м. Київ, вулиця Ентузіастів, 45/1, з зазначенням даних про теплове навантаження об`єкту.

16.10.2018 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (постачальник) та Житлово-будівельним кооперативом "Комунар" (споживач) укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 510254, за умовами якого (п. 1.1.) постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі.

Відповідно до п. 2.1. договору, при виконанні умов цього договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися тарифами, затвердженими у встановленому порядку, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Згідно з п.п. 2.2.1.-2.2.2. договору постачальник зобов`язаний безперебійно постачати теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності із споживачем (додаток № 3, 4) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку № 1. Постачальник зобов`язаний щомісячно оформляти для споживача: величину фактично спожитої теплової енергії, визначену в Гігакалоріях (облікову картку) та її вартість за кожним особовим рахунком "Споживача" за розрахунковий період ( місяць); рахунок - фактуру, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця з урахуванням кінцевого сальдо розрахунків на його початок; акт звіряння розрахунків; акт приймання - передавання товарної продукції.

Пунктами 2.2.3.- 2.2.5. договору погоджено, що постачальник зобов`язаний сповіщати споживача про зміну тарифів на теплову енергію та мережну воду, шляхом оприлюднення нових тарифів на офіційному сайті постачальник, а саме: http://www.kte.kiev.ua/tarufu/. На вимогу споживача надавати достовірну інформацію щодо методики розрахунків, режимів теплоспоживання тощо, яка стосується предмету договору. Здійснювати перевірку роботи приладів обліку та стану теплоспоживального обладнання споживача не менше одного разу на рік.

Згідно з п. 2.3.5. договору, споживач зобов`язаний забезпечувати: своєчасне надходження коштів на рахунок постачальника; своєчасне щомісячне надходження коштів на рахунок постачальника за теплову енергію, спожиту орендарями; прийняття всіх заходів для стягнення коштів з боржників згідно з чинним законодавством України; безперешкодний цілодобовий доступ представників постачальника до тепловикористовуючих установок та приладів обліку для виконання ними службових обов`язків.

За умовами п. 2.5.2. договору споживач має право перевіряти достовірність нарахувань та проведення розрахунків за теплову енергію, згідно з умовами договору.

Відповідно до п. 2.6. договору сторони зобов`язуються розглянути претензію іншої сторони, та вжити необхідні заходи щодо її врегулювання на взаємній основі. Після закінчення 30 днів з моменту отримання претензії відповідачем та при недосягненні згоди сторони мають право звернутися для вирішення спору в Господарський суд м. Києва.

Згідно з п. 3.1. договору, сторони несуть відповідальність за: невиконання умов цього договору; правильність застосування тарифів і достовірність нарахувань за фактично відпущену теплову енергію; надання іншій стороні недостовірних даних, які впливають на розрахунки та режими теплоспоживання; невиконання правил, нормативних чи галузевих актів щодо взаєморозрахунків за енергоносії та чинного законодавства України.

У п. 3.3., 3.4 договору сторони погодили, що споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5% від суми боргу на початок кожного розрахункового періоду за кожний день, до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України. Сторони не несуть відповідальність за відносини будь-якої сторони за цим договором з іншою стороною

Відповідно до п.п. 4.1.- 4.2. договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.06.2019. Керуючись ст. 631 Цивільного кодексу України, сторони домовились про те, що дія цього договору поширюється на взаємовідносини, які фактично виникли між сторонами з 01.05.2018.

Згідно з п.4.4 договору договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення.

У додатку № 1 до договору сторонами визначено обсяги постачання теплової енергії споживачу - в межах 1160,00 Гкал/рік. Орієнтовну вартість теплової енергії, на поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент укладення договору, визначено в розмірі 1596324,32 грн з ПДВ. Зміна заявленого споживання теплової енергії за ініціативою споживача оформляється як додаток до договору за 15 днів до початку розрахункового періоду

Відповідно до додатку № 2 до договору сторонами встановлено, що розрахунки з споживачем за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами, затвердженими виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 26.04.2018 № 700, за кожну відпущену Гігакалорію (1 Гкал/грн) без урахування ПДВ: житловими організаціями 1097,94 грн/Гкал у разі знаходження в житловому будинку орендарів тощо.

Згідно з п. 2 додатку №2 до договору у разі встановлення у споживача будинкових комерційних приладів обліку теплової енергії - кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді визначається відповідно до показників цих приладів, встановлених на межі балансової належності (додатки 3, 4).

