ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" грудня 2020 р. Справа № 924/690/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д., при секретарі судового засідання Сорока Д.В., розглянувши матеріали

за позовом першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради

до ТОВ "Хмельницька універсальна компанія", с.Богданівці, Хмельницького району, Хмельницької області

про стягнення 783 334 грн. - збитків, завданих невиконанням зобов"язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інфраструктури м.Хмельницького

Представники сторін:

від позивача: не з"явився;

від відповідача: Мартинкова О.Л. - згідно наказу №74-к від 15.12.2017р.;

Думітращук В.М. - директор;

від прокуратури: Гончар І.О.

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Суть спору: з оголошенням перерви в судовому засіданні від 18.11.2020р.

Ухвалою суду від 09.06.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі для її розгляду за правилами загального позовного провадження.

Зупинено провадження у справі №924/690/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 912/2385/18.

На адресу суду 28.07.2020р. від Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури надійшло клопотання про поновлення провадження у даній справі, оскільки усунені обставини, що спричинили зупинення провадження у справі №924/690/20, а саме Великою Палатою Верховного Суду 26.05.2020р. розглянуто справу №912/2385/18 та оприлюдненою 20.07.2020р. повний текст постанови у справі № 912/2385/18.

Ухвалою суду від 05.08.2020р. поновлено провадження та призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою суду від 03.11.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Присутній в судовому засіданні представник прокуратури області наполягав на задоволені позову, обґрунтовуючи долученими до матеріалів справи доказами.

В обгунтування заявленого позову позивачем зазначено, що відповідач всупереч вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції станом на 10.10.2019р.) не звернувся до Хмельницької міської ради із заявою щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Хмельницького, не надав відповідних документів та проігнорував відповідні звернення позивача, не уклав зазначеного договору та не сплатив коштів пайової участі, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій щодо такого звернення, укладення договору та сплати коштів.

Таким чином, неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов`язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Хмельницька міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди.

Джерелом для бюджетного фінансування потреб розвитку інфраструктури населеного пункту є пайова участь замовників об`єктів будівництва, яка полягає у сплаті ними до місцевого бюджету коштів у визначеному відповідно до закону розмірі.

Спірні правовідносини, пов`язані зі сферою формування та виконання місцевого бюджету, до якого мають своєчасно та в повному обсязі надходити кошти пайової участі на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, що безпосередньо стосується прав та економічних інтересів територіальної громади міста Хмельницького. Відповідач протягом тривалого час ухиляється від виконання зобов`язань щодо сплати пайової участі, чим порушує норми містобудівного законодавства та права територіальної громади міста Хмельницького і у спірних правовідносинах інтереси держави та позивача, який представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.

Враховуючи викладене позивач посилаючись на ст.22, ст.1166 ЦК України просить суд стягнути із відповідача 783 334 грн. - збитків, завданих невиконанням зобов"язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інфраструктури м.Хмельницького.

Представник відповідача у своїх усних поясненнях та у поданому суду відзиві на позов просить суд залишити позов Хмельницької місцевої прокуратури без розгляду, у зв`язку із відсутність підстав для представництва прокурором інтересів Хмельницької міської ради. Зокрема посилаючись на постанову Верховного Суду у справі №914/1844/18, звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Вважає, що саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є достатнім для прийняття судом рішення в такому спорі по суті.

Листом від 08 травня 2020 року №12-1901-02-24, Хмельницька міська рада повідомила Прокуратуру про те, що її позиція із не звернення до суду із позовом до ТОВ "Хмельницьк Уніком" не є бездіяльністю, в розумінні норм чинного законодавства, а пов`язана виключно з відсутністю факту порушеного права держави у спірних правовідносинах.

Відповідач вважає, що преюдиційність фактів в розумінні частини 4 статті 75 ГПК України встановлених постановою Хмельницького окружного адміністративного суду, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Посилання позивача, що постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.10.2016р. у справі №822/1900/16 не є преюдицією суперечить рішенню суду та обставинам справи.

При аналізі вищезазначеної постанови позивач не звернув уваги на те, що судом були досліджені обставини відносно необхідності зобов`язання ТОВ "Хмельницьк Уніком" сплачувати пайові внески при проведенні робіт із реконструкції в цілому, а не ви ключно на вимогу ДАБІ.

