номер провадження справи 28/128/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020 Справа № 908/2395/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін матеріали справи №908/2395/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська бізнес-компанія" (49074, м. Дніпро, вул. Воронезька, буд. 4, ідентифікаційний код 37004901)

до відповідача: Приватного підприємства "Група науково-промислових досліджень" (71101, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Кабельників, буд. 138-А, ідентифікаційний код 32972994)

про стягнення 103470,10 грн.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська бізнес-компанія" з позовом до Приватного підприємства "Група науково-промислових досліджень" про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 103470,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на виконання досягнутої сторонами домовленості позивач поставив відповідачу товар в період з 06.06.2019 по 28.08.2019 за видатковими накладними на загальну суму 153638,10 грн. Відповідач частково оплатив поставлений товар на суму 50168,00 грн. Оскільки товар на суму 103470,10 грн. не було оплачено, позивач звернувся до відповідача 04.09.2020 з вимогою про оплату заборгованості. Відповідач залишив вимогу позивача без відповіді та задоволення. У зв`язку з цим позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 103470,10 грн.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 193, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 530, 638, 692, 712 Цивільного кодексу України.

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2020 позовну заяву передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.09.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений строк від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з доказами на виконання вимог суду.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2395/20. Присвоєно справі номер провадження 28/128/20. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу строк для надання суду відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; для надання заперечень на відповідь на відзив з доказами направлення заперечень позивачу - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення, необхідно подати у строк до 09.11.2020.

Позивач отримав копію ухвали суду 19.10.2020, а відповідач - 13.10.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

30.10.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач вказує, що 20.05.2019 між сторонами було проведено переговори щодо співпраці та укладено договір поставки №19, за умовами п. 2.1 якого поставка товару здійснюється партіями на підставі заявки покупця при підтвердженні її постачальником. У подальшому відповідачу було надіслано рахунок постачальника №284 від 06.06.2019 на поставку товару «Пакет Лента Терм 100 х 170» та рахунок №350 від 14.06.2019 на поставку товару «Пакети вакуумні 100 х 350 МЕТ». За вказаними рахунками відповідач здійснив оплату, що підтверджено позивачем та довідкою банку. Відповідач вказує, що через форс-мажорні обставини (незаконні дії третіх осіб) відповідач не мав можливості надати заявку покупця, а тому поставки (передачі товару) відповідачу не відбулося. За твердженням відповідача, його уповноважена особа такий товар не отримувала. Стосовно незаконних дій третіх осіб відповідачем подано позов у справі №280/2485/20, яка розглядається Запорізьким окружним судом. Відповідач зауважив, що в матеріалах позовної заяви відсутні заявки, підписані уповноваженою особою покупця, та відповідь про прийняття заявки до виконання в письмовій формі на адресу покупця. Відповідач вказує, що здійснює виготовлення продукції за адресою вул. Кабельників, 1-А, м. Бердянськ Запорізької області, на потужностях ТОВ «Почерк», що є власником потужностей. За цією адресою за твердженням відповідача було здійснено рейдерське захоплення, про що зареєстровані матеріали у ЄРДР №0003324. Під час рейдерського захоплення частину документів було знищено. Відповідач вказує, що надані позивачем на вимогу суду рахунки №284 від 21.05.2019, №350 від 14.06.2019 виготовлені лише на вимогу суду і раніше вони не виготовлялися, тому посилання у видаткових накладних на них відповідач вважає безпідставним. Відповідач вважає дані рахунки підробленими, оскільки в цих рахунках у графі «Кредит рах. №» вказано НОМЕР_1 , однак фактично такі номери почали застосовуватися лише з 05.08.2019. Також відповідач вказує, що довіреність №9 від 06.06.2019 не підписана уповноваженою особою відповідача, за такою довіреністю неможливо видати товар з посиланням на рахунок №284 від 21.05.2019, оскільки такого рахунку не існувало за номером НОМЕР_1. Довіреність дійсна до 15.06.2019, а тому за цією довіреністю не можна видавати товар за рахунками та накладними №569 від 19.08.2019, №598 від 28.08.2019. Накладні №284 від 06.06.2019, №351 від 14.06.2019, №569 від 19.08.2019, №298 від 28.08.2019 не містять обов`язкових за вимогами законодавства зазначень посади, прізвища особи, яка отримала товар, посилань на довіреність. Враховуючи викладене, відповідач заперечує факт постачання товару за договором постачання №19 від 20.05.2019 в період з 06.06.2019 по 28.08.2019, про що, на думку відповідача, свідчить відсутність посилання на договір у рахунках та видаткових накладних, що надані позивачем.

