ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2020 року м.Дніпро Справа № 904/1437/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Гейко В.І., ордер серії АЕ №1045637 від 30.11.2020 р., адвокат;

від відповідача: Гуртовий В.Ю., довіреність №7/10-3650 від 19.12.2019 р., представник;

представник третьої особи не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 (повний текст складено та підписано 17.09.2020 суддя Бондарєв Е.М.) у справі №904/1437/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" (49000, м. Дніпро, вул. Новоорловська, буд. 2-Б, кв. 32, )

до Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Танмар ЛТД" (49000, м. Дніпро, вул. Електрична, 4, )

про стягнення матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 27 000,00 доларів США

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №б/н від 05.03.2020 про стягнення з Дніпровської міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету м. Дніпро шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку у рахунок відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди за перші 6 місяців оренди торговельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (ІІ черга) по пр. Кірова в м. Дніпропетровську у районі будинку №93 за попереднім договором від 24.10.2016 грошову суму у розмірі 27 000,00 доларів США.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 у справі №904/1437/20 відмовлено в позові.

Рішення вмотивовано тим, що попередній договір укладений 24.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юкон Статус ЛТД" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Танмар ЛТД" є припиненим, оскільки основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, а саме 10.06.2018.

Позивачем не доведено допустимими доказами співрозмірність та розумність ціни зазначеної у договорі оренди. Позивачем не обґрунтовано суму позову.

До матеріалів справи позивачем не надано доказів того, що неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з даним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу позивач посилається на те, що:

- судом першої інстанції не враховано висновок Верховного суду України, який викладеного в Постанові від 09.12.2014 року по справі № 3/188гс14. За висновком Верховного суду України на підтвердження вимоги і доходів позивач мав надати суду докази факту укладання договорів з третіми особами; факту сплати авансу; факту взяття на себе інших зобов`язань з метою отримання прибутку у майбутньому, що і було зроблено позивачем.

На підтвердження вищезазначених обставин Позивачем було надано суду попередній Договір оренди торговельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (II черга) по просп. Кірова у районі буд. №93 укладений 24.10.2016 року позивачем ТОВ «Юкон Статус ЛТД» з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАНМАР ЛТД», який підтверджує реальність недоотримання позивачем доходів у вигляді упущеної вигоди. Упущена вигода реальна, і її розмір можно точно підрахувати, що спростовує аргументи Суду першої інстанції;

Матеріальна шкода у вигляді упущеної вигоди, спричинена саме не поновленням Дніпровською міською радою товариству «Юкон Статус ЛТД» права користування земельною ділянкою з вини відповідача не є абстрактною, а розрахована за формулою з постійними складовими та реальноісклала 157 500,00 доларів США за 35 місяців оренди, та відповідно 4500 х 6 = 27000 доларів США за 6 місяців - розмір позовної вимоги, який не е абстрактним, а є реальним.

На думку апелянта сам Факт укладення (підписання) будь-кого договору сторонами з певними узгодженими ними істотними умовами у т.ч. і щодо ціни договору, свідчить про те. що для сторін договору ця ціна є співрозмірною та розумною.

Відповідач-1 у своїй заяві по суті не заперечував проти обґрунтування позивачем заявленних позовних вимог з посиланням на завищенний розмір орендної плати, в зв`язку із чим суд першої інстанції безпідставно перебрав на себе повноваження відповідача.

Визначення ціни в попередньому Договорі оренди торговельно-виставочного комплексу в ромзір 4500 доларів США на місяць відповідає положенням матеріального права щодо свободи договору, які не враховані місцевим господарським судом.