ТОВ "Хмельницьк Уніком" було звільнено від сплати пайової участі на підставі п.1.7. Порядку, оскільки проведена реконструкція не потребувала збільшення розрахункових параметрів інженерного забезпечення, і у Товариства був наявний відповідний договір з комунальним підприємством. Для підтвердження факту відсутності збільшення параметрів інженерного забезпечення, Товариство звернулось із листом до МКП "Хмельницькводоканал", у відповідь на який останній надав інформацію відносно водоспоживання за адресою: м. Хмельницький, вул. Гагаріна, 5, за листопад 2019 року - травень 2020 року. Відповідно до зазначеної в листі, найбільший показник водоспоживання (з моменту прийняття в експлуатацію реконструкції готелю "Центральний"), становив 683 м3, за 31 день споживання. В свою чергу, відповідно до наявних на той час технічних умов №46 від 27.03.2014р., максимальне водоспоживання об`єкту по вул. Гагаріна, 5, становить 26,5 м3 на добу, тобто 821,5 м3 за 31 день водоспоживання, тобто, відсутнім є збільшення розрахункових параметрів інженерного забезпечення.

Також, на адресу суду 29.10.2020р. від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач вважає що позовні вимоги є обгрунтованими, доведеним та підлягають задоволенню з підстав викладених у даній відповіді.

Представник Хмельницької міської ради в засідання суду не з`явився.

Судом встановлено, що сторонам, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

Враховуючи обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, надані сторонами докази, суд встановив:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Хмельницька універсальна компанія» (відповідач) здійснено будівництво - прибудову нежитлових приміщень громадського призначення по вул. Гагаріна, 5 у місті Хмельницькому.

Об`єкт прийнято в експлуатацію відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, зареєстрованої Управлінням ДАБІ у Хмельницькій області від 10.10.2019р. за № ХМ 71.

Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 10.10.2019р. за №ХМ 71 ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» задекларувало 481,6 кв.м загальної площі введеного в експлуатацію об`єкта будівництва. Відповідно до п.п. 2.2. 2.5 Положення, пайова участь для зазначеного об`єкта складає 7,5% від загальної вартості будівництва об`єкта. Враховуючи відсутність зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва, на підставі п.5.2 Порядку, Управлінням капітального будівництва департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради розрахунок пайової участі проведено на основі опосередкованої вартості.

Згідно проведеного розрахунку розмір пайової участі склав 783 334 гривень.

З метою спонукання до сплати пайової участі, Хмельницькою міською радою 20.02.2020р. за №01-16-125 відповідачу надіслано лист про необхідність укладення договору та сплати пайової участі.

До зазначеного листа долучено два примірники проекту договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького, з відповідним розрахунком пайової участі, підписаним начальником управління капітального будівництва.

Вказаний лист відповідачем залишено без відповіді.

Згідно інформації Хмельницької міської ради від 08.05.2020р, Хмельницька міська рада до суду із позовом щодо стягнення збитків (упущеної вигоди), завданих невиконанням зобов`язання щодо сплати пайової участі у зв`язку з будівництвом об`єкту по вул. Гагаріна, 5 до ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» не зверталась.

Також у своїй інформації міська рада посилається на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.10.2016р. у справі № 822/1900/16, якою встановлено, що відповідно до пункту 1.7 Порядку участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького, затвердженого рішенням Хмельницької міської ради від 17.12.2008р. №23 в редакції від 20.07.2016р., ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» не зобов`язане сплачувати пайові внески у зв`язку з будівництвом нежитлових приміщень громадського призначення по вул. Гагаріна, 5.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.10.2016р. у справі № 822/1900/16 задоволено адміністративний позов ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області, визнано протиправною вимогу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області щодо сплати коштів пайової участі.

Не погоджуючись із діями відповідача перший заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради звернувся із позовом до суду про стягнення 783 334 грн. - збитків, завданих невиконанням зобов"язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інфраструктури м.Хмельницького

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

Частиною 1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно п. 1 статті 23 ГК України органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб`єктів господарювання виключно в межах, визначених Конституцією України, законами про місцеве самоврядування та іншими законами, що передбачають особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, іншими законами. Органи місцевого самоврядування можуть здійснювати щодо суб`єктів господарювання також окремі повноваження органів виконавчої влади, надані їм законом.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В пунктах 1-10 ч.2 ст.16 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

До того ж, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Згідно ст.20 Господарського кодексу України, Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

В обгрунтування позовних вимог прокурор вказує на те, що відповідач всупереч вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції станом на 10.10.2019) не звернувся до Хмельницької міської ради із заявою щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Хмельницького, не надав відповідних документів та проігнорував відповідні звернення позивача, не уклав зазначеного договору та не сплатив коштів пайової участі, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій щодо такого звернення, укладення договору та сплати коштів.

