ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.12.2020 Справа № 920/1027/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/1027/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-А» (вул. Генерала Алмазова, буд. 18/7, кімн. 621, м. Київ, 01133),

до відповідача Приватного підприємства приватної фірми «АСТРА» (вул. Роменська, буд. 16, м. Суми, 40002),

про стягнення 44722 (сорок чотири тисячі сімсот двадцять дві) грн. 61 (шістдесят одна) коп.,

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву про стягнення з відповідача 44722 (сорок чотири тисячі сімсот двадцять дві) грн. 61 (шістдесят одна) коп., в тому числі 43368 (сорок три тисячі триста шістдесят вісім) грн 23 (двадцять три) коп. основного боргу за поставлений товар відповідно до укладеного між сторонами договору поставки №10/14-П від 29.10.2014, 1083 (одна тисяча вісімдесят три) грн 61 (шістдесят одна) коп. пені, 270 (двісті сімдесят) грн 90 (дев`яносто) коп. 3% річних, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 05.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі № 920/1027/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу наданий п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву; позивачу наданий семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив.

Відповідно до ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно зі ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвала суду від 05.11.2020 надіслана відповідачу за місцезнаходженням, повернута до суду 09.11.2020 з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з ч. 7 ст. 120, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Станом на 07.12.2020 відповідач відзиву на позовну заяву, будь-яких клопотань чи заяв не подав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до укладеного між сторонами договору №10/14-П від 29.10.2014 позивач зобов`язаний поставити та передати у власність відповідача товари згідно з заявками покупця в асортименті та по цінам, вказаним у видаткових накладних, а відповідач зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених договором.

Загальна ціна договору складається з сум, зазначених у видаткових накладних на кожну партію товару (п. 2.4. договору).

За умовами п. 3.1., 3.3. договору, поставка товару здійснюється силами та за рахунок постачальника в аптечні заклади покупця протягом 2 (двох) робочих днів з моменту подання покупцем заявки. Право власності на товар переходить до покупця в момент отримання останнім товару. Моментом отримання товару вважається відмітка покупця про отримання товару на видатковій накладній постачальника.

Відповідно до п. 4.1. договору, покупець здійснює оплату кожен місяць, не пізніше 10 (десятого) числа, за проданий товар у попередньому місяці, згідно відправленого покупцем звіту про продаж товарів за місяць по формі: продаж товарів - кількість та кошти.

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2014. Якщо жодна із сторін письмово не заявить іншій стороні про припинення дії договору не менш ніж за один місяць до його закінчення, договір вважається пролонгованим на тих же умовах кожний наступний календарний рік (п. 9.1., 9.2. договору).

Факт поставки позивачем та прийняття відповідачем товару за договором на загальну суму 44211 (сорок чотири тисячі двісті одинадцять) грн. 86 (вісімдесят шість) коп. за період з 20.09.2018 по 09.01.2020 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема видатковими накладними, що підписані сторонами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобов`язань щодо оплати отриманого товару у повному обсязі, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 43368 (сорок три тисячі триста шістдесят вісім) грн. 23 (двадцять три) коп. за товар, поставлений у вересні-листопаді 2018 року, червні-грудні 2019 року, січні 2020 року.

19.06.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 33 від 19.06.2020 про надання звітів про продаж товарів та про залишки нереалізованого товару, додавши до вимоги акт звірки взаєморозрахунків для підписання. Відповідачем вимога отримана 24.06.2020, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту АТ «Укрпошта», проте відповідь на претензію не надано, заборгованість не сплачена.

03.07.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою №37 про сплату заборгованості в розмірі 43368,23 грн. у строки передбачені ч.2 ст. 530 ЦК України. Зазначена вимога відповідно до інформації з офіційного сайту АТ «Укрпошта» отримана відповідачем 09.07.2020, проте відповідь на неї не надана, заборгованість не сплачена.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Згідно з вимогами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 222 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було повернуто позивачу товар на загальну суму 372 (триста сімдесят дві) грн 72 (сімдесят дві) коп., а також сплачено за отриманий товар 470 (чотириста сімдесят) грн. 91 (дев`яносто одну) коп. Таким чином залишкова сума заборгованості за товар, поставлений у вересні-листопаді 2018 року, червні-грудні 2019 року, січні 2020 року, становить 43368 (сорок три тисячі триста шістдесят вісім) грн. 23 (двадцять три) коп.

Факт поставки позивачем відповідачу та отримання останнім товару на суму 43368 (сорок три тисячі триста шістдесят вісім) грн. 23 (двадцять три) коп. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема видатковими накладними. Відповідач не розрахувався за отриманий товар у строк, встановлений у пункті 4.1. договору, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідачем не подано ні доказів оплати товару, ні заперечень проти суми основного боргу.

Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань стосовно оплати отриманого за договором товару у повному обсязі, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 43368 (сорок три тисячі триста шістдесят вісім) грн. 23 (двадцять три) коп. заборгованості за товар.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачеві нараховані 3 % річних в сумі 270 (двісті сімдесят) грн. 90 (дев`яносто) коп. за період з 17.07.2020 по 30.09.2020, виходячи з суми заборгованості за поставлений товар в розмірі 43368 (сорок три тисячі триста шістдесят вісім) грн. 23 (двадцять три) коп.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» №2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

За умовами п. 8.2 договору, у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання винна сторона сплачує пеню у :розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пеня, від простроченої суми за кожен день прострочення.