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності причинно наслідкового зв`язку між заявленим розміром збитків та діями відповідача спростовується зволіканнями відповідача в виконанні ним відповідних обов`язків, встановлених у рішенні суду.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

За доводами викладеними Дніпровською міською радою у відзиві на апеляційну скаргу:

- попередній договір укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юкон Статус ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Танмар ЛТД» є припиненим, оскільки основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, а саме 10.06.2018;

- вважає, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювана шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає

- товариством з обмеженою відповідальністю «Юкон-статус ЛТД» не доведено допустимими доказами співрозмірність та розумність ціни зазначеної у договорі оренди товариством з обмеженою відповідальністю «Юкон-статус ЛТД» не обґрунтовано суму позову. Бажання отримати орендну плату не може бути прийнято судом як дійсний та беззаперечний доказ отримання суми зазначеної товариством з обмеженою відповідальністю «Юкон-статус ЛТД» Чому саме таку суму, а не більше чи менше повинна бути оренда нерухомості яку в майбутньому міг використати орендар.

Твердження товариства з обмеженою відповідальністю «Юкон-статус ЛТД» про те, що якщо Дніпровська міська рада прийняла рішення надати товариству з обмеженою відповідальністю «Юкон-статус ЛТД» земельну ділянку в користування, то його б дохід мав би дорівнювати доходу за 6-шість місяців оренди -27 000,00 доларів США є лише припущенням.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Танмар ЛТД" не надано відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк та не зазначено й не обґрунтувано поважності причин пропуску цього строку, Центральний апеляційний господарський суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.10.2020 поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 у справі №904/1437/20. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 30.11.2020 о 12:00 годин.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. За даними сервісу пошуку «Трекінг» сайту «Укрпошта» поштове відправлення №281, скероване Центральним апеляційним господарським судом на адресу третьої особи від 31.10.2020 перебуває у точці видачі.

Таким чином, апеляційним господарським судом вжито всіх заходів, щодо належного повідомлення учасника справи, який нехтує власними процесуальними правами.

Правова позиція щодо своєчасності отримання сторонами у справі судових рішень міститься у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в якому зазначено про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

Таким чином, представники сторін мають можливість ознайомитись з текстами процесуальних документів по вказаній справі в державному реєстрі судових рішень.

Беручи до уваги, що неявка представника не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для її розгляду у судовому засіданні, справа переглядалася без його участі за наявними у справі матеріалами.

30.11.2020 оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Рішенням Дніпропетровської міськради (далі - відповідач) №427/31 від 30.11.2005 Товариству з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" (далі - позивач) передано в оренду земельну ділянку площею 0,1153га (кадастровий номер :06:015:0148) строком на 2 роки для будівництва торговельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (II черга) по пр. Кірова в м. Дніпропетровську у районі будинку №93.

На виконання вказаного рішення між відповідачем та позивачем 12.01.2006 укладено та нотаріально посвідчено договір оренди землі, державна реєстрація договору від 12.01.2006 здійснена державним реєстратором 26.01.2006 №96, термін дії договору 2 роки.

Рішенням №2083 від 10.07.2008 виконавчий комітет Дніпропетровської міськради погодив проект рішення міськради "Про продовження ТОВ "Юкон-статус ЛТД" строку користування земельною ділянкою по пр. Кірова в районі будинку №93 (II черга)" та виніс питання на розгляд міськради, однак остання цього питання не розглянула.

З відповіді заступника директора Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради від 14.07.2011 за №7/7-913 вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" відповідно до порядку оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки в повному обсязі надано всі необхідні матеріали щодо підготовки проекту рішення про поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" права користування земельною ділянкою по проспекту Кірова в районі будинку №93 (Кіровський район) площею 0,1153 га (кадастровий номер :06:015:0148) для завершення будівництва торгівельно-виставкового комплексу з продажу автомобілів (II черги).

Постановою Бабушкінського районного суду М.Дніпропетровська від 05.07.2012 у справі №403/835/12 (а.с. 16, 17) визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровської міської ради щодо не вирішення питання про поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" права користування земельною ділянкою та зобов`язано Дніпропетровську міську раду на найближчому пленарному засіданні (сесії) розглянути питання стосовно поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" права користування земельною ділянкою, площею 0,1153 га, по просп. Кірова в районі буд. № 93 (Кіровський район) (кадастровий номер :06:015:0148) для завершення будівництва торгівельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (II черга) та прийняти за результатами розгляду рішення.

