ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 грудня 2020 року Справа № 903/499/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участю секретаря судового засідання Русинчук М.М., розглянувши справу

за позовом Керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави, м.Нововолинськ

до відповідача-1 Благодатної селищної ради , м. Нововолинськ, смт. Благодатне

відповідача-2 Волинського обласного благодійного фонду Карітас-Волинь, м.Нововолинськ

про скасування рішення селищної ради №30/8 від 13.07.2015р. , визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна від 18.08.2018р. та повернення приміщення площею 1013,1 кв.м. ,

за участю представників сторін

від прокуратури (позивача): Бородчук Оксана Василівна, наказ №410к від 14.09.2020, службове посвідчення №057398;

від відповідача-1: не прибув;

від відповідача-2: Дяків Володимир Богданович, ордер серія ВС №1043638;

в с т а н о в и в:

Керівник Володимир-Волинської місцевої прокуратури звернувся в інтересах держави з позовною заявою до господарського суду, та просить скасувати рішення селищної ради №30/8 від 13.07.2015р., визнати недійсним договір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна від 18.08.2018р., зобов`язати повернути приміщення площею 1013,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Нововолинськ, смт. Благодатне, вул. Л.Українки 3-а.

На обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на недотримання відповідачами законодавчо визначеної процедури, передбаченої Законом України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію).

08.11.2020 рішенням Господарського суду Волинської області позов задоволено повністю. Скасовано рішення Жовтневої (Благодатної) селищної ради №30/8 від 13.07.2015р. Про затвердження оцінки вартості майна-нежитлового трьохповерхового приміщення будівлі бувшої школи в смт. Жовтневе, яке перебуває у власності територіальної громади селище Жовтневе. Визнано недійсним договір купівлі-продажу приміщення бувшої школи від 18.08.2015 року, укладений між Жовтневою (Благодатною) селищною радою та Волинським обласним благодійним фондом Карітас-Волинь. Зобов`язано Волинський обласний благодійний фонд Карітас-Волинь (45400, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Митрополита Шептицького, 18А, ) повернути нежитлове приміщення: приміщення колишньої школи загальною площею 1013,1 кв.м., що знаходиться за адресою: 45490, Волинська область, м. Нововолинськ, смт. Благодатне, вул. Л.Українки, 3-А у комунальну власність територіальної громади селища Благодатне в особі Благодатної селищної ради (45490, Волинська область, м. Нововолинськ, смт. Благодатне вул. В.Стуса, 16, ). Стягнуто з Благодатної селищної ради (45490, Волинська область, м. Нововолинськ, смт. Благодатне вул. В.Стуса, 16, ) на користь прокуратури Волинської області (м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, ) 3979 грн.75 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору. Стягнуто з Волинського обласного благодійного фонду Карітас-Волинь (45400, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Митрополита Шептицького, 18А, ) на користь прокуратури Волинської області (м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, ) 3979 грн.75 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

На примусове виконання рішення суду 11.12.2018 видано накази №903/499/18-1, №903/499/18-2, №903/499/18-3.

Постановою Північно-західного апеляційного суду від 12.02.2019 апеляційну скаргу Волинського обласного благодійного фонду "Карітас-Волинь", м.Нововолинськ Волинської області залишено без задоволення, а рішення Господарського суд Волинської області від 08.11.2018р. у справі №903/499/18 - без змін.

Постановою Верховного суду від 12.08.2020 касаційну скаргу Волинського обласного благодійного фонду Карітас-Волинь задоволено частково. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 та рішення Господарського суду Волинської області від 08.11.2018 у справі № 903/499/18 скасовано. Справу № 903/499/18 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Матеріали справи №903/499/18 надійшли до Господарського суду Волинської області 14.09.2020

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2020 справу №903/499/18 розподілено до розгляду судді Дем`як В.М.

Ухвалою суду від 18.09.2020 прийнято справу №903/499/18 до провадження, підготовче засідання призначено на 12.10.2020.

