ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2020 р. м. Київ Справа № 911/1047/19

за позовом заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі позивача Державної служби Україниз питань геодезії, картографії та кадастру,

м. Київ

до 1) Головного управління Держгеокадастру у Київській області, м. Київ

2) Товариства з обмеженою відповідальністю Нива Фарм, Київська обл.,

с. Переяславське

третя особа ОСОБА_1 , м. Чернігів

про визнання недійсним наказу

Суддя Мальована Л.Я.

Представники сторін:

прокурор Білоконь І.А.

позивача не з`явився;

відповідача 1 не з`явився;

відповідача 2 ОСОБА_2 ;

третя особа не з`явився.

Обставини справи:

Заступник прокурора Чернігівської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про:

- визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 29.05.2018 р. № 10-4797/15-18-сг, яким передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9255 га кадастровий номер :03:009:0041 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності Лозовоярівської сільської ради, Яготинського району, Київської області;

- витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Фарм» на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельну ділянку площею 1,9255 га з кадастровим номером :03:009:0041 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області.

В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує, що Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області була передана у власність ОСОБА_1 земельна ділянка з кадастровим номером :03:009:0041 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Лозовоярывської сільської ради Яготинського району Київської області, загальною площею 1,9255 га, яка в подальшому була відчужена на користь ТОВ Нива Фарм за договором купівлі-продажу №823 від 06.07.2018 р., з порушенням вимог земельного законодавства, а саме ОСОБА_1 вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства шляхом отримання земельної ділянки державної власності на території Павлівської сільської ради, Ріпкинського району, Чернігівської області, у зв`язку з чим прокурор просить суд визнати недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Київській області № 10-4797/15-18-гс від 29.05.2018 р., яким передано у власність ОСОБА_1 спірну земельну ділянку, а також витребувати з незаконного володіння ТОВ «Нива Фарм» на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру вказану земельну ділянку.

20.05.2019 р. відповідач ТОВ "Нива Фарм" через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що із заяв, що подавались ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру Чернігівської області та до ГУ Держгеокадастру Київської області вбачається, що саме в заяві до відповідача 1 ОСОБА_1 зазначив, що хоче використати своє право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність для введення особистого сільського господарства, що передбачене ст. ст. 118, 121 ЗК України., а в заяві до ГУ Держгеокадастру Чернігівської області ОСОБА_1 зазначено про його бажання використати своє право на безоплатне отримання земельної ділянки, що передбачено ст. ст. 118, 121 ЗК України.

Прокурором не надано достатніх та належних доказів на підтвердження того факту, що земельна ділянка із кадастровим номером :03:009:0041, що знаходиться на території Київської області вибула із державної власності протиправно, а тому не може бути витребувана у ТОВ «Нифа Фарм», оскільки така позовна вимога є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, оскільки земельна ділянка виділена на території Київської області, належним позивачем у даній справі має бути ГУ Держгеокадастру у Київській області, а не Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру.

22.05.2019 р. до канцелярії суду від відповідача Головне управління Держгеокадастру у Київській області надійшов відзив в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки накази ГУ вичерпали свою дію шляхом виконання їх, скасування не породжує наслідків для власників земельних ділянок, оскільки у такий спосіб виникло право власності на земельні ділянки і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Вимоги позивача про стягнення з ГУ Держгеокадастру у Київській області судового збору, вважаємо, що данна вимога не підлягає задоволенню, оскільки гр. ОСОБА_1 подаючи клопотання на отримання земельної ділянки зазначив, що він раніше не скористався своїм правом на безоплатну приватизацію, а отже ГУ Держгеокадастру у Київській області не володіло інформацією стосовно незаконних дій гр. ОСОБА_1 .