Рішенням Дніпропетровської міськради від 27.02.2013 №136/32 (а.с. 19) відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, та поновленні права користування земельною ділянкою, площею 0,1153 га (кадастровий номер :06:015:0148) по просп. Кірова в районі буд. №93 (Кіровський район) для завершення будівництва торгівельно-виставкового комплексу з продажу автомобілів (ІІ черга).

23 березня 2016 року по справі №904/200/16 Господарським судом Дніпропетровської області прийнято рішення, залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.10.2016, яким визнано незаконним в повному обсязі рішення Дніпропетровської міської ради від 27.02.2013 №136/32 "Про відмову ТОВ "Юкон-статус ЛТД", . в поновленні права користування земельною ділянкою, по просп. Кірова у районі буд. № 93 (Кіровський район) для завершення будівництва торговельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (II черга)" та зобов`язано Дніпропетровську міську раду на найближчому пленарному засіданні (сесії) повторно розглянути питання стосовно затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та про поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" права користування земельною ділянкою, площею 0,1153 га (кадастровий номер :06:015:0148), по просп. Кірова у районі буд. №93 (Кіровський район) для завершення будівництва торговельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (II черга).

22 листопада 2018 року по справі №904/4413/18 Господарським судом Дніпропетровської області прийнято рішення, залишене без змін постановами Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2019 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.07.2019, яким визнано протиправними дії та бездіяльність Дніпровської міської ради щодо неприйняття на XXXI черговій сесії міської ради 25.04.2018 рішення за результатами розгляду проекту департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради "Про поновлення права користування земельною ділянкою по просп. Олександра Поля у районі буд. №93 (Центральний (Кіровський) район ТОВ "ЮКОН-СТАТУС ЛТД", , для завершення будівництва торговельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (II черга)" про поновлення права користування земельною ділянкою площею 0,1153 га (кадастровий номер :06:015:0148) та зобов`язано Дніпровську міську раду на найближчому пленарному засіданні (сесії) повторно розглянути проект департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради "Про поновлення права користування земельною ділянкою по просп. Олександра Поля у районі буд. №93 (Центральний (Кіровський) район ТОВ "ЮКОН-СТАТУС ЛТД", , для завершення будівництва торговельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (II черга)".

Таким чином, обставини, встановлені рішенням суду в справах №403/835/12, №904/200/16 та №904/4413/18, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді цієї справи.

Після набрання 18.10.2016 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/200/16 від 23.03.2016 законної сили Товариство з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" (далі - позивач, власник) 24.10.2016 уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю "Танмар ЛТД" (далі - третя особа, клієнт) попередній договір (а.с. 28 - 31) відповідно до п.1.1 якого власник зобов`язався укласти (підписати) з клієнтом, а клієнт зобов`язується укласти (підписати) з власником в майбутньому, але в будь-якому разі упродовж 10 днів після державної реєстрації права власності на нерухоме майно власником і не пізніше 10.06.2018 договір оренди торговельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (ІІ черга) по пр. Кірова в м. Дніпропетровську у районі будинку №93 (далі - об`єкт) (далі - договір оренди, основний договір) в редакції та на умовах викладених попередньому договорі.

Відповідно до умов попереднього договору кінцевим строком укладення основного договору була дата не пізніше 10.06.2018, строк оренди - 35 місяців, орендна плата на місяць - грошова сума в гривнях, що еквівалентна 4 500 доларів США за один місяць оренди у перерахунку за офіційним курсом Національного банку України.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються ними у своїй діяльності, а також актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими в межах їхньої компетенції.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає встановленим, що Дніпровська міська ради у даній справ є органом місцевого самоврядування, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні статті 1173 Цивільного кодексу України.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Дії (бездіяльність) органів державної влади, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно, встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (статті 11 Цивільного кодексу України).