Ухвалою суду від 12.10.2020 відкладено підготовче засідання на 02.11.2020, зобов`язано прокурора надіслати учасникам справи пояснення від 12.10.2020, про що докази подати суду та подати обґрунтовані пояснення на заяву про залишення позову від 2018 без розгляду, запропоновано відповідачам подати обґрунтовані заперечення на пояснення прокурора.

02.11.2020 оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 18.11.2020, сторони повідомленні про наступне судове засідання під розписку, відповідно до ч. 5 ст. 183, ч. 3 ст. 216 ГПК України.

Ухвалою суду від 18.11.2020 в клопотанні Волинського обласного благодійного фонду Карітас-Волинь про залишення позову прокурора без розгляду за вх. №01-57/7161/20 від 13.11.2020 відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.12.2020.

Представник відповідача-1 в призначене судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення за №567.

Прокурор в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд задоволити позов.

Представник відповідач -2 в судовому засіданні позов заперечив з підстав викладених у відзиві та письмових поясненнях на позов.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

Жовтневою селищною радою м. Нововолинська Волинської області прийнято рішення № 11/5 від 26 червня 2012 року Про передачу триповерхового приміщення бувшої школи № 9 в оренду, згідно з п. 1 якого надано дозвіл на передачу в довгострокове, безкоштовне користування триповерхове приміщення колишньої школи № 9 площею 1000, 7 кв.м., розташоване за адресою: смт. Жовтневе, вул. Л.Українки, 3а Волинському обласному благодійному фонду Карітас-Волинь.

02 січня 2013 року між Жовтневою селищною радою та Волинським обласним благодійним фондом Карітас-Волинь укладено договір оренди майна, що належить до комунальної власності територіальної громади селища Жовтневого, з правом подальшого викупу № 1, згідно з п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в безкоштовне орендне користування (з правом викупу по залишковій вартості) комунальне майно: трьохповерхове нежитлове приміщення площею 1000,7 кв.м., розміщене за адресою: 45490, Волинська область, м. Нововолинськ, смт. Жовтневе, вул. Л.Українки, 3А на трьох поверхах трьохповерхового приміщення бувшої школи №8, що перебуває на балансі Жовтневої селищної ради, вартість якого визначена за розрахунком станом на 01.09.2012р. і становить 356 659 грн.

Згідно з п. 1.2. договору майно передається в оренду з метою створення реабілітаційно-рекреаційного молодіжного центру.

Пунктом 10.1. договору сторони передбачили, що договір укладено на сорок дев`ять років і діє з 02.01.2013р. до 01.01.2062р.

В подальшому на підставі рішення № 11/5 від 26.06.2012р. Про передачу триповерхового приміщення бувшої школи № 9 в оренду між Жовтневою селищною радою та Волинським обласним благодійним фондом Карітас- Волинь 04.03.2015 року укладено новий договір оренди вищевказаного приміщення колишньої школи з подальшим правом викупу.

Майно належить орендодавцеві на праві комунальної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого реєстраційною службою Нововолинського міського управління юстиції Волинської області 11.12.2014 року, індексний номер: 30838036. Державна реєстрація права власності проведена реєстраційною службою Нововолинського міського управління юстиції Волинської області 11.12.2014 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 07.

Згідно з п. 1.2. договору майно передається з метою створення реабілітаційно-рекреаційного молодіжного центру. Договірна плата за оренду відсутня (п. 3.1. договору).

Згідно з п. 10.1. договір оренди укладено на сорок дев`ять років, що діє з 04.03.2015 року до 03.03.2064 року.

Рішенням № 30/8 від 13.07.2015р. Жовтнева селищна рада затвердила оцінку вартості нежитлового приміщення трьохповерхової будівлі колишньої школи загальною площею 1013, 1 кв.м., яке знаходиться в оренді Волинського обласного благодійного фонду Карітас Волинь з правом викупу згідно договору НАМ 616631 від 04.03.2015 р. в сумі 295700 грн. для відчуження шляхом продажу.

Пунктом 2 вказаного рішення Жовтнева селищна рада дала згоду на відчуження вищевказаного приміщення шляхом його продажу Волинському обласному благодійному фонду Карітас-Волинь для реконструкції під регіональний центр паліативної допомоги імені Святого рівноапостольного князя Володимира.