В акті про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи № 2-06/665 від 27.06.2018, складеному між представником РТ "Позняки" СП "Енергозбут" КП "Київтеплоенерго" інженером Пузик А.С. у присутності представника споживача ЖБК "Комунар", відповідального представника споживача погоджено обсяги та характеристики встановлених приладів комерційного обліку (теплолічильник).

Відповідно до п.п. 4-5 додатку №2 до договору дата зняття споживачем показників будинкових приладів обліку - 25 число звітного місяця. Споживач, що має будинкові прилади обліку, щомісячно надає постачальнику звіт по фактичному споживанню теплової енергії в ЦОК за адресою: вул. Будівельників, 25 не пізніше 28 числа звітного місяця.

Відповідно до п. 8, 9 додатку № 2 до договору у разі відсутності у споживача будинкових комерційних приладів обліку або ненадання споживачем показників приладів обліку у встановлені цим додатком терміни, кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді визначається: на опалення - як множення кількості годин споживання теплової енергії за місяць на величину годинного теплового навантаження, зазначеного в додатках 1, 6, 7 з урахуванням середньомісячної температури теплоносія; на гаряче водопостачання - як множення кількості дію споживання за місяць на величину добового теплового навантаження, зазначеного в додатках 1, 6, 7 з урахуванням середньомісячної температури теплоносія. Споживач щомісячно з 12 по 15 числа отримує в ЦОК за адресою: вул. Будівельників, 25 оформлену постачальником рахунок - фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця, акт приймання - передавання товарної продукції; облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, які оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Згідно з п. 10 додатку №2 до договору споживач на розрахунковий рахунок постачальника, відкритий у ТВБВ № 100/020 філії - Головного управлінні по м. Києва та Київській області АТ "Ощадбанк" (код банку 322669), щомісячно: забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на поточний рахунок постачальника; до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок "постачальника" згідно з його розрахунком за кожною тарифною групою окремо. Оплата заборгованості минулих періодів зараховується першочергово.

У додатку № 5 до договору сторонами визначено схему абонентської теплотраси, що знаходиться на балансі абонента.

У додатку № 6 до договору сторонами узгоджено розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності сторін.

У додатку № 5 до договору визначено умови припинення подачі теплової енергії.

У довідці, що є додатком № 6 до договору, визначено дані по будинках, опалення і гаряче водопостачання яких здійснюються від теплових мереж постачальника станом на 01.05.2018.

Відповідно до вказаної довідки будівля споживача знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Ентузіастів, 45/1, Дніпровський район. Площу будівлі визначено в обсязі 5100,00 м2.

У довідці, що є додатком № 7 до договору, визначено дані про теплові навантаження об`єктів теплопостачання, визначено: по опаленню всього - 0,366 Гкал/год, населення - 0,366 Гкал/год; по гарячому водопостачанню максимально - 0,174 Гкал/год; середньо годин. - 0,063 Гкал/год; середньо добову - 1,512 Гкал/добу.

Як зазначає позивач, будинок за адресою: м. Київ, вулиця Ентузіастів, 45/1, обладнаний будинковим приладом обліку для визначення кількості спожитої теплової енергії для опалення.

За твердженням позивача, КП "Київтеплоенерго" належним чином виконало взяті на себе договірні зобов`язання, однак ЖБК "Комунар" порушило умови договору щодо своєчасної оплати за спожиту у період з червня 2018 року по жовтень 2019 року теплову енергію, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка станом на день подання позову становить 445932,30 грн.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано акти приймання - передавання товарної продукції за період з червня 2018 року по жовтень 2019 року на загальну суму споживання 1166483,74 грн Акти приймання - передавання товарної продукції підписані з боку позивача та не містять підписів відповідача.

До актів також додано облікові картки за період з червня 2018 року по липень 2019 року на підтвердження кількості та вартості спожитої теплової енергії у гарячій воді.

Також до матеріалів справи позивачем долучено відомості споживання теплової енергії, заповнені відповідачем, з зазначенням щоденних обсягів споживання теплової енергії для потреб опалення. Згідно облікових карток обсяг споживання становить 411,8319 Гкал, згідно звітів обсяг споживання визначений у розмірі 411,8325 Гкал. Отже дані облікових карток та відомостей до сотих співпадають з даними, вказаними у вищезазначених актах.

