РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020Справа № 910/8638/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Ципки А.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича Компанія "Стальінвест"

про стягнення 55 721,18 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Стальінвест" про стягнення 55721,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань з поставки попередньо оплаченого товару за договором поставки №70/2020 від 25.03.2020, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати у розмірі 55721,18 грн.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; подати суду докази надіслання (надання) її іншим учасникам справи, встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

15.07.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив.

23.07.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що копія видаткової накладної № 152 від 27.03.2020 містить явні ознаки підроблення та просить витребувати оригінал зазначеної накладної для дослідження в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Статтею 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

У підготовчому засіданні суд, зокрема, може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи, з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше, вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста, здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті (ст. 182 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Зважаючи на доводи позивача щодо сумнівів про відповідність копії видаткової накладної № 152 від 27.03.2020, яка була подана відповідачем, оригіналу, суд приходить до висновку про задоволення клопотання позивача про витребування оригіналу зазначеної накладної для дослідження її в судовому засіданні, а також, необхідності розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Враховуючи наведене вище, на виконання приписів Господарського процесуального Закону, суд вважає за необхідне призначити підготовче засідання у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 суд ухвалив: здійснювати розгляд справи №910/8638/20 у порядку загального позовного провадження; витребувати у відповідача оригінал Видаткової накладної № 152 від 27.03.2020 для долучення до матеріалів справи або для огляду в судовому засіданні; зобов`язати позивача надати суду оригінал видаткової накладної (експедиційний супровід № 152 від 27.03.2020) для огляду в судовому засіданні; підготовче засідання у справі призначити на 06.10.2020.

У підготовче засідання 06.10.2020 прибув представник позивача. Представники відповідача в підготовче засідання не прибули.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 03.11.2020.

У підготовче засідання 03.11.2020 прибув представник позивача. Представники відповідача в підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні 03.11.2020 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 01.12.2020.

01.12.2020 електронною поштою до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що представник позивача перебуває у відрядження. Жодних доказів на підтвердження викладених у клопотання обставин, до даного клопотання додано не було.

У судове засідання 01.12.2020 представники сторін не прибули. Про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

За наслідками розгляду клопотання позивача про відкладення судового засідання, судом відмовлено в його задоволенні через необґрунтованість.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 01.12.2020, за відсутності представників сторін, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 01.12.2020 судом було прийнято, складено та підписано скорочене рішення.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

25.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича Компанія "Стальінвест" (постачальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" (покупець, позивач) укладено Договір поставки № 70/2020 (далі - Договір), відповідно до якого постачальник зобов`язаний передати у власність покупця металопрокат, іменований надалі - «продукція», у кількості, якості, номенклатурі та асортименті, наведених у рахунках, або специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити її у строки, передбачені даним договором та додатками до нього.

Відповідно до п. 2.5 Договору право власності на продукцію, а також усі ризики, переходять від постачальника до покупця в момент передачі продукції покупцеві або перевізнику, що підтверджується підписом представника покупця/перевізника на видатковій накладній чи іншому документі, що підтверджує факт передачі продукції покупцю.

Термін поставки продукції - 5 банківських днів після зарахування 70% передоплати. Інші строки поставки та умови оплати окремих партій продукції узгоджуються сторонами у специфікаціях до цього договору (п. 2.6 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору приймання продукції за кількістю та якістю здійснюється матеріально відповідальним представником покупця за довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей, оформленою у відповідності з вимогами чинного законодавства України та умовами цього договору: за кількістю - на підставі даних видаткової накладної або товарно-транспортної накладної відповідно до «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості», затвердженою Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6; за якістю - згідно із супровідними документами, що посвідчують якість продукції, яка поставляється (в разі наявності).

Згідно з п. 4.3 Договору якщо будуть виявлені факти нестачі або недоліки продукції під час її приймання за кількістю, якістю виклик представника постачальника є обов`язковим. Повідомлення про виклик представника постачальника надсилається негайно протягом 24-х годин з дня, зазначеного у товаросупровідних документах. Нестачею вважається кількість товару, що є різницею між кількістю продукції, обумовленою у відповідній специфікації або накладній на відвантаження з врахуванням узгодженого толерансу поставки та фактичною кількістю поставленої продукції.

Підписання особою уповноваженою покупцем на прийняття продукції, видаткової накладної свідчить про згоду покупця із характеристиками та кількістю продукції, вказаними постачальником у цій видатковій накладній (п. 4.5 Договору).

Відповідно до п. 7.1 Договору, договір набуває чинності з дати підписання сторонами та діє до повного виконання взятих на себе зобов`язань.

Дослідивши обставини щодо правової природи правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про укладення сторонами договору поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 24.03.2020 постачальником покупцю було виставлено рахунок на оплату № 13606 на суму 145277,12 грн.

Позивач перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 84759,58 грн та 16934,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 440 від 25.03.2020 та платіжним дорученням № 456 від 26.03.2020 відповідно.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань з поставки попередньо оплаченого товару за договором поставки №70/2020 від 25.03.2020 в повному обсязі, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати у розмірі 55721,18 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 25.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича Компанія "Стальінвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" укладено Договір поставки № 70/2020, відповідно до якого постачальник зобов`язаний передати у власність покупця металопрокат у кількості, якості, номенклатурі та асортименті, наведених у рахунках, або специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити її у строки, передбачені даним договором та додатками до нього.