Таким чином, неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов"язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Хмельницька міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (Правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.05.2020р. у справі № 912/2385/18).

Питання представництва прокурором інтересів держави в суді (функція, підстави, повноваження, порядок тощо) регулюються Конституцією України, Цивільним процесуальним кодексом України, Законом України "Про прокуратуру", наказом Генерального прокурора України №186 від 21.09.2018 "Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень".

Відповідно до ст.131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" зазначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежно здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 6 статті 23 зазначеного Закону визначені форми представництва, зокрема, звернення до суду з позовом.

Положення аналогічного змісту міститься в частині 3 статті 56 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про прокуратуру" право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

За пунктом 6.1 наказу Генерального прокурора України №186 від 21.09.2018 "Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень" (який відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про прокуратуру" є обов`язковим до виконання всіма прокурорами) позови (заяви) надсилати до суду за підписом Генерального прокурора, його першого заступника та заступників, керівників регіональних і місцевих прокуратур, їхніх перших заступників та заступників.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про прокуратуру" керівник окружної прокуратури, зокрема, представляє окружну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями. У разі відсутності керівника окружної прокуратури його повноваження здійснює перший заступник керівника окружної прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника окружної прокуратури ( ч.4 ст. 13 Закону України "Про прокуратуру".

За частинами 3 та 4 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

За таких обставин суд доходить висновку щодо дотримання Прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", для звернення до суду з відповідним позовом та наявності законних підстав для представництва Прокурором інтересів держави в особі Хмельницької міської ради.

Аналогічна позиція міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №819/198/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема. доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи. відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе. що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Як вбачається із матеріалів справи Товариством з обмеженою відповідальністю «Хмельницька універсальна компанія» (відповідач) здійснено будівництво - прибудову нежитлових приміщень громадського призначення по вул. Гагаріна, 5 у місті Хмельницькому.

Об`єкт прийнято в експлуатацію відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, зареєстрованої Управлінням ДАБІ у Хмельницькій області від 10.10.2019р. за № ХМ 71.

Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 10.10.2019р. за №ХМ 71 ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» задекларувало 481,6 кв.м загальної площі введеного в експлуатацію об`єкта будівництва. Відповідно до п.п. 2.2. 2.5 Положення, пайова участь для зазначеного об`єкта складає 7,5% від загальної вартості будівництва об`єкта. Враховуючи відсутність зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва, на підставі п.5.2 Порядку участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького, Управлінням капітального будівництва департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради розрахунок пайової участі проведено на основі опосередкованої вартості.

Згідно проведеного розрахунку розмір пайової участі склав 783 334 гривень.

З метою спонукання до сплати пайової участі, Хмельницькою міською радою 20.02.2020р. за №01-16-125 відповідачу надіслано лист про необхідність укладення договору та сплати пайової участі.

До зазначеного листа долучено два примірники проекту договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького, з відповідним розрахунком пайової участі, підписаним начальником управління капітального будівництва.

Вказаний лист відповідачем залишено без відповіді.

Згідно інформації Хмельницької міської ради від 08.05.2020р, Хмельницька міська рада до суду із позовом щодо стягнення збитків (упущеної вигоди), завданих невиконанням зобов`язання щодо сплати пайової участі у зв`язку з будівництвом об`єкту по вул. Гагаріна, 5 до ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» не зверталась.

Дослідивши обставити справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд звертає увагу, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.10.2016р. у справі № 822/1900/16 задоволено адміністративний позов ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області, визнано протиправною вимогу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області щодо сплати коштів пайової участі.

Зокрема, вказаною постановою встановлено, що відповідно до пункту 1.7 Порядку участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького, затвердженого рішенням Хмельницької міської ради від 17.12.2008р. №23 в редакції від 20.07.2016р., ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» не зобов`язане сплачувати пайові внески у зв`язку з будівництвом нежитлових приміщень громадського призначення по вул. Гагаріна, 5.

Преюдиціальність фактів в розумінні частини 4 статті 75 ГПК України встановлених постановою Хмельницького окружного адміністративного суду, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правило про преюдицію спрямоване не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. (Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 01.10.2019р. у справі №924/848/18).

