ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2020 р. Справа№ 910/9916/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Коробенка Г.П.

Іоннікової І.А.

при секретарі Токарева А.Г.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 24.11.2020.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 (повний текст рішення складено 09.01.2020) (суддя Селівон А. М.)

2) Енергетичної митниці Державної фіскальної служби

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 (повний текст рішення складено 25.10.2019) (суддя Селівон А.М.)

3) Енергетичної митниці Держмитслужби

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 (повний текст рішення складено 09.01.2020) (суддя Селівон А. М.)

у справі №910/9916/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс"

до 1) Енергетичної митниці Державної фіскальної служби

2) Державної казначейської служби України

про стягнення 4 424 463,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СВГ ПЛЮС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Енергетичної митниці ДФС про стягнення 4 424 463,07 грн. шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю посадових та службових осіб відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем-1 порушені вимоги чинного митного законодавства України та допущено необґрунтоване тривале митне оформлення товару, чим завдано Товариству з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" шкоду у вигляді додаткових витрат, понесених, зокрема, у зв`язку зі сплатою підприємствам залізниці коштів за надані додаткові послуги; у зв`язку зі збільшенням з 01.01.2017 ставки акцизного податку та розміру податку на додану вартість, а також витрат, понесених на придбання іноземної валюти та сплату постачальнику штрафних санкцій за несвоєчасне повернення цистерн (вагонів) з України.

За твердженням позивача, відповідач-1 незаконно та з порушенням встановленого чинним законодавством порядку провів взяття проб (зразків) поставленого позивачу товару, зокрема, повідомив позивача про необхідність взяття проб з перевищенням строку, встановленого частиною першою статті 255 Митного кодексу України, взяття проб товару було проведено в порушення частини 2 статті 356 та частини 4 статті 558 Митного кодексу України за відсутності письмового рішення керівника відповідача-1, а також останній безпідставно (незаконно) утримував товар після подачі позивачем тимчасових митних декларацій для випуску товару, проби якого було взято для проведення досліджень, до одержання результатів досліджень, не оформляючи тимчасові митні декларації.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 у справі № 910/9916/17 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Енергетичної митниці Державної фіскальної служби з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" 4 424 463,07 грн. шкоди.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 скасовано повністю та прийнято нове рішення. Позов задоволено, присуджено до стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" 4 424 463,07 грн. шкоди.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про доведеність обставин неправомірної поведінки відповідача, внаслідок якої позивачу було завдано шкоду, однак дійшов висновку про те, що шкода підлягає стягненню з Державного бюджету України, у зв`язку з чим залучив до участі у справі Державну казначейську службу України в якості відповідача-2.

Постановою Верховного Суду від 19.06.2018 касаційну скаргу Енергетичної митниці Державної фіскальної служби задоволено; рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018 скасовано; справу № 910/9916/17 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2019, у задоволенні позову відмовлено.

Вказані рішення та постанову мотивовано тим, що позивачем не доведено наявності усіх елементів цивільного правопорушення у розумінні норм статей 1166, 1173 Цивільного кодексу України, необхідних для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, а саме матеріали справи не містять доказів визнання дій (бездіяльності) Енергетичної митниці ДФС щодо митного оформлення товару позивача протиправними в судовому порядку.

Постановою Верховного Суду від 26.06.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 у справі №910/9916/17 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами нового розгляду, рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 у справі №910/9916/17 позов задоволено повністю; присуджено до стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" 4 424 463,07 грн. шкоди.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі № 910/9916/17 частково задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" про стягнення витрат на правничу допомогу. Присуджено до стягнення з Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" 442 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з прийнятими рішеннями суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" подало апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі №910/9916/17, Енергетична митниця Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 у справі №910/9916/17, Енергетична митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019.

Апеляційна скарга Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення суду мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим за неповного з`ясування судом обставин справи та з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення у даній справі.

Відповідач-1 у своїй скарзі зазначає, що позивачем не доведено наявності всього складу цивільного правопорушення яке може бути підставою для стягнення збитків, а саме не доведено протиправності поведінки відповідача-1, що виключає задоволення позову.

Відповідач-1 вказує, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки доказам долученим відповідачем-1 до справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи, та безпідставного задоволення позову.

В своїй апеляційній скарзі на рішення суду, відповідач-1 зазначає, що підставою для вчинення ним дій які призвели до затримки оформлення вантажу є дії Служби безпеки України в межах кримінального провадження, а отже відповідач-1 діяв правомірно, що виключає задоволення позову.

Апеляційна скарга позивача на додаткове рішення мотивована тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку доказам позивача щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, та безпідставно частково відмовив у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач зазначає, що справа є складною, вже двічі переглядалась Верховним Судом, обсяг робіт (кількість витрачених адвокатами годин) є значним, вартість послуг адвокатів визначена у Договорі, а залучення адвокатів (Чабан В.І. -120 євро за год., Свідло Є.В. - 180 євро за год.) зумовлено тим, що вартість години їх роботи є нижчою ніж у адвоката Качмар О.Й. (250 євро на годину), а тому їх залучали для ознайомлення з матеріалами справи.

Крім того, позивач вказує, що всі послуги були фактично надані, їх оплата передбачена договором, зокрема оплата часу витрачено на прибуття до суду, телефонних переговорів та будь-яких інших дій які виконувались на користь клієнта (позивача у справі)

Апеляційна скарга Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення мотивована тим, що додаткове рішення є необґрунтованим, судом не надано належної оцінки доводам та доводам відповідача-1 щодо відсутності підстав для стягнення з нього витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Енергетична митниця Держмитслужби вказує, що реальна участь адвоката у судових засіданнях становить всього 13,2 годин. Апелянт вказує, про існування аналогічних спорів, і процесуальні документи підготовлені адвокатами були фактично скопійовані і не вимагали значного обсягу виконання робіт, а сама сума, яку ухвалив стягнути суд першої інстанції, а саме 442 000,00 грн. взагалі нічим не обґрунтована.

14.01.2020 матеріали справи, разом з апеляційними скаргами, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2020 передані на розгляд колегії суддів у складі: Демидова А. М. - головуючий, Владимиренко С. В., Ходаківська І. П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі № 910/9916/17 та призначено до розгляду апеляційну скаргу на 12.03.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 задоволено клопотання Енергетичної митниці Державної фіскальної служби про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 у справі № 910/9916/17 та поновлено Енергетичній митниці Державної фіскальної служби зазначений строк, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 у справі № 910/9916/17, призначено розгляд апеляційної скарги на 12.03.2020 та зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 у справі № 910/9916/17 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 задоволено клопотання Енергетичної митниці Держмитслужби про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі № 910/9916/17 та поновлено Енергетичній митниці Держмитслужби зазначений строк, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі № 910/9916/17, розгляд апеляційної скарги призначено на 12.03.2020 та зупинено дію додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі № 910/9916/17 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку.

18.02.2020 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача-1 на рішення суду від 15.10.2019. У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні в ній докази з урахуванням вказівок які містяться в постановах суду касаційної інстанції.

26.02.2020 від відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача на додаткове рішення від 19.12.2019 у даній справі.

У своєму відзиві відповідач-1 погодився з висновками суду першої інстанції, що понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу не є безспірною підставою для відшкодування таких витрат та заперечив проти доводів апеляційної скарги, в свою чергу просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, натомість задовольнити апеляційну скаргу Енергетичної митниці Держмитслужби та відмовити позивачу у стягненні на його користь витрат на професійну правничу допомогу адвоката в повному обсязі.

03.03.2020 від Енергетичної митниці Держмитслужби надійшла відповідь на відзив позивача, в якій зазначено про необґрунтованість відзиву.

04.03.2020 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення від 19.12.2019.

Позивач не погодився з доводами апеляційної скарги Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення, просив відмовити у її задоволенні, з підстав що доводи апелянта є необґрунтованими, безпідставними та суперечать нормам процесуального права.

12.03.2020 від Енергетичної митниці Держмитслужби надійшли заперечення на відзив позивача на апеляційну скаргу на додаткове рішення від 19.12.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 відкладено розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019, Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019, Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі № 910/9916/17 на 30.03.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 повідомлено учасників справи № 910/9916/17, що з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та відповідно до приписів статті 232 ГПК України, з метою надання можливості учасникам справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019, Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019, Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі № 910/9916/17, який відкладено на 30.03.2020 - не відбудеться та зазначено, що про дату і час розгляду справи № 910/9916/17 учасники справи будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 призначено розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019, Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019, Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі № 910/9916/17 на 19.05.2020.

18.05.2020 до Північного апеляційного господарського суду від Енергетичної митниці Державної фіскальної служби надійшла електронною поштою заява про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидової А.М. - головуючого, Владимиренко С.В., Ходаківської І.П. від розгляду справи № 910/9916/17, яка (заява) 18.05.2020 о 17 год. 37 хв. передана на розгляд зазначеної колегії суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2020 заяву Енергетичної митниці Державної фіскальної служби про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидової А.М. - головуючого, Владимиренко С.В., Ходаківської І.П. від розгляду справи № 910/9916/17 залишити без розгляду.

19.05.2020 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидової А. М. - головуючого, Владимиренко С. В., Ходаківської І. П. заявлено самовідвід від розгляду справи № 910/9916/17 з метою виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість судді при розгляді даних апеляційних скарг, недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості судді та для забезпечення довіри до судової влади України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2020 по справі №910/9916/17 задоволено заяву колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидової А. М. - головуючого, Владимиренко С. В., Ходаківської І. П. про самовідвід від розгляду справи №910/9916/17.

Матеріали справи №910/9916/17 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2020 матеріали справи, разом з апеляційними скаргами передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Куксов В. В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019, апеляційну скаргу Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 та апеляційну скаргу Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі №910/9916/17 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В. В., Яковлєв М.Л., розгляд апеляційних скарг призначено на 08.07.2020.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1859/20 від 07.07.2020, у зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В. В., Разіна Т. І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019, апеляційну скаргу Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 та апеляційну скаргу Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі №910/9916/17 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В. В., Разіна Т.І. та призначено до розгляду на 19.08.2020.