18.08.2015 року між Жовтневою селищною радою та Волинським обласним благодійним фондом Карітас-Волинь на підставі вищезазначеного рішення укладено договір купівлі-продажу, згідно з п. 1.2., якого відчужено приміщення колишньої школи, що знаходиться в смт. Жовтневе м. Нововолинська по вулиці Л.Українки, будинок 3-А, загальною площею 1013,1 кв.м.

Згідно з п. 2.1.договору продаж приміщення здійснено за домовленістю за 295 700 грн. Сторони домовились, що під передачею предмету договору слід вважати символьну передачу речі (п.3.5. договору).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 126618444 договір купівлі-продажу приміщення колишньої школи, загальною площею 1013,1 кв.м., серія та номер: 2604, зареєстрований 18.08.2015р. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23749003 від 18.08.2015.

Згідно з частинами 3, 4 статті 11 ЦК цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки

Частиною 1 статті 21 ЦК передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема правового акта індивідуальної дії, виданого органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають, як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, що звернулась за їх захистом.

Отже, оскарження правового акта індивідуальної дії лише з підстав невідповідності його актам цивільного законодавства та іншим нормам законодавства не є достатньою підставою для визнання цього акта незаконним та скасування в порядку господарського судочинства, а передумовами та підставами для захисту права власності, у тому числі на нерухоме майно у судовому порядку, є, зокрема наявність підтвердженого належними доказами факту порушення (невизнання або оспорювання) права на це майно.

Відповідно до частини 2 статті 327ЦК управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

За змістом частини 2 статті 2, пункту 30 частини 1 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (у редакції, чинній на час прийняття оскарженого у справі рішення органу місцевого самоврядування) місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Прокурор, обґрунтовуючи позов і підстави представництва інтересів держави у суді, у позовній заяві послався на те, що прийняття органом місцевого самоврядування оскарженого рішення та укладення на його підставі договору купівлі-продажу майна, які суперечать вимогам закону, порушують економічні інтереси держави, що полягає у позбавленні права власності територіальної громади смт Благодатне м. Нововолинська на спірне нежитлове приміщення, а відтак позов пред`явлений з метою захисту інтересів територіальної громади.

ВОБФ Карітас-Волинь і Благодатна селищна рада, заперечуючи проти позову, посилається на те, що територіальною громадою в особі Жовтневої (нині Благодатна) селищної ради прийнято рішення про затвердження оцінки вартості спірного майна приміщення будівлі колишньої школи та його відчуження, щодо якого не надходило жодних скарг, зауважень чи пропозицій від мешканців громади селища у зв`язку з продажем приміщення колишньої школи, це рішення не було предметом оскарження ані жителями саме територіальної громади з підстав порушення їхніх права та законних інтересів, ані будь-якою іншою особою. При цьому саме територіальна громада смт Благодатне прийняла рішення продати зазначене нерухоме майно ВОБФ Карітас-Волинь для реконструкції під регіональний центр паліативної допомоги. На цей час селищною радою, радами районного та обласного рівня здійснюється підтримка та сприяння щодо реалізації зазначеного проекту, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, рішенням відповідача від 06.05.2016 № 7/22 про надання дозволу на розміщення регіонального центру паліативної допомоги, меморандумами, укладеними протягом 2016-2017 років між ВОБФ Карітас-Волинь та селищною радою, департаментами та управліннями Волинської обласної державної адміністрації про партнерство і співпрацю у розвитку системи надання паліативної допомоги у Волинській області шляхом розширення мережі спеціалізованих закладів та інше (т. 1 а.с.105-129).

Відповідачами неодноразово наголошувалося на тому, що прокурором належними і допустимими доказами не доведено обставин порушення селищною радою при прийнятті відповідного рішення, яке є предметом оскарження, а також відповідачами при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу положень Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) щодо дотримання відповідної процедури відчуження комунального майна, з огляду на те, що спірне майно є об`єктом соціально-культурного призначення, щодо якого законодавством визначено інший порядок його відчуження.