До матеріалів справи також долучено корінці нарядів: № 27 від 02.11.2018 про включення в зв`язку з початком опалювального сезону будинку за адресою: м. Київ, вулиця Ентузіастів, 45/1; № 718 від 06.04.2019 про відключення будинку в зв`язку з закінченням опалювального сезону; № 204 від 07.05.2019 про відключення будинку, в зв`язку з закінченням опалюваного сезону.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу вих.№30/вих-510254 від 12.08.2019 з вимогою сплатити заборгованість.

Посилаючись на те, що відповідач вказану вимогу позивача не задовольнив, взяті на себе договірні зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати вартості послуг з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води у період з червень 2018 року по жовтень 2019 року не виконав, останній звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості, а також нарахованих на неї інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 714 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною першою статті 275 Господарського кодексу України, встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Правовідносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг з теплопостачання між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, регулюються спеціальними законами України "Про житлово-комунальні послуги" та "Про теплопостачання".

Відповідно до статті 3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

26.04.2014 набрав чинності Закон № 1198-VII про внесення змін, зокрема, до статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Так, враховуючи внесені Законом України від 10.04.2014 №1198-VII зміни, стаття 19 Закону Україну "Про житлово-комунальні послуги" встановлює, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

За змістом ч. 4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції, що діяла станом як на дату укладення сторонами договору (16.10.2018), так і на дату визначеного позивачем початку періоду нарахування заборгованості (червень 2018) виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії (теплопостачання) - це господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Теплопостачальною організацією є суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Відповідно до п. 29 ст. 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) в порядку, передбаченому Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.03.2017 №308 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання" ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії, крім виробництва, транспортування та постачання теплової енергії за нерегульованим тарифом;

Водночас, відповідач за положеннями Статуту не здійснює господарської діяльності з теплопостачання, не є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України "Про теплопостачання" та ліцензіатом у сфері теплопостачання.

Такою теплопостачальною організацією та виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для будинку у м. Києві, вулиця Ентузіастів, 45/1 є КП "Київтеплоенерго" на підставі публічного договору про приєднання, з урахуванням норм чинного законодавства України та типового договору, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

Вказаний публічний договір оприлюднено у газеті Київської міської ради "Хрещатик" від 28.03.2018 №34 (5085), який вважається акцептованим (прийнятим) усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору. Наслідком переходу позивача на прямі договори з мешканцями будинку стало припинення постачання теплової енергії відповідачеві.

За приписами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають, зокрема, з договорів.

Відповідно до ст. 607 ЦК України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Враховуючи викладене, неможливість виконання зобов`язання з боку відповідача полягає у законодавчій забороні укладати з мешканцями, власниками та орендарями (споживачами послуг) договорів на надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за відсутності відповідної ліцензії, якої у відповідача немає. Внаслідок внесення зазначених змін відповідач не є балансоутримувачем житлового та нежитлового фонду, не є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та на законодавчому рівні позбавлений можливості здійснювати будь-які нарахування за комунальні послуги, у тому числі теплопостачання.

Згідно Статуту відповідача, затвердженого рішенням Загальних зборів ЖБК "Комунар" від 01.10.2016, ЖБК "Комунар" не є суб`єктом підприємницької діяльності. Не веде діяльність спрямовану на отримання прибутку, ЖБК не є прибутковою організацією. Житловий будинок ЖБК "Комунар" № 45/1 зданий в експлуатацію в 1964 році і є власністю ЖЮК "Комунар". Квартири житлового будинку ЖБК "Комунар" загальною кількістю 108 є приватною власністю їх власників на підставі відповідних право установчих документів про право власності на квартиру або її частину ( п. 1.7, 1.10, 1.11 статуту)

Відповідно до п. 2.1.3, 2.1.6 статуту додатково ЖБК "Комунар" може, згідно з договорами-доручення, якщо такі укладені з ЖБК виконавцями комунальних послуг, які продають власникам квартир в будинках ЖБК послуги по забезпеченню їх квартир тепловою та електричною енергією, газом, водопостачанням і водовідведенням, телефонним зв`язком, мережним радіомовленням, кабельним телебаченням. - виконувати для цих виконавців комунальних послуг роботи по розрахунку, обліку, збору і розщепленню належних виконавцям комунальних послуг коштів від зазначених покупців комунальних послуг у компенсацію зазначеними покупцями комунальних послуг їх вартості продавцям - виконавцям комунальних послуг, з метою подальшого перерахування ЖБК цих коштів продавцям таких послуг. Ніяких послуг, у тому числі комунальних, своїм членам та іншим власникам квартир в будинках ЖБК або їх частин ЖБК "Комунар" не надає.