Від позивача 06.11.2020 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач повідомив, що у позивача відсутні заявки на виконання умов договору №19, про який зазначено відповідачем, а отже в межах цього договору поставки не здійснювались. Крім того, зауважив, що відповідач не надав суду копії цього договору. За твердженням позивача, поставка товару відповідачу відбувалась на підставі усної домовленості, яка була підтверджена продавцем шляхом прийняття до виконання усного замовлення покупця, тобто за договором поставки, укладеним у спрощений спосіб. У зв`язку з цим вважає, що відсутні підстави для поширення умов договору поставки №19 на спірні поставки. Щодо документів, якими оформлені спірні поставки, позивач зауважив, що видаткові накладні містять підписи однієї особи, яка відповідно до товарно-транспортної накладної №Р569 ідентифікується як ОСОБА_1 Крім того, посилаючись на висновки, викладені в постанові Верховного суду від 18.12.2019 у справі №816/1118/17, позивач зазначає, що наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок у їх оформленні не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податку у зв`язку з його господарською діяльністю. Також позивач зауважив, що у відзиві відповідач підтвердив факт отримання та оплати ним рахунків №284 від 06.06.2019, №350 від 14.06.2019. Оскільки оригінали зазначених рахунків вже були отримані відповідачем, то здійснювалось виготовлення їх дублікатів, а тому посилання відповідача на недоліки цих рахунків в підтвердження відсутності їх існування, на думку позивача, не можуть братися судом до уваги. Додатково позивач зазначив, що станом на 19.08.2019 сторонами було підписано акт звірки взаємних розрахунків, у якому відповідачем була підтверджена заборгованість перед позивачем в сумі 134155,00 грн. Також позивачем були складені та зареєстровані податкові накладні за спірними господарськими операціями. Позивач вважає, що вчинення дій, спрямованих на оплату отриманих товарів та отримання саме відповідачем права на податковий кредит після реєстрації складених та зареєстрованих позивачем податкових накладних свідчить про наявність фактів поставки товарів та отримання їх уповноваженими особами відповідача.

25.11.2020 від відповідача надійшли заперечення на відповідь позивача на відзив, відповідно до яких відповідач вважає, що оскільки поставки товару за договором №19 від 20.05.2019 не відбулося, право власності на товар не перейшло до відповідача. На думку відповідача, поставлений товар фактично перебуває на зберіганні відповідача і відповідач не заперечує повернути майно позивачу за умови усної домовленості. Відповідач вказує, що спірні видаткові накладні містять підпис особи, ідентифікувати яку неможливо, що є порушенням вимог до оформлення первинної бухгалтерської документації. На думку відповідача, господарської операції з поставки товарів не відбулось, тому не відбулось збільшення активів відповідача, про що свідчить відсутність первинних бухгалтерських документів щодо прийняття уповноваженою особою товарно-матеріальних цінностей у режимі купівлі-продажу. Акт звірки взаєморозрахунків відповідач також не визнає у зв`язку з відсутністю зазначення особи, яка його підписала.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті.

Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилося.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

На підставі видаткової накладної №284 від 06.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська бізнес-компанія" (позивач) поставив Приватному підприємству "Група науково-промислових досліджень" (відповідачу) товар (пакет пента терм 100х170) на суму 24184,80 грн. Видаткова накладна містить підпис з боку відповідача без зазначення особи, яка вчинила цей підпис. Печатка та посилання на довіреність також відсутні, однак видаткова накладна виписана на підставі рахунку №284 від 21.05.2019 і позивач надав довіреність відповідача на отримання товару за цим рахунком за підписом директора ОСОБА_1 та печаткою підприємства.

На підставі видаткової накладної №351 від 14.06.2019 позивач поставив відповідачу товар (пакети вакуумні 100х350 МЕТ) на суму 984,00 грн. Видаткова накладна містить підпис з боку відповідача без зазначення особи, яка його вчинила та посилання на довіреність, однак підпис цієї особи засвічений печаткою підприємства. Видаткова накладна виписана на підставі рахунку №350 від 14.06.2019.

На підставі видаткової накладної №569 від 19.08.2019 позивач поставив відповідачу товар (пакет пента терм 100х170) на суму 126970,20 грн. Видаткова накладна містить підпис з боку відповідача без зазначення особи, яка його вчинила та посилання на довіреність, однак підпис цієї особи засвічений печаткою підприємства. Видаткова накладна виписана на підставі рахунку №569 від 19.08.2019. Також позивачем надана на підтвердження поставки товару товарно-транспортна накладна №569 від 19.08.2019, за якою доставлено вантаж згідно з видатковою накладною №569 від 19.08.2019. Дана товарно-транспортна накладна підписана з боку відповідача ОСОБА_1, підпис якого засвідчено печаткою підприємства.