08.07.2020 від Першого заступника начальника Енергетичної митниці ДФС Голови комісії з реорганізації Енергетичної митниці ДФС надійшла заява про заміну сторони. Заява мотивована тим, що у зв`язку з реорганізацією Енергетичної митниці ДФС шляхом приєднання до Енергетичної митниці Держмитслужби, а також у зв`язку з відсутністю у комісії з реорганізації будь-яких повноважень та функцій пов`язаних з захистом інтересів митниці в суді, неможливістю залучити до участі у справі кваліфікованого юриста (адвоката) та відсутністю у голови комісії юридичної освіти, а також у зв`язку з тим, що після приєднання Енергетичної митниці ДФС до Енергетичної митниці Держмитслужби саме вказана особа буде відповідати за зобов`язаннями, які можуть виникнути у відповідача-1 після набранням рішенням законної сили, належно замінити відповідача у справі на Енергетичної митниці Держмитслужби, яка вже приймає участь у справі як заявник апеляційної скарги на додаткове рішення.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2587/20 від 18.08.2020, у зв`язку з перебуванням судді Куксова В. В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 апеляційну скаргу з Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019, апеляційну скаргу Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 та апеляційну скаргу Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі №910/9916/17 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Разіна Т.І. та призначено до розгляду на 07.09.2020.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2870/20 від 07.09.2020, у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т. І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Куксов В. В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 апеляційну скаргу з Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019, апеляційну скаргу Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 та апеляційну скаргу Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі №910/9916/17 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Куксов В. В. та призначено до розгляду на 30.09.2020.

В судовому засіданні 30.09.2020 представником Енергетичної митниці Держмитслужби заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи для написання заяви про відвід судді Яковлєва М.Л.

В судовому засіданні 30.09.2020 суддя Яковлєв М.Л. заявив про самовідвід від розгляду справи №910/9916/17 з метою виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість судді при розгляді даних апеляційних скарг, недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості судді та для забезпечення довіри до судової влади України, а також виключення суб`єктивних підстав для сумніву заявника в неупередженості судді.

Заяву про самовідвід судді Північного апеляційного господарського суду Яковлєва М.Л. від розгляду справи №910/9916/17 апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019, апеляційної скарги Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 та апеляційної скарги Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі №910/9916/17 - задоволено.

Матеріали справи №910/9916/17 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019, апеляційну скаргу Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 та апеляційну скаргу Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі №910/9916/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Іоннікова І. А., Куксов В. В.

Ухвалою від 01.10.2020 розгляд апеляційних скарг призначено на 03.11.2020.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4176/20 від 03.11.2020, у зв`язку з перебуванням судді Куксова В.В. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Іоннікова І.А., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019, апеляційну скаргу Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 та апеляційну скаргу Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі №910/9916/17 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Іоннікова І. А., Коробенко Г. П. Розгляд апеляційних скарг призначено на 24.11.2020.

У судове засідання 24.11.2020 представники відповідача-1 та відповідача-2 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, дотримання якого є процесуальною гарантією дотримання прав сторін спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників позивача та Енергетичної митниці Держмитслужби, з метою дотримання розумних процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути справу за відсутності представників відповідачів.

Розглянувши у судовому засіданні 24.11.2020 клопотання Енергетичної митниці Державної фіскальної служби про заміну сторони правонаступником, а також заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частинами 1 і 5 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Дослідивши пояснення учасників судового процесу, та наявні у справі докази, колегія суддів зазначає, що в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 24.11.2020 містяться дані, що Енергетична митниця Державної фіскальної служби перебуває в стані припинення, однак ще не ліквідована, а тому відсутні передбачені законом підстави для здійснення процесуального правонаступництва. Враховуючи викладене, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання Першого заступника начальника Енергетичної митниці ДФС Голови комісії з реорганізації Енергетичної митниці ДФС про заміну сторони у зв`язку з необґрунтованістю.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали доводи поданої позивачем апеляційної скарги на додаткове рішення, просили її задовольнити, а оскаржуване додаткове рішення скасувати в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, натомість просили відмовити у задоволенні апеляційних скарг Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 та Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 - залишити без змін.

Представник Енергетичної митниці Держмитслужби заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі позивача, просив відмовити в її задоволенні, натомість просив задовольнити апеляційні скарги Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 та Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019, прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову та відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвокатів.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення та додаткового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" є суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності та здійснює імпорт скрапленого вуглеводного газу та світлих нафтопродуктів на підставі укладених з нерезидентами зовнішньоекономічних договорів.

Судом за матеріалами справи встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «СВГ Плюс» та нерезидентом «TARONE TRADE» LLP (Великобританія) укладено контракти 16.04.2015 № 150416-LPG, від 12.01.2016 № 160112-LPG, від 16.11.2016 № 161116-Petrol, від 28.05.2015 № 150528-Petrol, предметом яких є постачання скрапленого вуглеводного газу для комунально - побутового споживання та нафтопродуктів (дизельне паливо та бензин).

Так, у грудні 2016 - січні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" на підставі укладених з «TARONE TRADE» LLP (Великобританія) контрактів від 16.04.2015 № 150416-LPG, від 12.01.2016 № 160112-LPG, від 16.11.2016 № 161116-Petrol, від 28.05.2015 № 150528-Petrol, рахунків, накладних, імпортувало на територію України скраплений вуглеводний газ, дизельне паливо та бензин у такій кількості: 1 453,730 т (скраплений вуглеводний газ), 295,575 т (дизельне паливо) та 100,800 т (бензин).

На митних постах відповідача-1 з 15.12.2016 по 14.01.2017 було зупинено митне оформлення товару за вказаними контрактами, а саме:

- 15.12.2016 на митному посту «Куп`янськ-енергетичний» - скраплений газ в кількості 243,850 т, поставлений (ввезений на митну територію України) на підставі додатку від 12.12.2016 №116 до контакту від 16.04.2015 № 150416- LPG, комерційного інвойсу від 13.12.2016 № 1213-СІ, залізничної накладної № 22530719 з датою прибуття 14.12.2016, відомості вагонів, паспортів якості виробника від 05.12.2016 №№ 121-2-12-16, 122-2-12-16, 152-2-12-16, 153-2-12-16, 154-2-12-16, 155-2-12-16, сертифікату відповідності UA1.185.0033916-16 з терміном дії з 19.08.2016 по 18.08.2017;

- 17.12.2016 на митному посту «Куп`янськ-енергетичний» - скраплений газ в кількості 100,800 т, поставлений (ввезений на митну територію України) на підставі додатку від 14.12.2016 № 51 до контакту від 14.12.2016 № 160112-LPG, комерційного інвойсу / рахунку від 15.12.2016 № 1215-СІ, залізничних накладних №№22536793, 22536787, 22536781 з датою прибуття 15.12.2016, паспортів якості виробника від 10.12.2016 №№ 18238, 18260, 18261, сертифікату відповідності UА.185.0029219-16 з терміном дії з 09.06.2016 по 08.06.2017;

- 21.12.2016 на митному посту «Полтава-енергетичний» - скраплений газ у кількості 185,680 т, поставлений (ввезений на митну територію У країни) на підставі додатку від 14.12.2016 № 117 до контракту від 16.04.2015 № 150416-LPG, комерційного інвойсу / рахунку від 15.12.2016 № 1215-СІ, рахунку від 07.12.2016 № 018/ГПТ, залізничної накладної №22520936 з датою прибуття 21.12.2016, відомості вагонів, декларації на товари ЭК 10 ЭД 10006110/071216/0021734, сертифікату якості від 06.12.2016 № 424, сертифікату відповідності UA1.185.0041388-16 з терміном дії з 20.12.2016 по 30.11.2017;

- 26.12.2016 на митному посту «Полтава-енергетичний» - скраплений газ у кількості 196,700 т, поставлений (ввезений на митну територію України) на підставі додатку від 15.12.2016 № 119 до контакту від 16.04.2015 № 150416-LPG, комерційного інвойсу / рахунку від 19.12.2016 № 1219-СІ, дорожніх відомостей (залізничних накладних) №№ 22557654, 22557649,22557645, 22557638,22557630,22557627 з датою прибуття 23.12.2016, рахунку від 14.12.2016 № 12/2016/45, паспортів якості виробника від 14.12.2016 №№ 18443,18442, 18441, 18440, 18439, 18438, сертифікату відповідності UA1.185.0029219-16 з терміном дії з 09.06.2016 по 08.06.2017;

- 04.01.2017 на митному посту «Полтава-енергетичний» - скраплений газ у кількості 105,850 т, поставлений (ввезений на митну територію України) на підставі додатку від 22.12.2016 № 53 до контакту від 14.12.2016 № 160112-LPG, комерційного інвойсу від 26.12.2016 № 1226-СІ, залізничних накладних №№22595210, 22595205, 22595314, декларації на товари ЭК 10 ЭД 10006110/211216/0022988, рахунку від 21.12.2016 № 12/2016/81, паспортів якості виробника від 21.12.2016 №№ 18847, 18848, 18849, декларації на товари № 14315/120117/0000236, дорожньої відомості №21233636 з відомістю вагонів, сертифікату відповідності UA1.185.0029219-16 з терміном дії з 09.06.2016 до 08.06.2017;

- 04.01.2017 на митному посту «Київ-енергетичний» - скраплений газ у кількості 205,700 т, поставлений (ввезений на митну територію України) на підставі додатку від 26.12.2016 № 121 до контакту від 16.04.2015 № 150416-LPG, комерційного інвойсу/рахунку від 27.12.2016 № 1227-СІ, залізничної накладної № 22620973 з датою прибуття 03.01.2017, відомості вагонів, інвойсу від 26.12.2016 № 250610/89, паспортів якості виробника від 25.12.2016 №№ 1188, 1189, сертифікату відповідності UA1.185.0033768-16 з терміном дії з 17.08.2016 до 14.08.2017;

- 06.01.2017 на митному посту «Київ-енергетичний» - скраплений газ у кількості 207,000 т поставлений (ввезений на митну територію України) на підставі додатку від 26.12.2016 № 120 до контакту від 16.04.2015 № 150416-LPG, комерційного інвойсу/рахунку від 26.12.2016 № 1226-СІ, залізничної накладної № 22620908 з датою прибуття 05.01.2017, відомості вагонів, інвойсу від 26.12.2016 №250610/88, паспортів якості виробника від 25.12.2016 №№ 1188, 1187, сертифікату відповідності UA1.185.0033768-16 з терміном дії з 17.08.2016 до 14.08.2017;

- 15.01.2017 на митному посту «Київ-енергетичний» - дизельне паливо у кількості 295,575 т, поставлений (ввезений на митну територію України) на підставі додатку № 2 до контакту від 16.11.2016 № 161116-Petrol, комерційного інвойсу від 12.01.2017 № 0112-СІР, залізничної накладної № 21158853 з датою прибуття 14.01.2017, відомості вагонів, декларації на товари ЭК 10 ЭД 07228/120117/0000265, паспорту якості виробника від 10.01.2017 № 42, рахунку від 12.01.2017 № 50, сертифікату відповідності UA1.185.0040520-16 з терміном дії з 07.12.2016 до 04.03.2017;

- 14.01.2017 на митному посту «Коростень-енергетичний» - бензин у кількості 105,800 т, поставлений (ввезений на митну територію України) на підставі додатку від 12.01.2017 № 96 до контракту від 28.05.2015 № 150528-Petrol, комерційного інвойсу/рахунку від 12.01.2017 № 0112-СІР, залізничної накладної № 21233636 з датою прибуття 13.01.2017, паспорту якості виробника від 11.01.2017 № 52, рахунку-фактури від 12.01.2017 № 3076-2/01, декларації на товари № ЭК 10 ЭД 14315/120117/0000236, сертифікату відповідності UA1.145.0000547-17 з терміном дії з 20.01.2017 до 19.01.2018.