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" і від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В даному випадку преюдицією встановленою рішенням адміністративного суду є не лише протиправність вимог ДАБІ, а й те, що ТОВ "Хмельницьк Уніком" не зобов`язане сплачувати пайові внески, а вимога відповідача щодо їх сплати є необгрунтованою.

При аналізі вищезазначеного судового рішення позивач не звернув уваги на те, що судом були досліджені обставини відносно необхідності зобов`язання ТОВ "Хмельницьк Уніком" сплачувати пайові внески при проведенні робіт із реконструкції в цілому, а не ви ключно на вимогу ДАБІ. Зокрема, судом було встановлено, що "Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що "Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону".

Згідно п.1.10 Порядку участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького, про обов`язок замовника взяти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького письмово повідомляється під час видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. Повідомлення замовнику або його повноважному представнику надається посадовою особою управління архітектури та містобудування під їх особистий підпис під час видачі містобудівних умов та обмежень.

Між міською радою та замовником, до видачі містобудівних умов та обмежень, укладається попередній договір про пайову участь. Укладення попереднього договору про пайову участь є обов`язковою умовою видачі управлінням архітектури та містобудування департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів містобудівних умов та обмежень (п.п.3.1., 3.3. Порядку).

Відповідно до п. 1.7. Порядку, замовник не залучається до пайової участі у разі здійснення реконструкції або технічного переоснащення об`єктів, якщо замовники на цих об`єктах були у договірних відносинах з комунальними підприємствами щодо їх інженерного забезпечення, але об`єкти після їх реконструкції чи технічного переоснащення не потребують збільшення розрахункових параметрів інженерного забезпечення.

З пояснень представника позивача встановлено, що управління не надавало позивачу жодного попередження про обов`язкову пайову участь та не зобов`язувало підписувати попередній договір. До того ж між ТОВ "Хмельницьк Уніком" та Хмельницькводоканалом є договірні відносини з 1954 року, а проведена реконструкція не потребує збільшення розрахункових параметрів водопостачання та каналізації.

При цьому відсутність необхідності сплати спірних збитків, підтверджується не лише вищевикладеним судовим рішенням в адміністративній справі, а й тим, що у Товариства був наявний відповідний договір з комунальним підприємством. Для підтвердження факту відсутності збільшення параметрів інженерного забезпечення, Товариство звернулось із листом до МКП "Хмельницькводоканал", у відповідь на який останній надав інформацію відносно водоспоживання за адресою: м. Хмельницький, вул. Гагаріна, 5, за листопад 2019 року - травень 2020 року. Відповідно до зазначеної в листі таблиці, найбільший показник водоспоживання (з моменту прийняття в експлуатацію реконструкції готелю "Центральний"), становив 683 м3, за 31 день споживання. В свою чергу, відповідно до наявних на той час технічних умов №46 від 27.03.2014р., максимальне водоспоживання об`єкту по вул. Гагаріна, 5, становить 26,5 м3 на добу, тобто 821,5 м3 за 31 день водоспоживання, тобто, відсутнім є збільшення розрахункових параметрів інженерного забезпечення.

Посилання позивача, що постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.10.2016р. у справі №822/1900/16 не є преюдицією суперечить рішенню суду та обставинам справи. Зазначена постанова суду вступила в силу.

Твердження позивача, що відповідач всупереч вимог ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції станом на 10.10.2019) не звернувся до Хмельницької міської ради із заявою щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Хмельницького, не надав відповідних документів та проігнорував відповідні звернення позивача, не уклав зазначеного договору та не сплатив коштів пайової участі, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій щодо такого звернення, укладення договору та сплати коштів, спростовуються вище наведеними обставинами даної справи.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 783 334 грн. - збитків, завданих невиконанням зобов"язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інфраструктури м.Хмельницького задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 07.12.2020р.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук. у 5 прим.:

1 - до справи;

2 - Хмельницькій місцевій прокуратурі (29000, м. Хмельницький, вул.Проскурівська, 65);

3 - Хмельницькій міській раді (29013, м.Хмельницький, вул.Гагаріна, 3);

4 - відповідачу (31345, ТОВ "Хмельницька універсальна компанія", с.Богданівці, Хмельницького району, Хмельницької області);

5 - відповідачу (29000, ТОВ "Хмельницька універсальна компанія", м.Хмельницький, вул.Гагаріна, 5).