На підставі видаткової накладної №598 від 28.08.2019 позивач поставив відповідачу товар (пакети вакуумні 20х30 МЕТ) на суму 1499,10 грн. Видаткова накладна містить підпис з боку відповідача без зазначення особи, яка його вчинила та посилання на довіреність, однак підпис цієї особи засвічений печаткою підприємства. Видаткова накладна виписана на підставі рахунку №598 від 28.08.2019.

Всього за вказаними видатковими накладними поставлено товар на суму 153638,10 грн.

Відповідач повністю оплатив товар, поставлений за видатковою накладною №351 від 14.06.2019, на суму 984,00 грн. з посиланням на рахунок №351 від 14.06.2019, що підтверджується довідкою АТ «ОТП Банк» вих. №300-3-300-3/1063 від 29.09.2020.

Також відповідач здійснив оплату за товар з посиланням на рахунок №284 від 21.05.2019 на суму 49184,00 грн., що підтверджується довідкою АТ «ОТП Банк» вих. №300-3-300-3/1063 від 29.09.2020.

Таким чином, рахунок №284 від 21.05.2019 на суму 24184,80 грн. повністю оплачений.

Переплата за рахунком складає 24999,20 грн. (49184,00 грн. - 24184,80 грн.).

З урахуванням цієї переплати, неоплаченим залишився товар на суму 103470,10 грн., поставлений за видатковими накладними №569 від 19.08.2019 та №598 від 28.08.2019 (126970,20 грн. + 1499,10 грн. - 24999,20 грн.).

04.09.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою про оплату заборгованості. Відповідач залишив вимогу позивача без відповіді та задоволення.

На підставі вказаних обставин позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 103470,10 грн.

Спірні правовідносини сторін є господарським та регулюються нормами, що визначають порядок укладання та виконання договору поставки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За приписами ч. ч. 1 - 4, 7 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно з ч. 1 ст. 641, ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

В даному випадку господарські взаємовідносини сторін щодо укладення та виконання договору поставки підтверджуються видатковими накладними №284 від 06.06.2019, №351 від 14.06.2019, №569 від 19.08.2019, №598 від 28.08.2019, та виписаними до них рахунками №284 від 21.05.2019, №350 від 14.06.2019, №569 від 19.08.2019, №598 від 28.08.2019, за якими відповідач прийняв товар у повному обсязі та здійснив часткову оплату.

Відповідач, прийнявши поставлений позивачем товар за асортиментом та ціною, що вказані у видаткових накладних та рахунках, погодився на поставку товару на умовах, які запропоновані позивачем, та, здійснивши часткову оплату цього товару, підтвердив свою згоду з цими умовами.

Вказані обставини свідчать про укладення сторонами договорів поставки у спрощеній формі, які оформлені відповідними видатковими накладними.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу норми ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, всього за вказаними видатковими накладними поставлено товару на суму 153638,10 грн. Відповідач оплатив товар частково.

В акті звірки взаєморозрахунків сторін за період з 01.06.2019 по 19.08.2019 відображені факти продажу товарів 06.06.2019 на суму 24184,80 грн. (№284), 14.06.2019 на суму 984,00 грн. (№351) та 19.08.2019 на суму 126970,20 грн. (№569), всього на суму 152139,00 грн. Також відображені оплати товару, здійснені відповідачем за період з 06.06.2019 по 12.07.2019 на суму 17984,00 грн. Виходячи з цього відповідачем підтверджена заборгованість на користь позивача в розмірі 134155,00 грн. станом на 19.08.2019. Після цього позивачем була здійснена поставка товару за видатковою накладною №598 від 28.08.2019 на суму 1499,10 грн., а відповідачем здійснені оплати за період з 17.10.2019 по 24.12.2019 на загальну суму 31184,00 грн. Звідси залишок заборгованості складає 103470,10 грн. (134155,00 грн. +1499,10 грн. - 31184,00 грн.).

З урахуванням того, що видаткові накладні №284 від 06.06.2019 та №351 від 14.06.2019 оплачені відповідачем з відповідним призначенням платежу, неоплаченим залишився товар за видатковими накладними №569 від 19.08.2019 та №598 від 28.08.2019.

При цьому, як вбачається з викладеного, часткова оплата товару здійснена відповідачем вже після поставки товару за спірними накладними, у тому числі й за рахунками №284 від 21.05.2019, №350 від 14.06.2019, які відповідачем не визнаються.