Для митного оформлення вказаного товару позивачем були подані відповідачу-1 наступні митні декларації: IM 40 ДЕ 903060000/2016 на вантаж - вуглеводневий скраплений газ в кількості 243,850 т, якій в подальшому було присвоєно № 903060000/2016/013280; IM 40 ДЕ 903060000/2016 на вантаж - вуглеводневий скраплений газ в кількості 100,800 т, якій було присвоєно № 903060000/2016/013350; IM 40 ДЕ на вантаж - вуглеводневий скраплений газ в кількості 185,680 т, якій було присвоєно № 903080000/2016/002589; IM 40 ДЕ на вантаж - вуглеводневий скраплений газ в кількості 196,700 т, якій було присвоєно № 903080000/2016/002628; IM 40 ДЕ на вантаж - вуглеводневий скраплений газ в кількості 105,850 т, якій було присвоєно № 903080000/2017/000004; IM 40 ТН на вантаж - вуглеводневий скраплений газ в кількості 205,700 т, якій було присвоєно № 903010000/2017/000042; IM 40 ТН на вантаж - вуглеводневий скраплений газ в кількості 207,000 т, якій було присвоєно № 903010000/2017/000093; IM 40 ДЕ 903010001/2017/ на вантаж - паливо дизельне у кількості 295,575 т, якій було присвоєно № 903010001/2017/000167; IM 40 ДЕ 903020001/2017 на вантаж - бензин у кількості 105,800 т, якій було присвоєно № 903020001/2017/000787.

Після подачі вказаних митних декларацій, ТОВ «СВГ Плюс» отримано повідомлення (17.12.2016 о 13:39:48; 18.12.2016 о 13:07:31; 22.12.2016 о 09:17:23; 26.12.2016 о 17:56:39; 04.01.2017 о 14:57:12; 04.01.2017 о 14:08:29; 06.01.2017 о 12:37:37; 15.01.2017 о 10:48:56; 14.01.2017 о 14:06:25) від митних постів відповідача-1 «Куп`янськ-енергетичний», «Полтава-енергетичний», «Київ-енергетичний» та «Коростень-енергетичний» про необхідність проведення митних процедур № 905-3 «Взяття проб (зразків) товарів для проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД», та № 201-1 «Проведення ідентифікаційного митного огляду - без розкриття пакувальних місць і без обстеження транспортного засобу», сформованих (згідно з повідомленнями) за результатами проведення контролю із застосуванням АСАУР (Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками).

Проби поставленого позивачу товару посадовими особами митних постів було взято 23.12.2016, 28.12.2016, 10.01.2017, 11.01.2017, 16.01.2017 та 17.01.2017.

Після взяття посадовими особами Енергетичної митниці ДФС проб (зразків) товару для проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД, позивач подав відповідачу-1 тимчасові митні декларації IM 40 ТН, зокрема, звернувся до митних постів для оформлення тимчасових митних декларацій 23.12.2016, 24.12.2016, 28.12.2016, 11.01.2017, 16.01.2017, 17.01.2017, для здійснення випуску поставленого Товариству з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" товару до одержання результатів досліджень (аналізів, експертиз).

У свою чергу, Енергетична митниця ДФС повідомила позивача, що завершення митного оформлення товару буде проведено після експертних досліджень на предмет наявності отруйних/сильнодіючих речовин, та дозвіл на випуск товару не може бути наданий через наявну згідно листа ГУ БКОЗ СБУ від 22.12.2016 № 14/4/1-26330 інформацію щодо можливого вмісту в складі товару отруйних/сильнодіючих речовин.

Після завершення проведення експертних досліджень позивача було ознайомлено з висновками Управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС України, якими було спростовано припущення щодо наявності у товарі позивача отруйних/сильнодіючих речовин а саме:

- 18.01.2017 - з висновком від 17.01.2017 № 182 за результатами проведених досліджень взятих проб (зразків) товару (скрапленого газу) від партії у кількості 243,850 т;

- 18.01.2017 - з висновками: від 17.01.2017 № 180 за результатами проведених досліджень взятих проб (зразків) товару (скрапленого газу) від партії у кількості 100,800 т; від 17.01.2017 № 177 за результатами проведених досліджень взятих проб (зразків) товару (скрапленого газу) від партії у кількості 185,68 т; від 17.01.2017 № 183 за результатами проведених досліджень взятих проб (зразків) товару (скрапленого газу) від партії у кількості 196,700 т;

- 21.01.2017 - з висновками: від 20.01.2017 № 136 за результатами проведених досліджень взятих проб (зразків) товару (скрапленого газу) від партії у кількості 205,700 т; від 20.01.2017 № 135 за результатами проведених досліджень митних проб (зразків) товару (скрапленого газу) від партії у кількості 207,000 т;

- 03.02.2017 - з висновком від 02.02.2017 № 184 за результатами проведених досліджень взятих проб (зразків) товару (бензину) від партії у кількості 105,800 т;

- 07.02.2017 - з висновком від 07.02.2017 № 135 за результатами проведених досліджень взятих проб (зразків) товару (дизельного палива) від партії у кількості 295,575 т;

- 09.02.2017 - з висновком від 09.02.2017 № 150 за результатами проведених досліджень взятих проб (зразків) товару (скрапленого газу) від партії у кількості 105,850 т.

Проте, не зважаючи на отримання висновків проведених досліджень, якими було спростовано припущення щодо наявності у товарі позивача отруйних/сильнодіючих речовин, відповідач-1 не завершив митне оформлення товару та продовжував утримувати (не випускати у вільний обіг) поставлений Товариству з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" товар на території митного органу, не приймаючи при цьому будь-яких рішень щодо митного оформлення товару чи відмови у митному оформленні товарів, а також не проводячи при цьому жодних додаткових митних формальностей чи процедур.

Матеріалами справи підтверджено, що митне оформлення поставленого позивачу товару (7 партій скрапленого газу, партії дизельного палива та партії бензину) відповідач-1 завершив, а поставлений позивачу товар був випущений у вільний обіг лише починаючи з 20.02.2017 по 22.02.2017.

Звертаючись з позовом у даній справі, позивач зазначив, що Енергетичною митницею ДФС було порушено вимоги чинного митного законодавства України та допущено необґрунтоване тривале митне оформлення товару, тобто своїми діями остання завдала позивачу шкоди в загальному розмірі 4 424 463,07 грн., до складу яких включено додаткові витрати, понесені позивачем у зв`язку зі сплатою підприємствам залізниці коштів за надані додаткові послуги в сумі 1 912 766,02 грн, у зв`язку зі збільшенням з 01.01.2017 ставки акцизного податку та розміру податку на додану вартість в сумі 562 246,95 грн, а також витрати, понесені на придбання іноземної валюти та сплату постачальнику штрафних санкцій за несвоєчасне поверненням цистерн (вагонів) з України в сумі 1 949 450,10 грн, та які позивач просить суд стягнути з відповідача-1.

Підставою для звернення позивача до суду з даним позовом є, на думку позивача, факт наявності протиправних дій відповідача-1 щодо тривалого митного оформлення товару, а саме Енергетичною митницею ДФС незаконно та з порушенням встановленого чинним законодавством порядку проведено взяття проб (зразків) товару позивача, повідомивши позивача про необхідність взяття проб з перевищенням строку, встановленого частиною першою статті 255 Митного кодексу України, взяття проб товару було проведено з порушенням частини другої статті 356 та частини четвертої статті 558 Митного кодексу України за відсутності письмового рішення керівника Енергетичної митниці ДФС, а також останній безпідставно (незаконно) утримував товар після подачі позивачем тимчасових митних декларацій для випуску товару, проби якого було взято для проведення досліджень, до одержання результатів досліджень, не оформляючи тимчасові митні декларації.

В свою чергу, заперечуючи проти позовних вимог відповідач-1 посилається на той факт, що СБУ проводила операції в рамках виконання процедури митного контролю, відтак, були підстави для зупинення митного оформлення товару та його пропуску у вільний обіг, а оскільки правоохоронними органами здійснювалися спеціальні операції, перевірки та інші заходи в рамках виконання процедур митного контролю, такі дії були правомірними підставами для перевищення визначеного ч. 1 ст. 255 Митного кодексу України строку здійснення митного контролю.

При цьому за твердженнями відповідача-1 Енергетична митниця ДФС законно виконала вимоги ГУ БКОЗ СБУ, що стосувалися виключення факту завершення митного оформлення товарів ТОВ «СВГ ПЛЮС» та випуску їх у вільний обіг в рамках кримінального провадження від 16.11.2016 р. № 0000238 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-5 КК України, зокрема, доручення про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів комерційного призначення від ГУ БКОЗ СБУ були передані на виконання начальником Енергетичної митниці ДФС Піковським І.О.

Окрім цього, відповідач-1 наголошував на тому, що відповідно до п. 20 Переліку питань, що підлягають розгляду з прийняттям відповідного рішення на рівні начальника митних постів (заступників), затвердженого наказом ДФС України від 27.05.2015 № 64, начальники митних постів мали право приймати вмотивоване письмове рішення щодо взяття проб (зразків) товарів відповідно до ч. 2 ст. 356 Митного кодексу України, яке виражалося у формі резолюції.

Згідно статті 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 147 Господарського кодексу України збитки, завдані суб`єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України).

Згідно з нормами ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до додаткових витрат, понесених стороною, яка зазнала збитків, віднесено штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо.

За змістом ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачено статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 30 Митного кодексу України посадові особи та інші працівники органів доходів і зборів, які прийняли неправомірні рішення, вчинили неправомірні дії або допустили бездіяльність, у тому числі в особистих корисливих цілях або на користь третіх осіб, несуть кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та іншу відповідальність відповідно до закону.

Шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю органів доходів і зборів або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов`язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.

Таким чином спеціальною нормою (статтею 30 Митного кодексу України) також передбачено відшкодування збитків, заподіяних органами митної служби громадянам чи юридичним особам під час виконання ними своїх повноважень

Так, незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Колегія суддів зазначає, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

За відсутності хоча б одного з цих (трьох) елементів цивільна відповідальність не настає.

