РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.12.2020Справа № 910/15255/20
Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; адреса для листування: 01033, м. Київ, вул. Тарасівська, 19 Б, офіс 9)

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (03057, м. Київ, вул.Дегтярівська, 33-Б, 2 під`їзд)

про відшкодування шкоди

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06 жовтня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (позивач) надійшла позовна заява № 0006836/ІНС від 02.10.2020 року до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (відповідач) про здійснення виплати страхового відшкодування на суму в розмірі 5 616, 82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виплатив суму страхового відшкодування на вимогу позивача у визначений законом строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 року у справі № 910/15255/20 позовну заяву № 0006836/ІНС від 02.10.2020 року Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди залишено без руху, надано Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «АРКС» строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою господарського суду від 28.10.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін та визначено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

Відповідно до ч.1 п. 3 ст. 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Ч. 1 ст. 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позову та строк для подання заперечень на відповідь на відзив.

Позивачу було встановлено строк для подачі відповіді на відзиви відповідачів.

Ч. 5 статті 176 ГПК України передбачає, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 цього Кодексу.

За ч.13 України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч.2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

18.11.2020 року до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву.

02.12.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просив зменшити розмір позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

21.08.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС та ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № л07515а9юб.

Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням,користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota», номерний державний знак « НОМЕР_1 ».

У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

27.04.2020 р. в м. Київ по вул. Лаврухіна відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак « НОМЕР_1 » та транспортного засобу «Nissan» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до складеного на місці дорожньо-транспортної пригоди повідомлення . (Європротокола), провину ОСОБА_2 , у вчиненні даного ДТП було встановлено.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою особою документів було складено страховий акт.

На підставі вищезазначеного страхового акту ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 5 616,82 грн. відповідно до платіжного доручення №667353 від 07.05.2020 року.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування з|і договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги^ яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до п.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Nissan» державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована за полісом № АО/2746599 у Відповідача.

Відповідно до пункту 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З метою досудового врегулювання спору позивач направляв відповідачу Претензією про відшкодування збитків в порядку регресу.

Відповідач в свою чергу проти позову заперечував з огляду на те, що страхове відшкодування не було зменшено на розмір франшизи, а саме 2600 грн та не було застосовано коефіцієнт фізичного зносу 70%.

Позивач надав заяву про зменшення позовних вимог на розмір франшизи, який вказаний у страховому полісі, а саме 2600 грн.

Суд приймає зменшення розміру позовних вимог у відповідності до ст. 46 ГПК України, в якій зазначено, що арзивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Приписи Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі (пункт 22.1 статті 22 Закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (статті 9, 12 Закону).

Згідно ст.22.1 Закону №1961-IV передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в наслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про ОСЦПВ» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна

України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу Його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.

Відповідно до п. 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових колісних транспортних засобів виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів.

Крім того, п. 7.39 зазначеної Методики визначено, що винятком, стосовно використання зазначених вище вимог є, зокрема, випадок якщо колісні транспортні засоби експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний) та якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Однак, суд не погоджується з твердженням відповідача про необхідність застосування в даному випадку коефіцієнту фізичного зносу, оскільки відповідно до акту огляду та ремонтної калькуляції, на підставі яких здійснювався розрахунок страхового відшкодування Позивачем та Відповідачем, під час проведення ремонтно - відновлювальних робіт транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». не було замінено жодної запчастини на яку розраховується фізичний знос, а лише було пошкоджено лакофарбове покриття.

Відтак, враховуючи зменшення позовних вимог, надане позивачем, відповідає має сплатити на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 3016, 82 грн.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 12, 22, 29 Закону України «Про ОСЦПВ», ст. ст. 99, 1188 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 123, 126, 162, 171 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (03057, м. Київ, вул.Дегтярівська, 33-Б, 2 під`їзд, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; адреса для листування: 01033, м. Київ, вул. Тарасівська, 19 Б, офіс 9, ) 3016, 82 грн. збитків та 2102, 00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.12.2020 р.

Суддя М.В. Данилова