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, на відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма ст. 1173 ЦК України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у цій справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Необхідною підставою для притягнення органу місцевого самоврядування державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 ЦК України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

Відповідна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №910/19001/17, від 27.06.2018 у справі №910/13567/17.

Отже, зі змісту ст. 1173 ЦК України слідує, що відповідальність зазначених у цій статті органів настає у разі заподіянні шкоди при виконанні владно-адміністративних функцій, які полягають у незаконних діях, рішеннях, які є юридично обов`язковими для осіб яких вони стосуються, або у бездіяльності, якою є невжиття передбачених законодавчими актами заходів, внаслідок чого завдається шкода. Тобто, за даною нормою відповідальність зазначених суб`єктів настає лише при завданні шкоди у адміністративно-владних відносинах.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20 серпня 2019 року у справі № 914/1771/18.

Вирішуючи питання про наявність протиправної поведінки в діях відповідачів, колегія суддів виходить з наступного:

Позовні вимоги, як зазначалося вище, ґрунтуються на твердженнях позивача, щодо заподіяння йому шкоди в зв`язку з бездіяльністю Дніпровської міської ради, яка проявилася в не поновленні права позивача на користування земельною ділянкою на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва "торговельно-виставочний комплекс з продажу автомобілів (ІІ черга)", який планувалось добудувати та ввести в експлуатацію до 01.04.2018р. і використовувати за цільовим ризначенням шляхом сдачі в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Танмар ЛТД" . У зв`язку із довготривалим не поновленням законих прав позивача щодо користування земельною ділянкою, він втратив з вини відповідача можливість укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю "Танмар ЛТД" основний договір оренди з визначеним розміром орендної плати 4 500 доларів США за один місяць оренди.

Рішенням Дніпропетровської міськради (далі - відповідач) №427/31 від 30.11.2005 Товариству з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" (далі - позивач) передано в оренду земельну ділянку площею 0,1153га (кадастровий номер :06:015:0148) строком на 2 роки для будівництва торговельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (II черга) по пр. Кірова в м. Дніпропетровську у районі будинку №93.

На виконання вказаного рішення між відповідачем та позивачем 12.01.2006 укладено та нотаріально посвідчено договір оренди землі, державна реєстрація договору від 12.01.2006 здійснена державним реєстратором 26.01.2006 №96, термін дії договору 2 роки.

Рішенням №2083 від 10.07.2008 виконавчий комітет Дніпропетровської міськради погодив проект рішення міськради "Про продовження ТОВ "Юкон-статус ЛТД" строку користування земельною ділянкою по пр. Кірова в районі будинку №93 (II черга)" та виніс питання на розгляд міськради, однак остання цього питання не розглянула.

З відповіді заступника директора Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради від 14.07.2011 за №7/7-913 вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" відповідно до порядку оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки в повному обсязі надано всі необхідні матеріали щодо підготовки проекту рішення про поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" права користування земельною ділянкою по проспекту Кірова в районі будинку №93 (Кіровський район) площею 0,1153 га (кадастровий номер :06:015:0148) для завершення будівництва торгівельно-виставкового комплексу з продажу автомобілів (II черги).

Рішенням Дніпропетровської міськради від 27.02.2013 №136/32 (а.с. 19) відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, та поновленні права користування земельною ділянкою, площею 0,1153 га (кадастровий номер :06:015:0148) по просп. Кірова в районі буд. №93 (Кіровський район) для завершення будівництва торгівельно-виставкового комплексу з продажу автомобілів (ІІ черга).

На XXXI черговій сесії Дніпровської міської ради 25.04.2018 рішення за результатами розгляду проекту департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради "Про поновлення права користування земельною ділянкою по просп. Олександра Поля у районі буд. №93 (Центральний (Кіровський) район ТОВ "ЮКОН-СТАТУС ЛТД", , для завершення будівництва торговельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (II черга)" про поновлення права користування земельною ділянкою площею 0,1153 га (кадастровий номер :06:015:0148) не було прийняте.

Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

В силу положень частини 1 статті 129 Конституції України, частини 1 статті 2, частини 1 статті 6, частини 2 статті 48 чинного Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 1 частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 частини 1 статті 236 чинного Господарського процесуального кодексу України, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Конституційний Суд України у підпункті 4.1. пункту 4 Рішення у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) по справі N 1-33/2004 від 2 листопада 2004 року, вказав наступне:

"Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави."

На дане власне рішення Конституційний Суд України посилається і в рішеннях по справах N1-10/2004 від 1 грудня 2004 року та N1-9/2005 від 24 березня 2005 року.

Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод:

"Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення."

Відповідно до пунктів 41, 52 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), "Верховенство права" одним з обов`язкових елементів поняття "верховенство права" є "заборона свавілля", який означає, що хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб. Їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Дотримання судами принципу верховенства права в деяких випадках може нівелювати формальності і неточності, оскільки справедливість є важливішою від формальних процедур.

Принцип верховенства права та справедливості є універсальним, як для кримінального, так і для господарського, адміністративного та цивільного судочинства.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Факт протиправної бездіяльності відповідача підтверджено постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.07.2012 у справі №403/835/12 (а.с. 16, 17); Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року по справі №904/200/16, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.10.2016р. та рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2018 року по справі №904/4413/18, залишеним без змін постановами Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2019 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.07.2019р.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що протиправність поведінки виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, як органу місцевого самоврядування при здійсненні ним владно-адміністративних повноважень, в розумінні статті 1173 ЦК України проявилася саме в протиправній бездіяльності з поновлення права користування ТОВ "Юкон-статус ЛТД" земельною ділянкою, по просп. Кірова у районі буд. № 93 (Кіровський район) для завершення будівництва торговельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (II черга)" у встановленому законом порядку.

Вирішуючи питання про завдання шкоди ТОВ "Юкон-статус ЛТД" і наявністю причинного зв`язку між протиправною поведінкою Відповідача та завданою шкодою, колегія суддів виходить з наступного:

Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) зменшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Прийняті Дніпропетровською міською радою рішення були скасовані як незаконні, проте за наслідками прийнятих рішень за доводами ТОВ "Юкон-статус ЛТД" неотримано, для позивача настали несприятливі наслідки у вигляді втрати його майна.

Після набрання 18.10.2016 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/200/16 від 23.03.2016 законної сили Товариство з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" (далі - позивач, власник) 24.10.2016 уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю "Танмар ЛТД" (далі - третя особа, клієнт) попередній договір (а.с. 28 - 31) відповідно до п.1.1 якого власник зобов`язався укласти (підписати) з клієнтом, а клієнт зобов`язується укласти (підписати) з власником в майбутньому, але в будь-якому разі упродовж 10 днів після державної реєстрації права власності на нерухоме майно власником і не пізніше 10.06.2018 договір оренди торговельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (ІІ черга) по пр. Кірова в м. Дніпропетровську у районі будинку №93 (далі - об`єкт) (далі - договір оренди, основний договір) в редакції та на умовах викладених попередньому договорі.

Відповідно до умов попереднього договору кінцевим строком укладення основного договору була дата не пізніше 10.06.2018, строк оренди - 35 місяців, орендна плата на місяць - грошова сума в гривнях, що еквівалентна 4 500 доларів США за один місяць оренди у перерахунку за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визначаються включно і доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Це узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі 686/1746/17, відповідно до якої поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Судовою практикою Верховного Суду сформовано сталий підхід до пояснення сутності упущеної вигоди як рахункової величини втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потертлим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. При цьому, має значення те, що у виді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання [постанова Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 923/700/17, від 14.06.2017 у справі № 923/2075/15.

Відносини, які складаються з приводу відшкодування збитків у виді упущеної вигоди полягають у стягненні/сплаті на користь особи очікуваного доходу саме за конкретними зобов`язаннями, за наслідком належного виконання яких такий дохід мав бути отриманий.