В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної податкової служби та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Також суд наголошує на правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 12.03.2019 у справі № 920/715/17, та яка врахована Верховним Судом під час касаційного перегляду даної справи № 910/9916/17 і скасування рішень першої та апеляційної інстанцій постановою від 26.06.2019, згідно якого питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, а господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Відповідно до ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Скасовуючи рішення судів у даній справі та направляючи її на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд у своїй постанові від 26.06.2019 вказав, що у розгляді даної справи судам попередніх інстанцій необхідно було встановити наявність складу цивільного правопорушення відповідно до статті 1173 ЦК України, з дослідженням усіх наявних у матеріалах справи доказів щодо наявності або відсутності протиправних дій і бездіяльності Енергетичної митниці ДФС, розміру завданої позивачу шкоди та наявності причинного зв`язку між неправомірними діями та бездіяльністю і заподіяною шкодою.

Згідно з пунктом 34-1 статті 4 Митного кодексу України органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до пунктів 1, 3 Положення про Енергетичну митницю ДФС, затвердженого наказом Державної фіскальної служби № 96 від 01.09.2014, Енергетична митниця Державної фіскальної служби є територіальним органом Державної фіскальної служби, який підпорядковується Державній фіскальній службі. Енергетична митниця ДФС є органом доходів і зборів. Основним завданням митниці є: забезпечення реалізації політики у сфері державної митної справи та боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства, здійснення в межах своїх повноважень контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів, митних та інших платежів за результатами митного контролю та митного оформлення.

За статтею 4 Митного кодексу України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно із ст. 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ст. 336 Митного кодексу України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів, шляхом: перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України; митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян); обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України; усного опитування громадян та посадових осіб підприємств; огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, вільних митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено на органи доходів і зборів; перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем; проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Частиною 1 статті 248 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно зі ст. 255 Митного кодексу України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред`явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу. Строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі:

1) виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу;

2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару;

3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу;

4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини п`ятої цієї статті;

5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції";

6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні;

7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

У разі якщо товар декларується з використанням попередньої або періодичної митних декларацій, митне оформлення за цими деклараціями завершується у строк, що не перевищує чотирьох робочих годин з моменту їх подання. Не допускається перевищення строку, зазначеного у частині першій цієї статті, у зв`язку з проведенням правоохоронними органами та підрозділами внутрішньої безпеки органів доходів і зборів спеціальних операцій, перевірок та інших заходів, які не є операціями, що здійснюються в рамках виконання процедур митного контролю. Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії. При виявленні порушення митних правил орган доходів і зборів здійснює випуск товарів до завершення розгляду справи про таке порушення за умови, що:

1) такі товари не підлягають конфіскації і не будуть потрібні надалі у процесі провадження у справі як докази;

2) декларант сплачує всі митні платежі або забезпечує їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму.

Як передбачено п. 6 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, вільний обіг - обіг товарів, який здійснюється без обмежень з боку органів доходів і зборів України.

При цьому декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Нормами ч. 1 ст. 320 Митного кодексу України передбачено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.

За приписами ч.ч. 1, 4 ст. 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Огляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення, пред`явлених органу доходів і зборів (у тому числі для перерахунку та зважування), проводиться в можливо короткий строк після прийняття рішення про його проведення (ч. 1 ст. 338 Митного кодексу України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 356 Митного кодексу України взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами органу доходів і зборів в рамках процедур митного контролю та митного оформлення з метою встановлення характеристик, зокрема, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.

Про взяття проб (зразків) товарів складається акт за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч. 17 ст. 356 Митного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 356 Митного кодексу України взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами органу доходів і зборів на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до ст. 558 Митного кодексу України органи доходів і зборів при виконанні покладених на них завдань взаємодіють з правоохоронними органами в порядку, встановленому законодавством.

У разі виявлення під час здійснення митного контролю та інших заходів, що здійснюються органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших актів законодавства України, ознак правопорушень, розслідування яких не належить до повноважень органів доходів і зборів, органи доходів і зборів повідомляють про це відповідні правоохоронні органи.

Правоохоронні органи повідомляють органи доходів і зборів про виявлені ними порушення митних правил або контрабанду.

За приписами частини 4 статті 558 Митного кодексу України правоохоронні органи зобов`язані письмово повідомляти органи доходів і зборів про наявність оперативної інформації щодо можливих випадків переміщення товарів з порушенням норм законодавства України. У разі наявності такої оперативної інформації від правоохоронних органів митний контроль та митне оформлення здійснюються за письмовим рішенням керівника органу доходів і зборів, який отримав цю оперативну інформацію, або особи, яка виконує його обов`язки, в обсягах та у формах, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у випадку отримання від правоохоронних органів оперативної інформації щодо можливих випадків переміщення товарів з порушенням норм законодавства України, митний контроль та митне оформлення здійснюються за письмовим рішенням керівника органу доходів і зборів в обсягах та у формах, передбачених Митним кодексом України.

Як вірно встановлено судом, відповідно до листа старшого слідчого 3-го відділення СВ УСБУ в Харківській області від 30.11.2016 року № 70/64056 Черкасова Д.О. (майор юстиції), який було надано начальнику Енергетичної митниці ДФС України Піковському І.О., було вказано, що у СВ УСБУ в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000238 від 16.11.2016 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-5 КК України. Крім того, в даному листі зазначалось про необхідність в разі надання до митного оформлення декларацій ТОВ «СВГ Плюс» інформування про зазначені факти СВ УСБУ в Харківській області та з метою недопущення продовження вчинення злочину, проводити оформлення пропуску вантажу за узгодженням із співробітниками СВ УСБУ в Харківській області.

При цьому зазначений лист містить резолюцію керівника Енергетичної митниці ДФС Піковського І.О. від 30.11.2016 року з вимогою прийняття даного листа до розгляду та передання його до виконання в межах компетенції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19

Зі змісту листа заступника начальника ГУ БКОЗ СБУ (Коваленко С.) від 22.12.2016 № 14/4/1-26330 «Щодо небезпечної продукції» вбачається, що в межах досудового розслідування № 0000238 здійснюється перевірка інформації щодо ввезення окремими суб`єктами ЗЕД на митну територію України небезпечних товарів на підставі недостовірних даних внесених до митної документації. Крім того, в даному листі зазначено, що ТОВ «СВГ Плюс» здійснює митне оформлення з порушенням митного законодавства України (митні оформлення здійснюються на підставі документів, що містять неправдиві дані відносно кількості, ваги, номенклатури, характеристик та вартості товарів тощо). Відтак, заступник начальника ГУ БКОЗ СБУ звернувся до начальника Енергетичної митниці ДФС з проханням виключити факти завершення митного оформленням товарів ТОВ «СВГ Плюс» та випуск їх у вільний обіг до отримання результатів експертних досліджень відібраних зразків.

На вказаному листі начальником Енергетичної митниці ДФС Піковським І.О. поставлено резолюцію « ОСОБА_14 , ОСОБА_20 - для інформування ВВб ОВПП (Відділ внутрішньої безпеки Офісу великих платників податків) згідно законодавства. Підпис. Дата (26.12.2016)», а також резолюція без зазначення посадової особи начальникам митних постів «Полтава-Енергетичний», «Куп`янськ-Енергетичний» ОСОБА_4, ОСОБА_21 «для опрацювання та вжиття заходів згідно з чинним законодавством».

Лист заступника начальника ГУ БКОЗ СБУ (Коваленко С.) від 19.01.2017 № 14/4/1-827 «Щодо небезпечної продукції» також містить резолюцію начальника Енергетичної митниці ДФС Піковського І.О. «Олефір Сергій Борисович - Для проведення відповідних заходів в межах компетенції. Термін виконання: 27.01.2017р. ОСОБА_14 - Для інформування УВБ ОВПП (Управління внутрішньої безпеки Офісу великих платників податків) згідно законодавства. Підпис. Дата (27.01.2017 року)».

Аналогічну резолюцію начальника Енергетичної митниці ДФС Піковського І.О. містить лист заступника начальника ГУ БКОЗ СБУ (Коваленко С.) від 26.01.2017 року № 14/4/1-1503 «Щодо небезпечної продукції», а саме «для опрацювання в межах компетенції».

Лист від 19.01.2017 № 14/4/1-827 «Щодо небезпечної продукції» та лист від 26.01.2017 № 14/4/1-1503 «Щодо небезпечної продукції» містив вказівки ГУ БКОЗ СБУ для Енергетичної митниці ДФС щодо виключення факту завершення митного оформленням товарів ТОВ «СВГ Плюс» та випуск їх у вільний обіг до отримання результатів експертних досліджень відібраних зразків, оскільки заявлений товар до митного оформлення містив у своєму складі отруйні та сильнодіючі речовини, які можуть нанести шкоду здоров`ю людині, а документи, подані до митного органу, містять неправдиві дані відносно характеристик, номенклатури та вартості товару.

За змістом листа заступника начальника ГУ БКОЗ СБУ (Коваленко С.) від 20.02.2017 № 14/4/1-4250 «Щодо оформлення товару» з метою уникнення безпідставного затримання митного оформлення вантажу за вказаними деклараціями, ГУ БКОЗ СБУ не заперечувала про здійснення митного оформлення вантажу ТОВ «СВГ Плюс».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 24 Митного кодексу України рішення - окремі акти, якими органи доходів і зборів або їх посадові особи приймають рішення з питань, передбачених законодавством України з питань державної митної справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні.

Доводи апеляційної скарги відповідача-1 на рішення суду зводяться до того, що митниця, у зв`язку з надходженням звернень від правоохоронних органів мала право діяти в порядку, у спосіб та в строки, які спричинили затримку митного оформлення, а тому витрати позивача є звичайними ризиками і держава не зобов`язана відшкодовувати позивачу його витрати.

Водночас, як правильно вказав суд першої інстанції, взяття проб (зразків) товару може проводитись виключно на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов`язки, яке має бути оформлено у вигляді окремого акта керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов`язки, а також бути вмотивованим і містити чітку вказівку на те, в якій формі (взяття проб (зразків) товару) та в якому обсязі має бути здійснено митний контроль та митне оформлення товару в конкретному випадку.

Водночас, резолюція - це зроблений посадовою особою напис на документі, який містить стислий зміст прийнятого нею рішення щодо виконання документа, тобто є формою доведення до виконавця змісту доручення особи, що накладає резолюцію, і терміну його виконання.

Згідно з п. 5.18 ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлювання документів», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, резолюція, яку ставить на документі посадова особа, складається з прізвища виконавця (виконавців) у давальному відмінку, змісту доручення, терміну виконання, особистого підпису керівника, дати.

Таким чином, резолюція - це елемент документа, який містить доручення посадової особи (зазвичай керівника) певній конкретній особі (зазвичай підлеглому) вчинити певні дії. В свою чергу суд констатує, що резолюція не є окремим письмовим документом, не містить мотивації прийнятого рішення.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що на листах-зверненнях Управління Служби безпеки України в Харківській області від 30.11.2016 № 70/64056, ГУ БКОЗ СБУ від 22.12.2016 № 14/4/1-26330, від 19.01.2017 № 14/4/1-827, від 26.01.2017 № 14/4/1-1503 вчинені (містяться) резолюції начальника відповідача-1 Піковського І.О., які містять лише загальне доручення виконавцям опрацювати та вжити заходи в межах компетенції.