Згідно з поданим розрахунком, за несвоєчасну оплату товару відповідачеві нарахована пеня в загальній сумі 1083 (одна тисяча вісімдесят три) грн. 61 (шістдесят одна) коп. за період з 17.07.2020 по 30.09.2020, виходячи з суми заборгованості товар в розмірі 43368 (сорок три тисячі триста шістдесят вісім) грн. 23 (двадцять три) коп. Строк нарахування пені визначений позивачем з дати закінчення строку виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, у договорі, зокрема пункті 4.1., сторони визначили строк оплати - кожен місяць, не пізніше 10 (десятого) числа, за проданий товар у попередньому місяці, згідно відправленого покупцем звіту про продаж товарів за місяць по формі: продаж товарів - кількість та кошти.

Ненадання відповідачем відповідних звітів про продаж товарів не змінює встановленого сторонами строку оплати.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини 6 статті 232 ГК України.

Наведеною нормою передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною 6 статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 910/4164/17 і від 22.11.2018 у справі № 903/962/17).

Судом встановлено, що у розрахунку пені позивачем не враховані строки оплати товару, визначені у п. 4.1. договору, пеня нарахована поза межами визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України строку.

Зокрема, з урахуванням умов договору щодо строків розрахунків (п. 4.1. договору), товар поставлений у вересні 2018 року відповідач був зобов`язаний оплатити до 10.10.2018, товар, поставлений у жовтні 2018 року до 10.11.2018, у листопаді до 10.12.2018, у червні 2019 року до 10.07.2019, у липні 2019 року до 10.08.2019, у серпні 2019 року до 10.09.2019, у вересні 2019 року до 10.10.2019, у жовтні 2019 року до 10.11.2019, у листопаді 2019 року - до 10.12.2019, у грудні 2019 року до 10.01.2020, у січні 2020 року до 10.02.2020.

Таким чином, виходячи з положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, правомірним є нарахування пені за прострочення оплати товару, поставленого у вересні 2018 року за період з 11.10.2018 по 10.04.2019, за прострочення оплати товару, поставленого у жовтні 2018 року за період з 11.11.2018 по 10.05.2019, за прострочення оплати товару, поставленого у листопаді 2018 року за період з 11.12.2018 по 10.06.2019, за прострочення оплати товару, поставленого у червні 2019 року за період з 11.07.2019 по 10.01.2020, за прострочення оплати товару, поставленого у липні 2019 року за період з 11.08.2019 по 10.02.2020, за прострочення оплати товару, поставленого у серпні 2019 року за період з 11.09.2019 по 10.03.2020, за прострочення оплати товару, поставленого у вересні 2019 року за період з 11.10.2019 по 10.04.2020, за прострочення оплати товару, поставленого у жовтні 2019 року за період з 11.11.2019 по 10.05.2020, за прострочення оплати товару, поставленого у листопаді 2019 року за період з 11.12.2019 по 10.06.2020, за прострочення оплати товару, поставленого у грудні 2019 року за період з 11.01.2020 по 10.07.2020, за прострочення оплати товару, поставленого у січні 2020 року за період з 11.02.2020 по 10.08.2020.

Відповідно до ч.2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

В межах визначеного позивачем періоду з 17.07.2020 по 30.09.2020, правомірним є нарахування пені за період з 17.07.2020 по 10.08.2020 за прострочення оплати товару, поставленого у січні 2020 року.

На підставі викладеного, враховуючи встановлений судом факт несвоєчасної оплати відповідачем поставленого товару, суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 270 (двісті сімдесят) грн 90 (дев`яносто) коп. та пені в сумі 38 (тридцять вісім) грн 36 (тридцять шість) коп. (за період з 17.07.2020 по 10.08.2020 за прострочення оплати товару, поставленого у січні 2020 року, з урахуванням строків розрахунків, визначених у договорі та положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, в межах заявленого позивачем періоду нарахування).

Розрахунки перевірені судом за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.5.3 Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2020.

В іншій частині позовних вимог, щодо стягнення з відповідача пені в сумі 1045 (одна тисяча сорок п`ять) грн. 25 (двадцять п`ять) коп. суд відмовляє, оскільки пеня нарахована без урахування строків розрахунків, визначених у договорі, поза межами визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України строку.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватної фірми «АСТРА» (вул. Роменська, буд. 16, м. Суми, 40002, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-А» (вул. Генерала Алмазова, буд. 18/7, кімн. 621, м. Київ, 01133) 43368 (сорок три тисячі триста шістдесят вісім) грн 23 (двадцять три) коп. основного боргу, 270 (двісті сімдесят) грн 90 (дев`яносто) коп. 3% річних, 38 (тридцять вісім) грн 36 (тридцять шість) коп. пені, 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням пп. 17.5. п. 17 Розділу XI (Перехідні положення) Кодексу.

Повне рішення складено та підписано суддею 08.12.2020.

Суддя Є.А. Жерьобкіна