21.11.2019 р. представник Держгеокадастру через канцелярію суду подав писмьві пояснення в яких зазначає наступне:

Держгеокадастр не заперечує, що повторне безоплатне набуття у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності відбулось з порушенням ч. 4 ст. 116 ЗК України. Виходячи з відомостей Державного реєстру прав, які наявні в матеріалах справи вбачається, що станом на 01.06.2018 р., тобто на момент державної реєстрації за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:009:0041, за ним раніше 16.02.2018 р. вже було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0574 за цим же видом цільового призначення у розмірі 2,0 га отже саме з моменту державної реєстрації право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:009:0041за ОСОБА_1 , а не видання наказу ГУ від 29.05.2018 р. № 10-4797/15-18-сг, відбулося порушення ч. 4 ст. 116 ЗУ ЗК України. Водночас повідомляємо, що Держегокадстр не обліковує осіб за ознакою безоплатного надання їм земельних ділянок по кожному виду користування, оскільки це не передбачено нормативно-правовими актами.

29.05.2020 прокурор через канцелярію суду подав відповідь на відзив в якому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

09.09.2020 р. через канцелярію суду представник відповідача 2 подав письмові пояснення щодо правових підстав позову заступника прокурора Чернігівської області із урахуванням правових висновків Верховного суду та Європейського суду з прав людини.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник позивача, відповідача Головне управління Держгеокадастру у Київській області та третя особа в засідання суду не з`явились, про причини неявки не повідомили суд належним чином.

Представник відповідача 2 ТОВ «Нива Фарм» проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві та письмових поясненнях.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 21.10.2020 р. по 04.11.2020 р.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.03.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Київській області з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована в адміністративних межах Лозовоярівської сільської (селищної) ради Яготинського району Київської області.

Даним клопотанням ОСОБА_1 , засвідчив, що не використав раніше своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за вищевказаним цільовим призначенням.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Київській області від 27.03.2018 р. №10-2603/15-18-сг «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» надано громадянину ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області орієнтований розмір ділянки 2,000 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

22.05.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Київській області з клопотанням про затвердження документації із землеустрою та передання йому безоплатно у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:009:0041, площею 1,9255 га, для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Лозовоярівської сільської ради, Яготинського району, Київської області.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Київській області від 29.05.2018 р. №10-4797/15-18-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність»: затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; припинено право користування земельною ділянкою, що посвідчується договором оренди землі від 20.07.2013 року, зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 12.09.2013 р. за №2474020; надано гр. ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 1,9255 га (кадастровий номер :03:009:0041) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області.

Прокурор зазначає, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 22.12.2017 р. №25-19033/14-17-сг отримав у приватну власність (право зареєстровано 16.02.2018 р.) земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :05:001:0574) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Павлівської сільської ради, Ріпкинського району, Чернігівської області.

З огляду на вказане прокурор зауважив, що ОСОБА_1 на час отримання спірної земельної ділянки (наказ від 29.05.2018 р. №10-4797/15-18-сг) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (від 22.12.2017 №25-19033/14-17-сг).

Прокурор зазначає, що всупереч ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України ОСОБА_1 при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Київській області із заявою від 19.03.2018 р. надав недостовірну інформацію, що раніше не використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Надалі, після набуття ОСОБА_1 права власності, земельна ділянка з кадастровим номером :03:009:0041 відчужена на підставі договору купівлі-продажу від 06.07.2018 серія та номер 823, згідно якого власником земельної ділянки на даний час є ТОВ «Нива Фарм».

Прокурор вказує, що земельна ділянка площею 1,9255га (кадастровий номер :03:009:0041), що знаходиться за межами Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності, внаслідок незаконного використання ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цих земельних ділянок держави, в особі Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, оскільки ОСОБА_1 при звернення до відовідача 1 ГУ Держгеокадастру у Київській області не повідомив, що вже раніше скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. При цьому, ТОВ «Нива Фарм» придбало вказану земельну ділянку в особи, яка з огляду на зазначені обставини не мала права її отримувати та відчужувати.