Цими діями підтверджується визнання відповідачем факту купівлі-продажу товару. Крім того, у відзиві на позов відповідач підтвердив факт отримання та оплати цих рахунків. З огляду на це посилання відповідача на підробку позивачем рахунків №284 від 21.05.2019 та №350 від 14.06.2019 судом не приймаються.

Факт отримання відповідачем рахунків за всіма спірними накладними підтверджується тим, що у цих видаткових накладних зазначено посилання на рахунки, а тому підписанням спірних видаткових накладних відповідач підтвердив і факт отримання всіх виписаних до них рахунків.

Щодо зазначення позивачем у наданих суду копіях рахунків платіжних реквізитів за новим форматом, позивач надав суду пояснення, що оригінали рахунків були передані відповідачу разом із товаром, а для суду були виготовлені дублікати цих рахунків.

Заперечення відповідача проти підписання ним акту звірки взаєморозрахунків судом не приймаються, оскільки даний акт звірки засвідчений печаткою підприємства та викладені в даному акті звірки відомості підтверджуються сукупністю наданих у справу доказів.

Відповідач не надав суду доказів, які підтверджують доводи відповідача про підробку позивачем рахунків та акту звірки.

Щодо доводів відповідача про те, що відповідач не набув право власності на товар, оскільки господарські операції з купівлі-продажу цього товару, не оформлені належним чином (видаткові накладні не відповідають вимогам до первинних бухгалтерських документів) суд зазначає таке.

У постанові Верховного суду від 18.12.2019 у справі №816/1118/17 викладено висновок про те, що підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, а також документи, що підтверджують факт використання вказаних товарів у власній господарській діяльності. При цьому будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Отже, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст. Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 690 Цивільного кодексу України, якщо покупець (одержувач) відмовився від прийняття товару, переданого продавцем, він зобов`язаний забезпечити схоронність цього товару, негайно повідомивши про це продавця.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив про те, що товар за спірними видатковими накладними знаходиться на зберіганні у відповідача та може бути повернутий позивачу за відповідною домовленістю. Отже, відповідач фактично визнав факт отримання ним товару. При цьому відповідач не надав доказів повідомлення позивача про відмову від прийняття товару або доказів повернення товару позивачу.

За фактами спірних поставок позивачем були складені та зареєстровані податкові накладні, у зв`язку з чим відповідач отримав право на податковий кредит.

Доводи відповідача про здійснення спірних поставок на підставі договору поставки від 20.05.2019 №19 судом не приймаються, оскільки вони є безпідставними. Відповідач не надав суду копії цього договору і в жодній спірній видатковій накладній чи рахунку відсутнє посилання на цей договір. При здійсненні оплат товару відповідач також не посилався на цей договір. Отже, факт укладання та виконання сторонами цього договору відповідачем не доведений, а тому посилання відповідача на умови цього договору, які передбачають надання та підтвердження заявок на поставку товару, є безпідставними.

Відповідачем не надано суду доказів вчинення щодо відповідача незаконних дій третіх осіб (рейдерського захоплення). Посилання відповідача на подання ним позову до адміністративного суду з приводу таких дій та реєстрація матеріалів за цим фактом у ЄРДР не є підставою для звільнення від доказування відповідно до ст. 75 ГПК України. Крім того, відповідач не надав доказів звернення до суду із позовом у справі №280/2485/20 та доказів реєстрації матеріалів за цим фактом у ЄРДР за №0003324.

За таких обставин наявними у справі доказами підтверджується факт придбання відповідачем товару за спірними видатковими накладними.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач не надав суду доказів оплати товару на суму 103470,10 грн.

Враховуючи викладене, суд визнав обґрунтованими та задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за поставлений товар в сумі 103470,10 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви в розмірі 2102,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись 129, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Група науково-промислових досліджень" (71101, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Кабельників, буд. 138-А, ідентифікаційний код 32972994) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська бізнес-компанія" (49074, м. Дніпро, вул. Воронезька, буд. 4, ідентифікаційний код 37004901) заборгованість за поставлений товар в сумі 103470,10 грн. (сто три тисячі чотириста сімдесят грн. 10 коп.) та витрати зі сплати судового збору в сумі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.).

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Набрання рішенням законної сили, строк на апеляційне оскарження та порядок подачі апеляційної скарги визначені статтями 241, 256, 257 ГПК України з урахуванням положень пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області.

Повне судове рішення складено 07.12.2020.

Суддя О.В.Федорова