Як вбачається з пунтку 1.5 попереднього договору, обов`язки Власника (ТОВ "Юкон-статус ЛТД") вважаються виконаними з моменту підписання Сторонами Договору оренди та наданя Клієнту (ТОВ "Танмар ЛТД") Об`єкта по Акту приому-передачі, в строки та умовах передбачених Договором оренди. Обов`язки Клієнта по цьому договору вважаються виконаними з моменту прийняття від Власника в оренду Об`єкта, який наданий Власником по акту приймання передачі.

Власник зобов`язується побудувати Об`єкт до 01.03.2018р. та ввести Об`єкт в експлуатацію до 01.04.2018р., який буде відповідати вимогам Клієнта, передбаченим у цьому договорі, додатках до нього та проектно-кошторисної документації (пункт 1.6 попереднього Договору).

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

ТОВ "Юкон-статус ЛТД" не надано доказів на підтвердження того, що ним виконані його зобов`язання по будівництву торговельно-виставочного комплексу з продажу автомобілів (ІІ черга) по пр. Кірова в м. Дніпропетровську у районі будинку №93 до 01.03.2018р. та того, що з боку Дніпровської міської ради йому чинилися перешкоди в завершенні будівництва.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною третьою статті 626 Цивільного кодексу України договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Пунктом 1.7 попереднього договору встановлено, що «Основний договір» набуває чинність с моменту його підписання Сторонами і діє до виконання ними усіх своїх зобов`язань за цим Договором.

Якщо одна із Сторін ухилятиметься від укладання «Основного договору», то друга сторона має право звернутися до суду з вимогою примусешення укласти «Основний договір» (пункт 1.8).

Відповідно до ч. 3 ст. 635 Цивільного кодексу України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

ТОВ "Юкон-статус ЛТД" не надано доказів на підтвердження того, що основний договір укладено в строк до 10.06.2018р., спрямування ТОВ "Танмар ЛТД" пропозиції про укладання договору та наявності претензійної діяльності щодо укладання цього договору у відповідності до пунтку 1.8, в зв`язку із чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що попередній договір укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юкон Статус ЛТД" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Танмар ЛТД" є припиненим.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що єдиною причиною чому позивач не отримав доход за договором оренди (безпідставне довготривале не поновлення Дніпровською міською радою Товариству з обмеженою відповідальністю "Юкон Статус ЛТД" договору оренди землі є непідтвердженими належними і допустимими доказами в зв`язку із чим відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до частини 1 статті 189 Цивільного кодексу України, доходи в цілому визначаються як «все те, що одержується ...», - що відповідає визначенню «доходу», наданому у «Великому тлумачному словнику сучасної української мови» [(з дод. і допов.) / уклад, і гол. ред. В. Т. Бусел. 5-те вид. К. ; Ірпінь : Перун, 2005. І8ВИ 966-569-013-2] як гроші або матеріальні цінності, одержувані державою, юридичною та фізичною особою внаслідок якої-небудь діяльності [виробничої, комерційної, посередницької і т. ін.].

Подібне розуміння також узгоджується з поняттям доходу, наданого у п. 14.1.54 Податкового кодексу України, відповідно до якого дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України [включаючи виплату [нарахування] винагороди іноземними роботодавцями], її континентальному шельфі, у виключній [морській] економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

В даному контексті, слід звернути увагу на те, що отримання доходу від здійснення господарської діяльності на підставі тих чи інших господарських договорів є підставою для подальшого застосування норм податкового законодавства в частині вирахування податкових платежів у відповідному порядку, у відповідний спосіб та у визначеному розмірі.

Відповідно до частини 10 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Застосування правових наслідків у стягненні упущеної вигоди передбачає не абстрактне сприйняття поняття доходів (як фінансових результатів господарської діяльності за певні часові проміжки), а сприйняття поняття доходів як очікуваних грошових надходжень на користь Товариства, реальну можливість отримання яких підтверджено належними доказами у порядку, визначеному процесуальним законодавством.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 4 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, позивач повинен довести, що за звичайних обставин він мав реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу; при цьому протиправні дії відповідача є причиною, а збитки, які виникли, - наслідком такої протиправної поведінки.