Так, прокурор вважає, що приймаючи оспорюваний наказ, відповідач Головне управління Держегокадастру у Київській області факт реалізації ОСОБА_1 права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не перевірив, порушив вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності, а тому наказ ГУ Держгеокадастру у Київській області від 29.05.2018 р. № 10-4797/15-18-сг просить визнати недійсним.

Звернення до суду із зазначеним позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру прокурор обґрунтовує тим, що передача спірної земельної ділянки з порушенням законодавства порушує права та інтереси держави стосовно належних Українському народу земель сільськогосподарського призначення, розпорядником яких є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи, тоді як відповідний центральний орган виконавчої влади (Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру), маючи надані законом повноваження щодо контролю за діяльністю підпорядкованих йому територіальних управлінь, не вживає заходів реагування на відповідні порушення шляхом звернення до суду з метою відновлення порушених прав держави.

Відповідач 1 ГУ Держгеокадастру у Київській області заперечуючи проти позову прокурора в частині визнання наказу недійсним, вказує, що в клопотанні до начальника Головного управління гр. ОСОБА_1 засвідчує, що ним не було використано раніше право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, однак зазначене не відповідало дійсності а гр. ОСОБА_1 ввів в оману Головне управління, що в подальшому і стало підставою видачі наказу, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Крім того, відповідач 1 зауважує, що навіть отримання громадянином наказу Головного управління про затвердження документації та надання земельної ділянки у власність ніяким чином не встановлює за громадянином право власності на певну конкретну земельну ділянку.

Відповідач 1 зазначив, що згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень саме державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009, відповідач 1 зазначає, що прийняття Головним управлінням (як суб`єктом владних повноважень) наказу на надання земельних ділянок у власність, що є ненормативним актом, який вичерпує свою дію внаслідок його виконання. Скасування та/або визнання наказу недійним не породжує наслідків для власників земельних ділянок.

Заперечуючи проти поданого прокурором позову, відповідач 2 зазначив, що прокурором не доведено наявності повноважень щодо представництва інтересів держави за позовом у вказаній справі в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, оскільки органом, що уповноважений розпоряджатися землями державної власності та контролювати дотримання вимог земельного законодавства, є Головне управління Держгеокадастру у Київській області, а тому належним позивачем у справі за даним спором має бути саме управління, тоді як прокурором не доведено, чи звертався він до управління з метою встановлення обставин здійснення останнім заходів щодо повернення земельної ділянки.

Крім того, відповідач 2 вважає, що прокурором не надано достатніх та належних доказів на підтвердження того факту, що земельна ділянка із кадастровим номером :03:009:0041, що знаходиться на території Київської області вибула із державної власності протиправно.

Щодо твердження відповідача 2 про те, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є неналежним позивачем, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 13, 19 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.ст. 18, 19 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Однією із категорій земель, на які за основним цільовим призначенням поділяються землі України, є землі сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 22, ч. ч. 1, 3 ст. 116, ч. 6 ст. 118, ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Як вбачається зі змісту спірного наказу, земельною ділянкою державної власності розпорядився відповідач 1, як уповноважений згідно ч. 4 ст. 122 ЗК України територіальний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин.

Відповідно до пп. 1, 3, 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333, головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством; здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами у встановленому порядку; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасуванні такої реєстрації.

Згідно з пп. 1, 3, 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Основними завданнями Держгеокадастру є, зокрема, реалізація державної політики у сфері земельних відносин.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: організовує та здійснює державний нагляд (контроль): за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах; розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені у встановленому порядку його територіальні органи.