При цьому, вказані резолюції не містять вказівки щодо вчинення конкретних митних процедур, які повинні бути вчинені (здійснені) виконавцем, зокрема, не містять доручення провести процедуру № 905-3 «Взяття проб (зразків) товарів для проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД», та не містять належного мотивування вчинення відповідних дій.

За висновками суду першої інстанції, з якими погоджується суд апеляційної інстанції, вказані резолюції вчинені на вхідних документах, а саме листах Управління Служби безпеки України в Харківській області та ГУ БКОЗ СБУ, не можуть бути розцінені як окремі письмові документи, позаяк були неналежним чином оформлені, не містять конкретних прийнятих керівником відповідача-1 рішень/доручень та їх будь-якої мотивації.

Крім того, слід зазначити, що резолюції на поданих відповідачем документах оформлені із порушенням Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади (далі - Типова інструкція), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1242, а саме не містять таких реквізитів: прізвище, ініціали (ініціал імені) виконавця (виконавців) у давальному відмінку, зміст доручення, строк виконання тощо.

Також суд зауважує, що доручення органів СБУ також не містять строку їх дії.

Враховуючи вищезазначене, резолюції начальника Енергетичної митниці ДФС Піковського І.О. на листах-зверненнях УСБУ в Харківській області від 30.11.2016 № 70/64056, ГУ БКОЗ СБУ від 22.12.2016 № 14/4/1-26330, від 19.01.2017 № 14/4/1-827, від 26.01.2017 № 14/4/1-1503, а так само доручення, які містяться в цих резолюціях, за своїм змістом і формою, не є вмотивованим письмовим рішенням керівника митного органу в розумінні ч. 2 ст. 356 Митного кодексу України, які могли бути підставою для затримки митного оформлення вантажів.

При цьому, що владні управлінські функції митницею під час прийняття спірних рішень здійснені у непередбачений законом спосіб, позаяк накладення резолюції на вхідних документах не є тотожним прийняттю митним органом окремого вмотивованого письмового акта (рішення) про взяття проб (зразків) товарів.

Аналогічна правова позиція щодо застосування ч. 2 ст. 356 Митного кодексу України викладена в постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 818/3408/15, ухвалах Вищого адміністративного суду України від 03.06.2015 у справі № 810/6744/13-а, від 24.01.2017 у справі № 810/5278/13-а та від 03.02.2016 у справі № 826/7135/15.

За результатами вивчення матеріалів справи, зокрема, листів-звернень Управління Служби безпеки України в Харківській області від 30.11.2016 № 70/64056, ГУ БКОЗ СБУ від 22.12.2016 № 14/4/1-26330, від 19.01.2017 № 14/4/1-827, від 26.01.2017 № 14/4/1-1503, суд встановив, що вказані листи були направлені відповідачу-1 «в ході виконання доручень слідчого у кримінальному провадженні № 0000238 від 16.11.2016 р.», в рамках якого «здійснюється перевірка інформації щодо ввезення окремими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності на митну територію України небезпечних товарів».

Згідно з ч. 4 ст. 255 Митного кодексу України не допускається перевищення строку, зазначеного у частині першій цієї статті, у зв`язку з проведенням правоохоронними органами та підрозділами внутрішньої безпеки органів доходів і зборів спеціальних операцій, перевірок та інших заходів, які не є операціями, що здійснюються в рамках виконання процедур митного контролю.

Натомість, як свідчать надані сторонами докази, зазначені доручення ГУ БКОЗ СБУ про затримку митного оформлення товару направлялись відповідачу-1 в рамках кримінального провадження, за відсутності інформації про проведення правоохоронними органами спеціальних операцій, перевірок та інших заходів в рамках виконання процедур митного контролю.

Таким чином, затримання завершення митного оформлення у зв`язку з проведенням правоохоронними органами будь-яких перевірок та інших заходів в рамках кримінального провадження прямо суперечить ч. 4 ст. 255 Митного кодексу України.

Щодо заперечень відповідача-1 проти позову з посиланням на положення Наказу ДФС України від 27.05.2015 № 64, зокрема, п. 20 Переліку питань, що підлягають розгляду, з прийняттям відповідного рішення на рівні начальника митних постів (заступників), згідно якого начальники митних постів мали право приймати вмотивоване письмове рішення щодо взяття проб (зразків) товарів відповідно до ч. 2 ст. 356 Митного кодексу України, яке виражалося у формі резолюції, та Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади (далі - Типова інструкція), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1242 суд зазначає, що вказаний перелік регламентує наступні дії: надання дозволу; надання загального дозволу; надання письмового дозволу; визначення посадової особи митного органу; прийняття рішення; прийняття рішення про надання дозволу; прийняття письмового рішення; прийняття вмотивованого письмового рішення (щодо якого є пряма вказівка в Переліку та статті 356 Митного кодексу України); розгляду письмової заяви. Водночас накладення резолюції на листі зверненні, дорученні, листі-звернені зазначеним Переліком не передбачене.

Крім того, пунктом 40 названої Інструкції передбачено, що резолюція - це зроблений посадовою особою напис на документі, який містить стислий зміст прийнятого нею рішення щодо виконання документа.

Резолюція складається з таких елементів: прізвище, ініціали (ініціал імені) виконавця (виконавців) у давальному відмінку, зміст доручення, строк виконання, особистий підпис керівника, дата.

Відповідачем-1 не надано будь-якого вмотивованого письмового рішення про взяття проб (зразків) поставленого позивачу товару - ані керівника Енергетичної митниці ДФС, ані начальників митних постів (їх заступників).

Разом з тим, накази, інструкції, положення тощо міністерств, відомств, державних комітетів - це підзаконні нормативно-правові акти відомчого характеру, зміст яких не повинен суперечити законам України, зокрема, Митному кодексу України.

Отже, оскільки Митний кодекс України має вищу юридичну силу ніж Типова інструкція та наказ Енергетичної митниці ДФС № 64 від 27.05.2015 про делегування окремих повноважень, вказані підзаконні нормативно-правові акти мають відповідати приписам Митного кодексу України, а Енергетична митниця ДФС у своїй діяльності має керуватися Митного кодексу України та не порушувати його норми.

З урахуванням вищевикладеного, посилання відповідача-1, зокрема, на п. 20 Переліку питань, що підлягають опрацюванню та розгляду, з прийняттям відповідного рішення на рівні начальників митних постів (заступників), за непідтвердженими твердженням відповідача-1 затвердженого наказом Енергетичної митниці ДФС від 27.05.2015 р. № 64, є необґрунтованими та такими, що судом до уваги не приймаються.

Таким чином, зважаючи на наявність інформації (листів) ГУ БКОЗ СБУ щодо можливих випадків переміщення товарів з порушенням норм законодавства України, взяття проб та зразків товару позивача, за висновками суду проведено відповідачем-1 з порушенням вимог ч. 2 ст. 356, ч. 4 ст. 558 Митного кодексу України за відсутності вмотивованого письмового рішення керівника відповідача-1 щодо взяття проб (зразків) товару позивача, тобто митний контроль та митне оформлення товару позивача не було здійснено за письмовим рішенням керівника відповідача-1 в обсягах та у формах, передбачених Митним кодексом України, як цього вимагають приписи ч. 2 ст. 356 та ч. 4 ст. 558 Митного кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, Енергетичною митницею ДФС було отримано доручення про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів комерційного призначення від ГУ БКОЗ СБУ від 16.12.2016 року № 14/4/1-25891 за МД 903060000/2016/13280; доручення про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів комерційного призначення від ГУ БКОЗ СБУ від 21.12.2016 року № 14/4/1-26229 за МД 903080000/2016/2589, 903060000/2016/13350 строком дії від 21.12.2016 року до 21.01.2017 року; доручення про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів комерційного призначення від ГУ БКОЗ СБУ від 26.12.2016 року № 14/4/1-26662 за МД 903080000/2016/2628 строком дії від грудня 2016 року до січня 2017 року; доручення про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів комерційного призначення від ГУ БКОЗ СБУ від 30.12.2016 року № 14/4/1-26933 за МД 903080000/2017/4 строком дії від грудня 2016 року до січня 2017 року; доручення про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів комерційного призначення від ГУ БКОЗ СБУ від 19.01.2017 року № 14/4/1-828 за МД 903010000/2017/42, 903010000/2017/93, 903010000/2017/167; доручення про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів комерційного призначення від ГУ БКОЗ СБУ від 14.02.2017 року № 14/4/1-3008 за МД 903020000/2017/787 строком дії від лютого 2017 року до квітня 2017 року, які були передані на виконання начальника Енергетичної митниці ДФС Піковського І.О.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 Митного кодексу України огляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення, пред`явлених органу доходів і зборів (у тому числі для перерахунку та зважування), проводиться в можливо короткий строк після прийняття рішення про його проведення.

Згідно ч. 4 ст. 255 Митного кодексу України проведення огляду (переогляду) не є підставою для перевищення встановленого ч. 1 ст. 255 Митного кодексу України строку для завершення митного оформлення товару.

Окрім цього, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається, зокрема, на факт неправомірного утримування відповідачем-1 товару після взяття проб для проведення експертних досліджень та подачі позивачем тимчасових митних декларацій для випуску товару, до одержання результатів відповідних досліджень.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначалось позивачем, після взяття посадовими особами відповідача-1 проб (зразків) поставленого товару (скрапленого газу та дизельного палива), позивачем 23.12.2016, 24.12.2016, 28.12.2016, 11.01.2017, 16.01.2017, 17.01.2017 були подані відповідачу-1 тимчасові митні декларації ІМ 40 ТН для здійснення випуску поставленого товару, проби якого було взято, до одержання результатів відповідних досліджень на усі партії товару.

Проте, як свідчать матеріали справи, відповідачем-1 не було здійснено оформлення тимчасових митних декларацій та випуск товару у вільний обіг, посилаючись на те, що дозвіл на випуск товару не може бути наданий, оскільки згідно листа ГУ БКОЗ СБУ від 22.12.2016 № 14/4/1-26330 наявна інформація щодо можливого вмісту в складі товару отруйних/сильнодіючих речовин, і що завершення митного оформлення товару буде проведено після експертних досліджень на предмет наявності отруйних/сильнодіючих речовин.

Відповідно до ч. 21 ст. 356 Митного кодексу України за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму, товари, проби (зразки) яких взяті для проведення дослідження (аналізу, експертизи), випускаються органом доходів і зборів до одержання результатів відповідних досліджень (аналізів, експертиз), якщо вони не підпадають під дію встановлених законодавством України заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України.