Доказів того, що відповідач є колективним споживачем в розумінні Закону України "Про кооперацію" чи є балансоутримувачем житлового та нежитлового фонду, або виконавцем послуг з постачання теплової енергії та на законодавчому рівні має можливість здійснювати будь-які нарахування за комунальні послуги, у тому числі з централізованого опалення та постачання гарячої води, матеріали справи не містять.

Також в чинній редакції Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Поняття "балансоутримувач" не передбачено чинним законодавством про житлово-комунальні послуги. Докази того, що відповідач є індивідуальним чи колективним споживачем теплової енергії по заявленій позивачем заборгованості чи що він має статус управителя чи виконавця також до матеріалів справи не долучені.

За наведених обставин, відповідач втратив підстави виступати стороною в договорі, так як саме позивач (виконавець послуг) зобов`язаний укласти прямі договори на послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання із безпосередніми споживачами цих послуг (фізичними та юридичними особами) або управителями та вчинити інші дії, передбачені законодавством України.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №910/20226/16, від 15.02.2018 у справі № 910/973/16, від 16.04.2018 у справі № 910/1541/16, від 11.10.2019 у справі № 910/3319/18, від 02.12.2019 у справі №910/12597/18, від 10.01.2020 у справі №910/17776/17, які в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Також суд відзначає, що до вказаних правовідносин мають застосовуватись норми Закону України "Про житлово-комунальні послуги" з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Предметом договору на постачання теплової енергії у гарячій воді № 510254 від 16.10.2018 фактично є не постачання теплової енергії, як товарної продукції, а саме, постачання теплової енергії, як комунальної послуги, безпосередніми споживачами яких є мешканці будинку за адресою: м. Київ, вулиця Ентузіастів, 45/1, у зв`язку з чим до правовідносин сторін підлягають застосуванню норми Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Вказані обставини підтверджуються зокрема довідкою (додаток № 6 до договору): дані по будинках, опалення і гаряче водопостачання ЖБК "Комунар" станом на 01.05.2018, в якій визначено, що опалювальна площа і площа мешканців становить 100% - 5100,00 кв.м та статутом відповідача, яким обумовлено, що ЖБК "Комунар" є власником будинку, проте власниками квартир є його мешканці, на підставі право установлюючих документів. Саме на опалення та водопостачання квартир відповідач отримував теплову енергію.

За таких обставин, встановивши, що відповідач втратив право виступати стороною договору, у зв`язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає - набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії", яким внесено зміни, зокрема, до статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", тоді як, на позивача покладено обов`язок укладення договорів на надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води зі споживачами вказаних послуг, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову щодо стягнення з ЖБК "Комунар" на користь КП "Київтеплоенерго" основної заборгованості.

Щодо рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 у справі № 910/2520/20 за позовом Житлово-будівельний кооператив "КОМУНАР" до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" про визнання недійсним договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №510254 від 16.10.2018, яким у позові відмовлено.

Як уже було зазначено вище судом, відповідач втратив право виступати стороною договору, у зв`язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає - набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії", яким внесено зміни, зокрема, до статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Суд відзначає, що зміни законодавства, які позбавили кооператив права виступати стороною в договорі №510254 від 16.10.2018 не можуть бути підставою для визнання його недійсним. В зв`язку з чим відмова у визнанні недійсним договору №510254 від 16.10.2018 в рамках справи № 910/2520/20 не впливає на безпідставність заявлених в межах даної справи позовних вимог з огляду на пряму нормативну заборону.

Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення з ЖБК "Комунар" на користь КП "Київтеплоенерго" пені, інфляційних втрат та 3% річних є похідними від вимоги про стягнення основного боргу, суд за результатами розгляду спору також відмовляє у їх задоволенні.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений права звернутися з відповідним позовом до належних відповідачів, якими є власники квартир і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, яким належать приміщення, в яких було спожито гарячу воду, за відповідними тарифами, затвердженими у встановленому законом порядку на підставі публічного договору про приєднання, оприлюдненого у газеті Київської міської ради "Хрещатик" від 28.03.2018 № 34 (5085).

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, саме позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та які підтверджують факт порушення/невизнання його права відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що позивачем не доведено наявності у відповідача обов`язку сплатити йому вартість спожитих послуг протягом спірного періоду, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову КП "Київтеплоенерго" до ЖБК "Комунар" про стягнення 592882,18 грн.

При цьому, суд зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом, інші доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Щодо заявлених відповідачем до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, надану йому адвокатом під час розгляду справи в суді у сумі 75000,00 грн, судд зазначає наступне.