Судом було встановлено, що 24.03.2020 постачальником покупцю виставлено рахунок на оплату № 13606 на суму 145277,12 грн.

Позивач перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 84759,58 грн та 16934,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 440 від 25.03.2020 та платіжним дорученням № 456 від 26.03.2020 відповідно.

За змістом ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ст. 664 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2.6 Договору термін поставки продукції - 5 банківських днів після зарахування 70% передоплати. Інші строки поставки та умови оплати окремих партій продукції узгоджуються сторонами у специфікаціях до цього договору.

Як зазначає позивач, відповідач не здійснив поставку товару за оплаченим рахунком № 13606 від 24.03.2020 у повному обсязі, усього було поставлено товару на суму 45972,80 грн, відповідно не поставлено на суму 55721,18 грн.

На підтвердження зазначеного, позивачем надано Експедиційний супровід № 152 від 27.03.2020 (внутрішній документ для звітності відділу логістики), який, за твердженням позивача, містить запис щодо фактичної кількості поставленого металопрокату.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що експедиційний супровід не є двостороннім актом між постачальником та покупцем, а, відтак, не є належним доказом, що підтверджує фактичну кількість поставленої продукції, що відмінна від кількості, визначеній у видатковій накладній. Разом з тим, фізична особа - ОСОБА_1 , підпис якого міститься в експедиційному супроводі не є представником відповідача та не уповноважений від імені останнього підписувати будь-які документи.

Відповідачем подано до суду копію видаткової накладної № 152 від 27.03.2020, відповідно до якої постачальник передав, а уповноважений представник покупця Коник В.В. (на підставі довіреності № 80 від 25.03.2020) прийняв продукцію на загальну суму 101644,04 грн з ПДВ.

Згідно з п. 4.3 Договору якщо будуть виявлені факти нестачі або недоліки продукції під час її приймання за кількістю, якістю виклик представника постачальника є обов`язковим. Повідомлення про виклик представника постачальника надсилається негайно протягом 24-х годин з дня, зазначеного у товаросупровідних документах. Нестачею вважається кількість товару, що є різницею між кількістю продукції, обумовленою у відповідній специфікації або накладній на відвантаження з врахуванням узгодженого толерансу поставки та фактичною кількістю поставленої продукції.

Однак, жодних доказів, які б свідчили про виклик представника постачальника для складання двостороннього акту та безпосередньо такого акту матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 4.5 Договору підписання особою уповноваженою покупцем на прийняття продукції, видаткової накладної свідчить про згоду покупця із характеристиками та кількістю продукції, вказаними постачальником у цій видатковій накладній.

Так, у матеріалах справи наявна накладна № 152 від 27.03.2020, яка підтверджує передачу позивачу товару на загальну суму101644,04 грн з ПДВ, при цьому доводи позивача щодо підроблення підпису його представника Коника В.В. судом до уваги не беруться, оскільки, таке твердження не знаходить свого об`єктивного підтвердження в матеріалах справи та позивачем не доведене, зокрема, позивачем не заявлялось клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи для встановлення приналежності підпису у накладній № 152 від 27.03.2020 Конику В.В.

Разом з тим, судом було встановлено, що позивач направив на адресу відповідача заяву про повернення коштів за договором № 70/2020 від 25.03.2020 (докази відправки додано до позову).

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Виходячи із змісту вищевикладених норм, покупець має право на односторонню відмову від договору купівлі-продажу, зокрема, у випадку здійснення покупцем попередньої оплати та непередання продавцем товару після її отримання у встановлені договором строки, у такому випадку покупець має право на повернення попередньої оплати, водночас, з моменту відмови покупця від договору та вимоги повернути попередню оплату - обов`язок продавця поставити товар припиняється.

Отже, відповідне право передбачає собою відмову від договору купівлі-продажу та припинення зобов`язань сторін за договором, в тому числі припинення обов`язку продавця поставити погоджений товар.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 101693,98 грн, разом з тим, загальна вартість поставленого товару склала 101644,04 грн, з огляду на волевиявлення позивача щодо повернення суми попередньої оплати за договором, яке одночасно є односторонньою відмовою покупця від договору поставки (зобов`язання за рахунком на оплату № 13606 від 24.03.2020) через невиконання продавцем обов`язку з поставки товару в обумовленій кількості та у встановлений строк, зобов`язання сторін за рахунком № 13606 від 24.03.2020 з цього моменту є припиненим.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд зазначає, що наявність обов`язку відповідача повернути позивачу суму попередньої оплати у розмірі 49,94 грн (101693,98 грн - 101644,04 грн) підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не було спростовано, так, відповідачем не надано суду доказів виконання такого обов`язку - доказів повернення позивачу грошових коштів у розмірі 49,94 грн, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги про повернення суми попередньої оплати у розмірі 55721,18 грн підлягають частковому задоволенню, а саме, у розмірі 49,94 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Стальінвест» (03113, м. Київ, пров. Артилерійський, 5 А, офіс 11; ідентифікаційний код: 43025856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» (37000, Полтавська обл., м. Пирятин, Майдан Незалежності, 2 Б; ідентифікаційний код: 32750280) грошові кошти у розмірі 49 (сорок дев`ять) грн 94 коп. та судовий збір у розмірі 1 (одна) грн 88 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.12.2020

Суддя Ю.В. Картавцева