Згідно п. 3.42 Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно з Законом України від 05.10.2006 № 227-У, у випадках, коли митна служба приймає рішення про необхідність проведення лабораторного аналізу зразків/проб товарів, представлення докладної технічної документації або експертного висновку, вона випускає товари до одержання результатів відповідних досліджень за умови, що представлені всі необхідні гарантії та такі товари не підпадають під дію будь-яких заборон чи обмежень.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 8 ст. 260 Митного кодексу України якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації. Орган доходів і зборів не має права відмовити в прийнятті тимчасової або періодичної митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Отже у разі, якщо митний орган приймає рішення про необхідність проведення досліджень зразків (проб) товарів, а декларант або уповноважена ним особа бажає, щоб поставлений йому товар був випущений, декларант або уповноважена ним особа може подати митному органу тимчасову митну декларацію на такі товари, а митний орган, у такому випадку, зобов`язаний випустити товар до одержання результатів відповідних досліджень за умови, що декларантом представлені всі необхідні гарантії, і такі товари не підпадають під дію будь-яких встановлених законодавством України заборон та/чи обмежень щодо переміщення через митний кордон України. При цьому, митний орган не вправі відмовити в прийнятті тимчасової митної декларації, якщо декларантом представлені всі необхідні гарантії та виконано всі умови, встановлені Митним кодексом.

Виходячи з фактичних обставин справи та наданих доказів, відповідач-1 неправомірно утримував та не випускав у вільний обіг поставлений позивачу товар у період з 23.12.2016-17.01.2017 (після взяття відповідачем-1 проб та подачі позивачем тимчасових митних декларацій для випуску товару) по 18.01.2017-09.02.2017 (до одержання результатів експертних досліджень).

Оскільки згідно положень Митного кодексу України наявність листа (інформації) від правоохоронних органів (ГУ БКОЗ СБУ) не є підставою для відмови в оформленні тимчасових митних декларацій та випуску товару у вільний обіг, за вірними висновками суду першої інстанції відмова відповідача-1 в оформленні тимчасових митних декларацій та випуску поставленого позивачу товару, проби якого було взято відповідачем-1 для проведення експертних досліджень, до одержання результатів цих досліджень, з підстав наявності листа від правоохоронних органів (ГУ БКОЗ СБУ) від 22.12.2016 р. №14/4/1- 2633 щодо небезпечності поставлених позивачу товарів, є протиправною.

Також з матеріалів справи вбачається, що після завершення проведення експертних досліджень та ознайомлення позивача з висновками Управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції СЛЕД (Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень) ДФС України після одержання результатів досліджень у період з 18.01.2017 по 09.02.2017, повне митне оформлення товару позивача було завершено відповідачем-1 лише в період з 20.02.2017 по 22.02.2017.

Як вже зазначалось, відповідно до ч. 1 ст. 255 Митного кодексу України митне оформлення має завершуватись протягом чотирьох робочих годин з моменту пред`явлення митному органу товарів, подання митної декларації та всіх необхідних документів і відомостей. Перевищення вказаного строку допускається у виключному переліку випадків, зокрема, для здійснення певних митних формальностей.

З огляду на обставини справи та наявні в ній докази, відповідачем-1 не надано суду, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що в зазначений період, а саме у період з 18.01.2017 - 09.02.2017, тобто після одержання результатів (висновків) експертних досліджень, до 20.02.2017 - 22.02.2017, коли було завершено митне оформлення товару та було випущено товар у вільний обіг, відповідачем-1 проводились будь-які митні формальності чи процедури.

Таким чином, за урахуванням фактичних обставин справи, невчинення відповідачем-1 передбачених Митним кодексом України дій для завершення митного оформлення товару, тобто бездіяльність Енергетичної митниці ДФС та утримання відповідачем-1 поставленого позивачу товару, а саме 7 партій скрапленого газу, партії дизельного палива та партії бензину на території митного органу без будь-яких законних на те підстав є таким, що не відповідає приписам чинного законодавства.

Позовні вимоги позивача у даній справі про стягнення 4 424 463,07 грн, складаються з:

- 1 912 766,02 грн - додаткові витрати, понесені у зв`язку зі сплатою підприємствам залізниці додаткових коштів за надані ними додаткові послуги;

- 562 246,95 грн - додаткові витрати, понесені у зв`язку зі збільшенням з 1 січня 2017 року ставки акцизного податку та збільшенням розміру податку на додану вартість (до 31.12.2016 ставка акцизного податку встановлювалась на рівні 31 євро за 1 000 л, а з 01.01.2017 така ставка складала вже 51 євро за 1 000 л);

- 1 949 450,10 грн - витрати, понесені на придбання іноземної валюти та сплату постачальнику 73 200 доларів США штрафних санкцій за несвоєчасне повернення цистерн (вагонів) з України (простій цистерн в Україні).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом за матеріалами справи, згідно п. 5.6 Контрактів № 150416-LPG від 16.04.2015 та № 160112-LPG від 12.01.2016 час з дати прибуття завантажених цистерн на станцію призначення і до дати відправлення порожніх не повинен перевищувати 5 (п`яти) діб. Час, що перевищує встановлений вище, оплачується покупцем (позивачем) продавцеві на вимогу останнього з розрахунку 50 (п`ятдесят) доларів США за кожну цистерну на добу, протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати виставлення продавцем претензії і рахунки на оплату наднормативного простою.

Згідно з п. 8.1 вказаних Контрактів покупець (позивач) відшкодовує продавцю в повному обсязі збитки, понесені останнім перед Експедитором/транспортною організацією, в разі порушення покупцем (позивачем) зобов`язань, передбачених статтею 5 цього Контракту, протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту виставлення продавцем претензії і інвойсу на оплату.

Відповідно до п. 8.2 Контрактів покупець (позивач) протягом 5 (п`яти) днів з моменту виставлення інвойсу на оплату, сплачує продавцеві штраф за перевищення терміну повернення цистерн в розмірі 50 доларів США (п`ятдесят) в день за кожну цистерну в випадках: самовільного використання та /або розпорядження цистернами (покупцем та/або вантажоодержувачем та/або іншою особою), включаючи випадки їх переадресування, неузгодженого з продавцем; невірного заповнення залізничної накладної на відправку порожніх цистерн, в т.ч. вказівка іншого напрямку, іншого вантажоодержувача, відмінних від транспортної інструкції, або відсутність необхідних реквізитів, обов`язкових для заповнення залізничної накладної.

Позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведено, що у зв`язку з несвоєчасним поверненням цистерн з України позивач, згідно претензій «ТАRОNЕ ТRADЕ» LLР, рахунків постачальника №№ 0418-01, 0418-02, 0418-03, 0418-04, 0418-05, актів №№ 1, 2, 3, 4, 5 про отримання покупцем послуг з користування вагоно-цистернами, сплатив постачальнику штраф на загальну суму 73 200 дол. США.

Зокрема, за несвоєчасне повернення цистерн № 58222209, 50832385, 50821040, 50812106, 76626647 (партія скрапленого вуглеводного газу у кількості 185,680 т), які прибули на станцію призначення «Супрунівка» 21.12.2016, та які, в результаті неправомірних дій, рішень та бездіяльності відповідача-1, були відправлені порожніми зі станції призначення лише 27.02.2017 та 10.03.2017, згідно з залізничними накладними №43973064, 43973031, 43973023, 43973007,44089183, позивач сплатив постачальнику штраф у сумі 16 550,00 доларів США.

Окрім цього, за несвоєчасне повернення цистерн № 50813971, 50875038, 58191495, 58230061, 58266511, 76629385 (партія скрапленого вуглеводного газу у кількості 196,700 т), які прибули на станцію призначення «Супрунівка» 23.12.2016 та які, в результаті неправомірних дій, рішень та бездіяльності відповідача-1, були відправлені порожніми зі станції призначення лише 27.02.2017, що підтверджується залізничними накладними № 43973015, 43973049, 43973056, 43973072, 43973080, 43973106, позивач сплатив постачальнику штраф у сумі 18 600 доларів США.

За несвоєчасне повернення цистерн № 50842624, 50855345, 54633615 (партія вуглеводного скрапленого газу у кількості 105,850 т), які прибули на станцію призначення «Супрунівка» 03.01.2017, які, в результаті протиправних дій, рішень та бездіяльності відповідача-1, були відправлені порожніми зі станції призначення лише 27.02.2017, що підтверджується залізничними накладними № 43970367, 43970359, 43970342, позивач сплатив постачальнику штраф у сумі 7 650 доларів США.

За несвоєчасне повернення цистерн № 50845460, 58214875, 50821636, 58165234, 50851203, 50814250 (партія вуглеводного скрапленого газу у кількості 205,700 т), які прибули на станцію призначення «Васильків 1» 03.01.2017 та які, в результаті неправомірних дій, рішень та бездіяльності відповідача-1, були відправлені порожніми зі станції призначення лише 03.03.2017 та 01.03.2017, що підтверджується залізничними накладними № 34770933, 34760256, 34733543, позивач сплатив постачальнику штраф у сумі 16 200,00 доларів США.

Також за несвоєчасне повернення цистерн № 58214578, 50843325, 58191925, 50841667, 50859560, 58230137 (партія вуглеводного скрапленого газу у кількості 207,000 т), які прибули на станцію призначення «Спартак» 05.01.2017 та які, в результаті неправомірних дій, рішень та бездіяльності Відповідача-1, були відправлені порожніми зі станції призначення лише 25.02.2017 та 27.02.2017, що підтверджується залізничними накладними № 34676965, 34698308, Позивач сплатив постачальнику штраф у сумі 14 200,00 доларів США.

При цьому сплата позивачем постачальнику «ТАRОNЕ ТRADЕ» LLР штрафних санкцій за несвоєчасне повернення цистерн з України (простій цистерн в Україні) підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями № 76 від 26.04.2017 та № 6 від 03.05.2017.

Придбання позивачем іноземної валюти для сплати постачальнику штрафу згідно Контрактів за несвоєчасне повернення цистерн з України підтверджується виписками банків по особових рахунках позивача.

Зокрема, матеріалами справи, а саме випискою ПАТ «БАНК ВОСТОК» по особовому рахунку ТОВ «СВГ Плюс» № НОМЕР_1 за період з 26.04.2017 по 26.04.2017, підтверджується, що 26.04.2017 позивач перерахував 1 745 716,59 грн для придбання 65550,00 доларів США по курсу 2660.00 за 100 доларів США для сплати постачальнику штрафу за контрактом № 150416-LPG від 16.04.2015.

Також матеріалами справи, а саме випискою ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» по особовому рахунку позивача № НОМЕР_2 за період з 26.04.2017 по 26.04.2017, підтверджується, що 26.04.2017 позивач перерахував 203 733,51 грн для придбання 7 650,00 доларів США для сплати постачальнику «ТАRОNЕ ТRADЕ» LLР штрафу за контрактом № 160112- LPG від 12.01.2016.