Відповідно до ст. 28 Закону України Про центральні органи виконавчої влади міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Отже, органом державної влади, до компетенції якого віднесено повноваження щодо реалізації державної політики у сфері земельних відносин, зокрема, шляхом контролю за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі передачі у власність земельних ділянок, а отже і захисту інтересів держави у відповідних правовідносинах, є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Таким чином, суд дійшов висновку, що саме Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, як центральний орган виконавчої влади, має право на звернення до суду з метою здійснення покладених на неї відповідних повноважень щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Щодо підстав звернення прокурора до суду із позовом в інтересах держави в особі Державної служби Україн з питань геодезії, картографії та кадастру, суд зазначає таке:

Згідно з приписів ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та ст. 53 ГПК України прокурор у разі порушення або загрози порушення інтересів держави має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави, зокрема, в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, якщо такий орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист цих інтересів, а оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави.

Так, "нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. "Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. "Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

З наявного в матеріалах справи листа слідчого відділу Управління СБ України в Чернігівській області №74/12/3796 від 20.12.2018 слідує, що вказаний орган повідомив Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру про встановлення в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000132 від 05.06.2018 обставин безоплатного отримання фізичними особами, зокрема ОСОБА_1 , у власність земельних ділянок державної власності з порушенням вимог ст. 121 ЗК України, а також просив провести службову перевірку за вказаними фактами та повідомити про результати такої перевірки.

На вказаний лист Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру листом №10-28-0.19-724/2-19 від 30.01.2019 повідомила слідчий відділ Управління СБ України в Чернігівській області про те, що документи державного реєстру земель знаходяться в архівах територіальних органів Держгеокадастру, яким відповідно і направлено лист слідчого відділу.

Надалі, заступник прокурора Чернігівської області звернувся до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з листом №05/1-8вих19 від 15.02.2019, відповідно до змісту якого повідомлено про видачу відповідачем 1, зокрема, спірного наказу та порушення вимог земельного законодавства під час передачі у власність земельних ділянок громадянам, які вже використали своє право на безоплатне отримання у власність земель державної власності, як наслідок заступник прокурора просив позивача повідомити, чи вживалися ним заходи на усунення вказаних порушень шляхом листування, подання позовів до суду.

На вказаний лист Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру листом №10-28-0.19-1895/2-19 від 27.02.2019 повідомила прокуратуру Чернігівської області, що Головному управлінню Держгеокадастру у Київській області доручено вжити відповідні заходи реагування з метою усунення виявлених порушень вимог земельного законодавства під час набуття права власності на земельні ділянки. Крім того, в даному листі Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру не заперечувала виявлених прокуратурою обставин порушення земельного законодавства під час передачі земельних ділянок безоплатно у власність громадян.

Таким чином, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру була обізнана про ймовірні порушення інтересів держави, попри те, обмежившись лише листуванням з відповідачем 1 щодо необхідності вжиття ним відповідних заходів реагування, з вимогами про усунення допущених порушень земельного законодавства до суду не зверталася, що свідчить про невжиття нею, як уповноваженим державним органом, спрямованих на захист інтересів держави заходів.

Отже, прокурор належним чином обґрунтував наявність порушення інтересів держави та необхідність представництва таких інтересів у суді прокуратурою в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з урахуванням конкретних, встановлених в даній справі, обставин та суб`єктного складу сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 116 та п. б) ч. 1 ст. 121 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме заяв громадянина ОСОБА_1 та наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області №25-19033/14-17-ст від 22.12.2017, гр. ОСОБА_1 було надано у власність земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :05:001:0574 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Павлівської сільської ради, Ріпкинського району, Чернігівської області, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Водночас, Наказом ГУ Держгеокадастру у Київській області від 29.05.2018 р. №10-4797/15-18-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» надано гр. ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 1,9255 га (кадастровий номер :03:009:0041) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і, надалі, припинено шляхом відчуження такого права на користь ТОВ Нива фарм.

Тобто, станом на момент видачі ГУ Держгеокадастру у Київській області спірного наказу громадянин ОСОБА_1 вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах визначених норм безоплатної приватизації площею 2,0 гектара.