Для прийняття рішення про повне відшкодування упущеної вигоди протиправні дії відповідача мають бути єдиною і достатньою причиною неотримання позивачем доходу, на одержання якого позивач мав реальні підстави розраховувати.

Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення (правова позиція викладена Вищим господарським судом України у постанові № 33/230-07 від 20.03.2008 ).

Окрім попереднього договору позивачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження наявності реальних підстав розраховувати на одержання певного доходу.

З урахуванням вищевикладених висновків про припинення попереднього договору, колегія суддів доходить висновку, що твердження позивача про можливість отримання ним доходу у вигляді щомісячних орендних платежів від ТОВ "Танмар ЛТД" носить характер припущень.

Відповідні доводи апеляційної скарги, що саме умови попереднього договору і підтверджують реальність недоотриманих доходів відхиляються як такі, що носять декларативний характер і не спростовують висновків суду про відсутність доказів на підтвердження можливості отримання цього доходу.

Вирішуючи питання про реальність отримання позивачем орендної плати в розмірі 4500 доларів на місяць, колегія суддів виходить з наступного:

Саме на позивача покладається обов`язок доказування реальності неодержаного доходу у вигляді цього розміру орендних платежів. За відсутності доказів на підтвердження даної обставини і припинення попереднього договору, не укладання основного договору, відповідні твердження апелянта носять характер позитивних очікувань, які не підтверджуються належними і допустимими доказами, в зв`язку із чим відхиляються як необґрунтовані.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Твердження скаржника про те, що судом не обґрунтовано якими нормами права передбачений обов`язок позивача перед укладанням та підписанням договору дізнатися про згоду на її умови третьої сторони відхиляються з огляду на те, що відповідний висновок суду першої інстанції « Враховуючи те, що відповідач не є стороною договору оренди майнового комплексу та неможливо констатувати, що ціна договору влаштовувало відповідача.» є вирваним з загального логічного ряду про те, що «… позивачем не доведено допустимими доказами співрозмірність та розумність ціни зазначеної у договорі оренди. Позивачем не обґрунтовано суму позову. Бажання отримати орендну плату не може бути прийнято судом як дійсний та беззаперечний доказ отримання суми зазначеної позивачем. …» в зв`язку із чим відхиляються як необґрунтовані.

Твердження скаржника про необхідність врахування висновку Верховного Суду України, який викладено в постанові від 09.12.2014р. по справі № 3/188гс 14 відхиляються з огляду на те, що самим скаржиком в апеляційній скарзі наводяться доводи про те, що на підтвердження упущеної вигоди і доходів позивачу необхідно надавати докази укладання договорів, отримання авансу, взяття на себе інших господарських зобов`язань з метою отримання прибутку.

Інші доводи апеляційної скарги щодо реальності отримання орендної плати 4500 доларів на місяць за договором оренди, з урахуванням відсутності доказів завершення будівництва об`єкта оренди, припинення попереднього договору, не укладання основного договору є намаганнями скаржника переконати суд в правильності своєї правової позиції за відсутності доказів на пітвердження неї в зв`язку із чим, відхиляються як необґрунтовані.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів констатує, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до частини 4 статті 269 Господарського процесуального права, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом апеляційної інстанції при перегляді рішення суду першої інстанції не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, неправильного тлумачення закону, застосування закону, який не підлягав би застосуванню або незастосування закону, який підлягав би застосуванню, в зв`язку із чим, з урахуванням положень частин1,2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів доходить висновку, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 у справі №904/1437/20 підлягає залишенню без змін, а Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" на нього, відповідно, без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 15 121,00 грн. (а.с.221) покладаються на особу що подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 у справі №904/1437/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 у справі №904/1437/20 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 15 121,00 грн. покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкон-статус ЛТД" (49000, м. Дніпро, вул. Новоорловська, 2-б, )

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.12.2020

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г. Іванов