Окрім цього позивачем зазначено, що в результаті протиправних дій і бездіяльності відповідача-1, позивач поніс також додаткові витрати перед ДП «Південна залізниця», Державним територіально-галузевим об`єднанням «Південно-Західна залізниця», ДП «Придніпровська залізниця» (підприємства залізниці), які полягали у сплаті вказаним підприємствам залізниці додаткових коштів за надані ними додаткові послуги.

Так, згідно з п.п. 2.3, 2.5, 2.6 Правил перевезення вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору (додаток 1), згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника. Платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг. Розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладених позивачем з підприємствами залізниці Договорів про надання послуг № 04669 від 17.02.2014, № 6411813 від 01.12.2014, № ПР/ДН-3-15234НЮп/109 від 30.07.2015 позивачу в ДП «Південна залізниця», ДТГО «Південно-Західна залізниця», ДП «Придніпровська залізниця» були відкриті особові рахунки, на які зараховуються грошові кошти, за рахунок яких здійснюється авансування оплати послуг з перевезення вантажів, що надаються позивачу Залізницею.

Згідно з залізничними накладними, відомостями вагонів, переліками, виданими відповідно до укладених позивачем з підприємствами залізниці (ДП «Південна залізниця», ДТГО «Південно-Західна залізниця», ДП «Придніпровська залізниця») договорів, накопичувальними картками та відомостями плати за користування вагонами, за період з 16.12.2016 по 22.02.2017, простоєм вагонів з товаром (7 партій скрапленого газу, партії дизельного палива та партії бензину) на території митних органів позивачу було завдано шкоду в загальному розмірі 1 912 766,02 грн.

Належним чином засвідчені копії вищезазначених документів наявні в матеріалах справи.

Щодо завданої позивачеві шкоди у розмірі 562 246,95 грн. у зв`язку зі збільшенням з 01.01.2017 ставки акцизного податку та розміру податку на додану вартість суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідно до п. 215.3.4 ст. 215 Податкового кодексу України в редакції від 20.11.2016 ставка акцизного податку для пального, зокрема, для скрапленого газу за кодами товару згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 97 00 та 2711 13 97 00, складала 31 євро за 1 тис. літрів.

Згідно зі ст. 215 Податкового кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», що набрав чинності 01.01.2017, було збільшено ставку акцизного податку для пального, зокрема, для скрапленого газу за кодами товару згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 97 00 та 2711 13 97 00 встановлено ставку акцизного податку у розмірі 52 євро за 1000 літрів.

Згідно п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України базою оподаткування ПДВ для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Отже, у зв`язку з підвищенням ставки акцизного податку позивач зобов`язаний був сплатити податок на додану вартість у більшому розмірі ніж він мав би сплатити у 2016 році, за умови вчасного митного оформлення товару.

Так, у зв`язку з нерозмитненням відповідачем-1 у 2016 році партії товару вуглеводного скрапленого газу у кількості 185,680 т та розмитненням його лише у 2017 позивачу було завдано збитків на суму 280 334,11 грн., а саме: на суму 223 430,85 грн. (різниця від фактично сплаченого позивачем у 2017 році акцизного податку у розмірі 520 125,45 грн. і тією сумою (296 721,61 грн.), яку позивач мав би сплатити у 2016 році) та на суму 56 903,26 грн. при сплаті податку на додану вартість (різниця від фактично сплаченого позивачем у 2017 податку на додану вартість у сумі 550 637,61 грн. і тією сумою податку (493,734,36 грн), яку позивач мав би сплатити у 2016).

У зв`язку з нерозмитненням відповідачем-1 у 2016 році партії товару вуглеводного скрапленого газу у кількості 196,700 т та розмитненням його лише у 2017 позивачу було завдано збитків на суму 281 912,85 грн., а саме: на суму 229 339,07 грн. при сплаті акцизного податку (позивач у 2017 році сплатив акцизний податок у сумі 549 164,49 грн. замість 319 825,42 грн., які б він мав би сплатити у 2016) та на суму 52 573,78 грн. при сплаті податку на додану вартість (позивач у 2017 році сплатив податку у сумі 572 609,11 грн. замість 520 035,34 грн., які він мав би сплатити у 2016).

При цьому понесені позивачем збитки (витрати) по сплаті різниці ставок акцизного збору та податку на додану вартість у розмірі 280 334,11 грн. та 281 912,85 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

З огляду на викладене, позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведено, що в результаті неправомірних дій відповідача-1 та несвоєчасного митного оформлення поставленого товару позивач змушений був сплатити акцизний податок за ставкою у розмірі 52 євро за 1000 літрів, встановленою Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», що набрав чинності 01.01.2017, а також більший податок на додану вартість, внаслідок чого позивачу завдано матеріальної шкоди у розмірі 562 246,95 грн.

Отже, за висновками суду в матеріалах справи наявні достатні належні та допустимі документальні докази на підтвердження витрат, понесених позивачем внаслідок недотримання процедур митного контролю та митного оформлення посадовими і службовими особами відповідача-1.

Як зазначено судом вище, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Звертаючись з апеляційною скаргою відповідач-1 вказував на відсутність в його діях складу правопорушення, а саме відсутність протиправної поведінки, однак вказані доводи спростовують матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність усіх трьох елементів складу правопорушення (протиправної поведінки у вигляді незаконних рішень, дій чи бездіяльності, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками), наявність яких є обов`язковою для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, передбаченої спеціальною нормою ст. 1173 Цивільного кодексу України, а саме неправомірних рішень, дій та бездіяльності Енергетичної митниці ДФС, яка незаконно та з порушенням встановленого чинним законодавством порядку провела взяття проб (зразків) товару позивача, зокрема, повідомила позивача про необхідність взяття проб з перевищенням строку, встановленого частиною першою статті 255 Митного кодексу України, взяття проб товару було проведено з порушенням частини другої статті 356 та частини четвертої статті 558 Митного кодексу України за відсутності письмового рішення керівника Енергетичної митниці ДФС, а також безпідставно утримувала товар після подачі позивачем тимчасових митних декларацій для випуску товару без здійснення оформлення тимчасових митних декларацій; наявність завданої матеріальної шкоди у вигляді додаткових витрат в сумі 4 424 463,07 грн. та безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями відповідача-1 і заподіяною позивачеві шкодою.

З урахуванням вищезазначеного, оскільки позивач поніс додаткові витрати на сплату додаткових послуг підприємств залізниці, а також змушений був сплатити більший акцизний збір та податок на додану вартість, ніж він мав сплатити у 2016 році у разі вчасного у строки, встановлені Митним кодексом України, розмитнення товару відповідачем-1 та штрафні санкції постачальнику за невчасне повернення цистерн (вагонів), в яких товар був поставлений на митну територію України, що стало наслідком тривалого митного оформлення відповідачем-1 товару позивача та утримування товару на території митних постів відповідача-1, тобто рішень, дій і бездіяльності відповідача-1, неправомірність яких встановлена судом на підставі наявних в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які відповідачем-1 не спростовані, завдана ТОВ «СВГ Плюс» майнова шкода у розмірі 4 424 463,07 грн. додаткових витрат підлягає відшкодуванню відповідачем-1 незалежно від його вини.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання встановлені Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (стаття 1 зазначеного закону).

У відповідності до статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган, державне підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство), юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 3 зазначеного закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 15.04.2015, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

При виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України (ст. 43 Бюджетного кодексу України).

Конституційний суд України в своєму рішенні №12-рп/2001 від 03.10.2001 у справі №1-36/2001 зазначив, що не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади.

Аналіз зазначених вище норм чинного законодавства свідчить про те, що управління наявними коштами Державного бюджету України, зокрема безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду входить до компетенції Державного казначейства України.

Апеляційний суд зазначає, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі, отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

При цьому в господарському процесі відповідно до частини четвертої статті 56 ГПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Отже, у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є Енергетична митниця ДФС (дії якої призвели до завдання матеріальних збитків) та Казначейська служба (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі судових рішень) .

Таким чином, відшкодування шкоди у даній справі може здійснюватись лише за рахунок державного бюджету (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, Верховного Суду від 26 липня 2018 року у справі № 907/769/17, ).

При цьому судом враховано, що при розгляді справ за позовами про відшкодування шкоди, заподіяної діями (бездіяльністю) органів доходів і зборів, співвідповідачами у таких справах є відповідні органи Державної казначейської служби України, до компетенції яких належить казначейське обслуговування бюджетних коштів, наявність порушення вказаними органами прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі не вимагається.

Отже, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а заявлена до стягнення шкода підлягає стягненню на користь позивача саме з Державного бюджету України.

Щодо доводів позивача та Енергетичної митниці Держмитслужби про необґрунтованість додаткового рішення від 19.12.2019 яким вирішено питання щодо часткового відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

21.10.2019 від позивача надійшли пояснення і докази на підтвердження витрат, які позивач сплатив та має сплатити у зв`язку з розглядом справи б/н від 21.10.2019 до заяви про розподіл судових витрат, заявленої в судовому засіданні 15.10.2019 до закінчення судових дебатів, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача 1 421 871,12 грн витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи № 910/9916/17, на підтвердження чого ТОВ «СВГ ПЛЮС» надало відповідні докази.

18.11.2019 від відповідача-1 надійшли письмові заперечення щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

11.12.2019 від позивача надійшли письмові пояснення щодо заперечень Енергетичної митниці від 18.11.2019 № 28-70-10-08/251 щодо заявлених позивачем витрат на професійну допомогу.

