УХВАЛА

м. Київ

03.12.2020Справа № 910/4421/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

заяву Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

про вжиття заходів забезпечення позову

у справі за позовом Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "УСМАРЬ"

2) Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "УКРГАЗБАНК"

3) Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ"

про визнання додаткової угоди недійсною та визнання договору недійсним в частині

представники сторін:

від позивача: Кузьміна Г.А.

від відповідача 1: не зявився

від відповідача 2: Сподін В.С.

від відповідача 3: Пегза К.К.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "УСМАРЬ"; 2) Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "УКРГАЗБАНК"; 3) Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ" (у редакції заяви про зміну предмету позову) про:

- визнання додаткової угоди (доповнення) від 01.11.2010 №б/н до договору від 14.10.2010 №ЦПХ-14-02210-01 укладеної між Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПММ Сервіс-І" недійсною;

- визнання договору про заставу майнових прав № 34/11-VIP/16-K від 24.05.2011 укладеного між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УСМАРЬ" недійсним в частині передачі в заставу Публічному акціонерному товариству акціонерному банку "УКРГАЗБАНК" майнових прав за Договором поставки №ЦПХ-14-02210-01 від 14.10.2010.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2019 позов задоволено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "УКРГАЗБАНК" залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2019 у справі №910/4421/18 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 08.09.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 у справі № 910/4421/18 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатом проведення автоматичного розподілу справ між суддями, справу №910/4421/18 передано для розгляду судді Турчин С.О.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 28.09.2020 прийняв справу №910/4421/18 до свого провадження, призначив підготовче засідання у справі на 20.10.2020.

Судове засідання у справі №910/4421/18, призначене на 20.10.2020, знято з розгляду.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.11.2020 призначив підготовче засідання №910/4421/18 на 17.11.2020.

Протокольною ухвалою від 17.11.2020 відкладено підготовче судове засідання на 03.12.2020.

25.11.2020 через канцелярію суду від Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову.

27.11.2020 через канцелярію суду від Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "УКРГАЗБАНК" надійшло клопотання про виклик сторін для розгляду заяви про забезпечення позову.

Господарський суд міста Києва постановив ухвалу 30.11.2020 про виклик сторін для розгляду заяви Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про вжиття заходів забезпечення позову по справі №910/4421/18 у судове засідання 03.12.2020.

У судове засідання 03.12.2020 з`явилися представники позивача, відповідача-2 та відповідача-3.

Присутній у судовому засіданні 03.12.2020 представник позивача надав пояснення щодо заяви про забезпечення позову, просив суд її задовольнити.

Представник відповідача-2 проти заяви про забезпечення позову заперечив.

Представник відповідача-3 підтримав заяву позивача про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.136 ГПК України).

Отже, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини 2 статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову, є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову, необхідного для забезпечення ефективного захисту.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що наразі у справі №34/16 (переглядається за нововиявленими обставинами) про стягнення заборгованості за договором № ЦПХ-14-02210-01 від 14.10.2010, провадження у якій зупинено до вирішення справи №910/4421/18 та набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/4421/18 законної сили, ухвалою від 17.11.2020 здійснено заміну боржника за виконавчим провадженням ВП №49357355 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.10.2015 у справі №34/16, яке здійснюється Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, з Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" на його правонаступника - Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ".

Заявник стверджує, що зважаючи на здійснену заміну боржника у відкритому виконавчому провадженні з виконання рішення Господарського суду м. Києва від 23.05.2012 у справі №34/16 з ДП "Укрзалізничпостач" на АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ", з рахунків АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на користь ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" будуть списані кошти у сумі 49058287,30 грн. При цьому наявність правових підстав на таку вимогу (дійсність / недійсність додаткової угоди про право відступлення права вимоги до договору поставки та договору застави) є предметом розгляду у справі №910/4421/18.

За наведених обставин, у заяві про вжиття заходів до забезпечення позову АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - наказу Господарського суду міста Києва від 27.10.2015, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 34/16 від 23.05.2012 до набрання законної сили рішенням у справі №910/4421/18.

Суд зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову, є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову, необхідного для забезпечення ефективного захисту.

Водночас обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 73, 74, 76-79 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з обраними заявником заходами забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому у немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічний висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, а також у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №904/2641/19.

Отже, у вирішенні питання про забезпечення позову у цій справі слід здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги та імовірності утруднення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача.

Розглянувши матеріали заяви АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про вжиття заходів забезпечення позову, судом встановлено, що заявником не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову у справі про визнання додаткової угоди (доповнення) від 01.11.2010 №б/н до договору від 14.10.2010 №ЦПХ-14-02210-01 та визнання договору про заставу майнових прав № 34/11-VIP/16-K від 24.05.2011.

Заявником не наведено належних обґрунтувань, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду, а саме за позовними вимогами про визнання додаткової угоди (доповнення) від 01.11.2010 №б/н до договору від 14.10.2010 №ЦПХ-14-02210-01 та визнання договору про заставу майнових прав № 34/11-VIP/16-K від 24.05.2011.

Жодних доказів у підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову у справі №910/4421/18 заявником суду не надано.

Посилання заявника на стягнення з АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" заборгованості у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу у іншій справі №34/16 не підтверджує наявності достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі.

Водночас положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Приписами наведеної норми не передбачено вжиття заходів забезпечення позову в одній справі шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва у іншій справі.

Обраний заявником захід забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами у справі та не відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається.

З урахуванням наведеного вище, суд відмовляє у задоволенні заяви АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про забезпечення позову.

Згідно із приписами ч.6 ст.140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 03.12.2020 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст ухвали складений та підписаний: 08.12.2020.

Суддя С. О. Турчин