За приписами ч. 1, п. п. 1, 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України).

Відповідна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, а також у додатковій постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 914/633/18.

На підтвердження витрат на правову допомогу відповідачем подано договір про надання правничої допомоги № 10/02/2020-1 від 10.02.2020, укладений між ЖБК "Комунар" та адвокатським бюро "Тарас Кулачко та партнери". За цим договором бюро зобов`язується надавати клієнту правничу допомогу стосовно представництва клієнта в КП "Київтеплоенерго" та ПРАТ "Київводоканал" і збір доказів для вирішення спору клієнта з КП "Київтеплоенерго" щодо законності укладення договору, нарахування та оплати за послуги з постачання гарячої води (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору сторони погодила, що вартість послуг складає 4000,00 грн за одну годину надання послуг. Остаточна сума вартості наданих в рамках даного договору послуг узгоджується сторонами у відповідному акті приймання-передачі наданих послуг з зазначенням деталізованого розрахунку погодинної вартості послуг та загальної кількості годин обслуговування.

До матеріалів справи долучено акти приймання-передачі наданих послуг: від 19.02.2020 на суму 6000,00 грн за надання протягом 1 год 30 хв послуг щодо ознайомлення з матеріалами позовної заяви і доданих до неї документів у справі № 910/18412/19, ознайомлення з документами та складання правової позиції, надання консультації щодо підстав заперечень проти позову; від 28.02.2020 на суму 2000,00 грн за надання послуг протягом 30 хв - збір доказів у справі № 910/18412/19: складання та подання адвокатських запитів; від 15.10.2020 на суму 67000,00 грн загальною тривалістю 16 годин 45 хв за надання послуг в рамках справи № 910/18412/19: складання і подача відзиву на позовну заяву, складання і подання заяв, пояснень, клопотань, ознайомлення з матеріалами справи, підготовка та представництво в судових засіданнях.

Позивач сплатив бюро за договором грошові кошти на загальну суму 5000,00 грн, що підтверджується поданими до матеріалів справи платіжними дорученнями та банківською випискою.

Позивачем також долучено ордер від 19.02.2020 № 1006554 на представництво інтересів відповідача у Господарському суді мста Києва та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2653 від 26.03.2019.

Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 ст. 126 ГПК України).

Відповідачем належними та допустимими доказами доведено обсяг, вартість та обставини щодо надання правової допомоги відповідачу, а тому витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 75000,00 грн підлягають стягненню з позивача.

Вказана позиція також викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 № 922/445/19.

Суд відзначає, що позивачем було подано заперечення щодо долучення доказів понесення витрат на правничу допомогу, в якому позивач фактично вказує на те, що подані доказі не підтверджують обставини щодо надання послуг або час надання послуг є більшим, ніж реально необхідний.

Проте позивач не заявляє клопотання про зменшення суми витрат на правову допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України.

Разом з тим, за приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Під час розгляду справи саме клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно розміру заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу або про неналежність послуг адвоката до справи, від позивача не надходило.

У постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, зокрема вказавши, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Надалі об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підтвердила цей висновок у постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 та у постанові від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, зазначивши, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зауважила, що викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 правова позиція має враховуватись при вирішенні усіх наступних спорів у подібних правовідносинах.

З огляду на вищевикладене, враховуючи складність справи та розумну необхідність витрат для даної справи у суді, зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг та відсутність клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає, що заявлені відповідачем судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 75000,00 грн відповідають критеріям розумності, співмірності та необхідності, а відтак, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Судовий збір за розгляд позовної заяви залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У позові Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 40538421) до Житлово-будівельного кооперативу "Комунар" (02154, м. Київ, вулиця Ентузіастів, будинок 45/1; ідентифікаційний код 22867679) про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 445932 (чотириста сорок п`ять тисяч дев`ятсот тридцять дві) грн. 30 коп., пені у розмірі 111547 (сто одинадцять тисяч п`ятсот сорок сім) грн 97 коп., 3% річних у розмірі 12738 (дванадцять тисяч сімсот тридцять вісім) грн. 63 коп., 22663 ( двадцять дві тисячі шістсот шістдесят три) грн. 28 коп. втрат від інфляції - відмовити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 40538421) на користь Житлово-будівельного кооперативу "Комунар" (02154, м. Київ, вулиця Ентузіастів, будинок 45/1; ідентифікаційний код 22867679) суму витрат на праву допомогу у розмірі 75000 (сімдесят п`ять тисяч) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.12.2020

Суддя І.В. Усатенко