19.12.2019 від відповідача-1 надійшов частковий контррозрахунок (вих. № б/н від 19.12.2019).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/16322/18.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

В свою чергу, з аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу долучено до матеріалів справи: договір про юридичні послуги № 1283-17 від 02.03.2017 (Загальні умови), укладений між ТОВ «СВГ ПЛЮС» (надалі - клієнт, позивач) та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Василь Кісіль і партнери»; Договір про юридичні послуги № 1283-17-1 від 02.03.2017 (Спеціальні умови), укладений між ТОВ «СВГ ПЛЮС» та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Василь Кісіль і партнери»; рахунок № 27259 від 06.03.2017 на суму 360 000,00 грн; платіжне доручення № 1681 від 07.03.2017 на суму 360 000,00 грн; акт приймання виконаної роботи з юридичного обслуговування ТОВ «СВГ ПЛЮС» від 28.09.2017 на суму 360 000,00 грн; рахунок № 29151 від 27.02.2018 на суму 530 935,56 грн; платіжне доручення № 3168 від 13.03.2018 на суму 530935,56 грн; акт приймання виконаної роботи з юридичного обслуговування ТОВ «СВГ ПЛЮС» від 27.02.2018 на суму 530 935,56 грн; банківську виписку за період з 07.03.2017 по 13.03.2018; податкові накладні та квитанції про реєстрацію цих накладних в реєстрі; детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) виконаних адвокатами та помічниками адвокатів за період з березня 2017 по жовтень 2019 у справі про стягнення збитків № 910/9916/17; довідку про погодинну ставку вартості послуг юристів (адвокатів, помічників адвокатів), залучених до проекту «Спір про стягнення збитків. Справа № 910/9916/17» від 18.10.2019; копії з трудової книжки Качмар О. Й ; копії з трудової книжки Бортман О.А. ; копії з трудової книжки Подолєвої (Криштоф) А. І . ; копії з трудової книжки Свідло Є .В. ; копії з трудової книжки Чабан В.І. ; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3498/10 Качмар О.Й.; копію посвідчення помічника адвоката Бортман О.А.; копію посвідчення помічника адвоката Подолєвої А.І., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю КВ № 000079 від 15.12.2017 Свідло Є.В.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю КВ № 000160 від 16.04.2018 Чабан В.І.

За твердженням позивача, загальна сума нарахованих останнім до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 910/9916/17, склала 1 421 871,12 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Така ж правова позиція випливає з інших рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Згідно з п. 2.1. Договору про юридичні послуги № 1283-17-1 від 02.03.2017 (Спеціальні умови) адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання надати ТОВ «СВГ ПЛЮС» послуги щодо проекту відповідно до п. 1.11 Загальних умов, а клієнт буде оплачувати гонорар, пов`язаний з наданням послуг, та відшкодовувати витрати, понесені адвокатським об`єднанням у зв`язку з наданням послуг по проекту (у справі «Відшкодування шкоди, завданої неправомірними рішеннями чи бездіяльністю митних органів»).

Пунктом 5 Договору про юридичні послуги № 1283-17-1 від 02.03.2017 (Спеціальні умови) сторони погодили, що гонорар за підготовку Справи та ведення Справи в суді першої інстанції розраховується на основі погодинних ставок юристів, які будуть залучені до Справи, але не перевищуватиме 360 000 грн. (з ПДВ).

Гонорар за ведення Справи в суді апеляційної інстанції розраховується на основі погодинних ставок юристів, які будуть залучені до Справи, але не перевищуватиме 10% від ціни позову (розмір відсотків вказано без ПДВ, ПДВ сплачується додатково) - сплачується протягом 7 днів з дня завершення розгляду Справи в суді апеляційної інстанції (отримання Клієнтом судового рішення суду апеляційної інстанції).

Гонорар за ведення Справи в суді касаційної інстанції розраховується на основі ставок юристів, які будуть залучені до Справи, але не перевищуватиме 10% від ціни позову (розмір відсотків вказано без ПДВ, ПДВ сплачується додатково) - сплачується протягом 7 днів з дня завершення розгляду Справи в суді касаційної інстанції (отримання Клієнтом остаточного судового рішення).

Передплата становить 300 000 грн. (ПДВ 60 000 грн.), всього 360 000 грн. та підлягає сплаті протягом 3 днів з дня укладення Договору.

Детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) виконаних адвокатами та помічниками адвокатів за період з березня 2017 по жовтень 2019 у справі про стягнення збитків № 910/9916/17, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, містить розрахунок кількості годин, за які було надано правничу допомогу, загальною кількістю годин - 378,9 з визначенням погодинної ставки.

Так, адвокатом Качмаром О.Й. (погодинна ставка 250 Євро) витрачено 105,4 годин; помічником адвоката Бортман О.А. (погодинна ставка 120 Євро) - 253,1 годин; помічником адвоката Подолєвою А.І. (погодинна ставка 90 Євро) - 16,4 годин; адвокатом Свідло Є.В. (погодинна ставка 180 Євро) - 2,0 години; адвокатом Чабаном В.І. (погодинна ставка 120 Євро) - 2 години.

На підставі наданих позивачем документів та письмових пояснень представника останнього в судових засіданнях судом першої інстанції встановлено, що з урахуванням кількості витраченого адвокатами та помічниками адвокатів часу на виконання робіт (надання послуг), розміру їхніх погодинних ставок та п. 5 Договору про юридичні послуги № 1283-17-1 від 02.03.2017 (Спеціальні умови) Товариством з обмеженою відповідальністю «СВГ ПЛЮС» сплачено на рахунок Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери» 890 935,56 грн., що підтверджується рахунком № 27259 від 06.03.2017 на суму 360 000,00 грн; платіжним дорученням № 1681 від 07.03.2017 на суму 360 000,00 грн; рахунком № 29151 від 27.02.2018 на суму 530 935,56 грн; платіжним дорученням № 3168 від 13.03.2018 на суму 530935,56 грн; банківською випискою за період з 07.03.2017 по 13.03.2018; податковими накладними та квитанціями про реєстрацію цих накладних в реєстрі.

Відтак, за твердженням представника позивача, відшкодуванню підлягають як витрати, які позивач уже поніс (сплатив) у розмірі 890935,56 грн., так і витрати у розмірі 530935,56 грн., які підлягають сплаті позивачем згідно з п. 5 Договору про юридичні послуги № 1283-17-1 від 02.03.2017 (Спеціальні умови) після звершення розгляду справи (отримання Позивачем остаточного рішення суду).

Заперечуючи проти часткового задоволення зави про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач вказував, що всі послуги йому було реально надано, а витрати підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Дослідивши надані сторонами докази суд першої інстанції вказав, що перелік наданих адвокатським об`єднанням послуг та затраченим ним часом на надання таких послуг містить найменування останніх, що не відповідають такому критерію реальності, зокрема, «електронне листування», «телефонні переговори з клієнтом», «телефонний дзвінок клієнту щодо результатів судового засідання, подальших процесуальних дій», «підготовка заяви про видачу копії судового рішення», «підготовка клопотання про ознайомлення з матеріалами справи», «вивчення ухвали суду про порушення провадження у справі», «візит в суд, отримання повного тексту рішення», «підготовка клопотання про долучення документів до матеріалів справи» тощо.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що факт надання позивачу відповідних послуг не спростований, однак, за висновками колегії суддів апеляційного господарського суду не доведено факту їх обов`язковості та необхідності для захисту інтересів позивача в суді, в свою чергу значна вартість погодинної оплати адвокатів, яка перевищує вартість мінімальної місячної заробітної плати, не дає підстав вважати, що відповідач має відшкодовувати позивачу вартість, зокрема, буд-якого необґрунтованого дзвінка адвокату чи вартість візиту в суд за отриманням копії процесуального рішення, яке суд і так зобов`язаний направити стороні.

Судом першої інстанції також правомірно враховано, що на підставі дослідження протоколів судових засідань заперечення відповідача-1, викладені в частковому контррозрахунку щодо участі представників позивача у судових засіданнях, як таких, що в сукупності підтверджують перебільшення останніми фактичну тривалість участі в судових засіданнях.

При цьому, за висновками суду, оплата за проміжок часу, розрахована та визначена представником позивача як «візит до суду і участь у судовому засіданні», має виокремлювати відповідні транспорті витрати, та не ототожнюватись розміру на оплату адвокатських послуг.

Окрім цього з опису робіт (наданих послуг) вбачається, що вказані послуги надавалися позивачу трьома адвокатами та двома помічниками, які займалися юридичним супроводом справи, готували проекти та вносили один після одного певні корективи до письмових клопотань та пояснень, тобто фактично виконували одну і ту ж саму роботу на протязі значного витраченого часу.

В свою чергу апеляційний суд зауважує, що визначені умовами Договору про юридичні послуги розміри погодинної ставки адвокатів та помічників адвокатів мають відповідати відповідному кваліфікаційному рівню, стажу роботи в галузі права, а відтак, в сукупності зазначених чинників, обумовлює необхідність оптимізації надання професійної правничої допомоги як шляхом зменшення кількості залучених адвокатів та помічників адвокатів так і економії витраченого часу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Так, судом першої інстанції прийнято до уваги, що матеріали справи № 910/9916/17 мають значний обсяг документів для вивчення та ознайомлення, враховано обсяг робіт з підготовки та опрацювання позовних матеріалів і додаткових доказів, а також тривалість судового провадження в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Проте, розподіляючи витрати, понесені ТОВ «СВГ ПЛЮС» на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази та встановлені судом фактичні обставини справи не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу саме в розмірі 1 421 871,12 грн., адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований, відповідати критерію розумної дійсності та необхідності таких витрат, співмірності з ціною позову та ринковими цінами на правничу допомогу і адвокатські послуги.

За висновками колегії суддів, ціна позову є значною, а зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в визначеному розмірі є значно завищеними, становлять 32,14 % ціни позову, та належним чином не обґрунтованими, що, в свою чергу, становлять надмірний тягар для відповідача, який є державною установою, яка фінансується з Державного бюджету України, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Беручи до уваги вищевикладене, місцевий господарський суд, дослідивши опис наданих послуг, приймаючи до уваги рівень складності та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатами документів, їх значення для спору, відповідність запропонованої адвокатами правової позиції правовим висновкам судів, відображеним у рішеннях в даній справі, принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, а також фінансового стану обох сторін, дійшов висновку з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача-1 на користь позивача 442 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, Енергетична митниця Держмитслужби у апеляційній скарзі зазначає, що вказана сума є надмірною та не обґрунтованою, однак колегія суддів зазначає, що судом фактично стягнуто суму яка становить майже 10% від ціни позову і вказана обставина є очевидною, в свою чергу сам факт надання юридичних послуг підтверджується матеріалами справи, а гонорар адвоката в розмірі 10% від ціни позову, з урахуванням ціни позову, складності справи та тривалості її розгляду, в даному випадку є справедливим та співмірним.

Беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а заява про покладення на відповідача-1 витрат позивача на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Інші доводи, наведені скаржниками в апеляційних скаргах, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення та додаткового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційних скаргах обставин.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі № 910/9916/17 відповідають чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для їх скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс", Енергетичної митниці Державної фіскальної служби та Енергетичної митниці Держмитслужби, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019, Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 та Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати за розгляд апеляційних скарг у зв`язку з відмовою в їх задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянтів.

Крім того, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 дія рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 була зупинена та ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 дія додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 була зупинена з огляду на приписи ч. 5 ст. 262 Господарського процесуального кодексу України, і за наслідками апеляційного розгляду оскаржувані рішення залишені в силі, а тому їх дія підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СВГ Плюс" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019

Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019

Енергетичної митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 у справі № 910/9916/17 - залишити без змін.

3. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі № 9916/17 - залишити без змін.

4. Матеріали справи № 910/9916/17 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.12.2020.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді Г.П. Коробенко

І.А. Іоннікова