Викладене свідчить про подвійне проведення передачі земельних ділянок безоплатно у власність громадянина ОСОБА_1 в межах визначених норм безоплатної приватизації по одному й тому ж виду використання для ведення особистого селянського господарства, що свідчить про невідповідність наказу від 29.05.2018 р. № 10-4797/15-18-сг відповідача 1 приписам ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України та принципам земельного законодавства, зокрема рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Великої палати Верховного Суду від 01.10.2019 р. у справі №911/2034/16 (провадження № 12-303гс18) вимога про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, ухваленого на користь фізичної особи, в якої з цього рішення виникли відповідні права та обов`язки, безпосередньо стосується прав та обов`язків цієї особи, тому відповідний спір має розглядатися судом за правилами ЦПК України. Наведене відповідає висновкам, викладеним раніше Великою Палатою Верховного Суду в Постановах від 04 липня 2018 року у справі №361/3009/16-ц, 07 листопада 2018 року у справах № 488/6211/14-ц та № 488/5027/14-ц, від 30 січня 2019 року у справі №485/1472/17, від 15 травня 2019 року у справах № 522/7636/14-ц та № 469/1346/18, від 26 червня 2019 року у справі № 911/2258/18, від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17,.

Таким чином, провадження в частині щодо визнання недійсним наказу підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Разом з тим, у постанові Великої палати Верховного Суду від 01.10.2019 р. у справі №911/2034/16 (провадження № 12-303гс18) вказано, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є необхідним. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункті 86) та від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 38).".

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 р. у справі №911/1050/19 (п. 23).

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Враховуючи те, що спірну земельну ділянку відповідачем 1 надано у власність ОСОБА_1 з порушенням вимог законодавства, подальше відчуження земельної ділянки за кадастровим номером :03:009:0041 на користь ТОВ "Нива фарм" також відбулось з порушенням вимог законодавства.

Спірна земельна ділянка вибула з державної власності без достатньої правової підстави, поза волею власника - Українського народу, тоді як видача відповідачем 1 спірного наказу не свідчить про наявність у держави, яка діє від імені Українського народу, волі на вибуття вказаної землі з державної власності з огляду на неправомірність дій відповідного органу державної влади по передачі цієї землі у власність.

Посилання ж відповідача 2 на ймовірне вибуття з державної власності поза волею Українського народу саме земельної ділянки у Чернігівській області, а не спірної, визнаються судом неспроможними, оскільки такі доводи лежать поза межами предмету та підстав позову у даній справі.

За таких обставин, оскільки спірна земельна ділянка вибула з державної власності поза волею власника - Українського народу, який делегував свої права державі в особі відповідних органів, подальше відчуження спірної земельної ділянки, та набуття її у ТОВ "Нива фарм" відбулось з порушенням вимог ст.ст. 328, 330 ЦК України, тому згідно з ст. ст. 387, 388 ЦК України, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у ТОВ "Нива фарм" на користь держави в особі позивача, як центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги частково, витрати на сплату судового збору покладаються на відповідачів, відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 207, 236, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю Нива фарм (08420, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Переяславське, вул. Привокзальна, 2, ідентифікаційний код 35652231) на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3, ідентифікаційний код 39411771) земельну ділянку площею 1,9255 га кадастровий номер :03:009:0041 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності Лозовоярівської сільської ради, Яготинського району, Київської області.

3. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Київській області (14000, м. Київ, вул. Серпова, 3/14, ідентифікаційний код 39817550) на користь Чернігівської обласної прокуратури (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, ідентифікаційний код 02910114) 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп. судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Нива фарм (08420, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Переяславське, вул. Привокзальна, 2, ідентифікаційний код 35652231) на користь Чернігівської обласної прокуратури (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, ідентифікаційний код 02910114) 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп. судового збору.

5. Закрити провадження у справі в частині визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 29.05.2018 р. № 10-4797/15-18-сг, яким передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9255 га, кадастровий номер :03:009:0041, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності Лозовоярівської сільської ради, Яготинського району, Київської області.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 08.12.2020 року.

Суддя Л.Я. Мальована