Як слідує із висновків постанови Верховного Суду від 12.08.2020 при вирішенні справи судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки наведеним запереченням відповідачів та наданим на їх підтвердження доказам наявним у матеріалах справи, не встановлено та в судових рішеннях не зазначено наявність чи відсутність факту порушення відповідачами у справі прав та законних інтересів держави в особі саме територіальної громади смт Благодатне щодо спірного майна комунальної власності, що стало підставою для звернення прокурора до суду за його захистом у визначений позивачем спосіб і якими доказами підтверджуються такі обставини, а також чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту фактичним обставинам справи, правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

З врахуванням висновків викладених у постанові Верховного Суду, суд дійшов висновку про відмову у позові при цьому виходив із такого.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що об`єктами малої приватизації є:

-єдині майнові комплекси державних підприємств та їх структурних підрозділів, які можуть бути виділені в самостійні суб`єкти господарювання - юридичні особи (у тому числі ті, що передані в оренду, перебувають у процесі реструктуризації), на яких середньооблікова чисельність працюючих за звітний (фінансовий) рік не перевищує 100 осіб, а обсяг валового доходу від реалізації продукції (робіт, послуг) за такий період не перевищує 70 мільйонів гривень та/або вартості майна яких недостатньо для формування статутного капіталу акціонерного товариства, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані (група А);

-окреме індивідуально визначене майно, в тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких таке майно розташовано (група А);

-об`єкти незавершеного будівництва, законсервовані об`єкти, в тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані (група Д);

-об`єкти соціально-культурного призначення, в тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані, крім тих, що не підлягають приватизації (група Ж).

У випадках, коли до складу підприємств входять структурні підрозділи (магазини, перукарні, майстерні, їдальні тощо), які можуть бути виділені у самостійні підприємства, об`єктами малої приватизації є названі структурні підрозділи.

Будівлі (споруди, приміщення) приватизуються разом з розташованими в них об`єктами приватизації, крім випадків відмови покупця від приватизації будівлі (споруди, приміщення), в якій розташований об`єкт, що приватизується шляхом викупу, або якщо на це немає прямої заборони відповідно Фонду державного майна України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи місцевої Ради відповідного рівня.

Не можуть бути об`єктами малої приватизації будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, які становлять національну, культурну та історичну цінність і перебувають під охороною держави, захисні споруди цивільного захисту, та будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, де розміщуються бібліотеки, книгарні та державні видавництва, заклади охорони здоров`я системи екстреної медичної допомоги.

Згідно ст. 5 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що покупцями об`єктів малої приватизації можуть бути фізичні та юридичні особи, які визнаються покупцями відповідно до Закону України Про приватизацію державного майна.

Відповідно до ст. 182 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) (чинний на момент виникнення спірних правовідносин)

Приватизація об`єктів групи А здійснюється з урахуванням таких особливостей:

1) у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна;

2) продаж нежитлових приміщень, будівель та споруд, які згідно із законодавством можуть бути об`єктами приватизації, незалежно від підпорядкування здійснюється державними органами приватизації відповідно до законодавства з питань приватизації;

3) майно, що залишилося після задоволення вимог кредиторів державного підприємства, визнаного банкрутом за рішенням господарського суду (якщо господарський суд прийняв постанову про його ліквідацію), передається ліквідаційною комісією відповідному державному органу приватизації для подальшої приватизації за актом приймання-передачі в порядку, встановленому Фондом державного майна України. Продаж зазначеного майна здійснюється виключно на аукціонах;

4) державний орган приватизації з власної ініціативи приймає рішення про приватизацію об`єктів групи А, які утворюються на базі державного майна підприємств, що реструктуризуються, нежитлових приміщень, об`єктів, щодо яких скасовано заборону на приватизацію в установленому законом порядку, та інших неприватизованих об`єктів групи А.

Приватизація об`єктів групи Д здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва".

Приватизація об`єктів групи Ж здійснюється з урахуванням таких особливостей:

1) уповноважені органи управління разом з пропозиціями стосовно включення об`єктів соціально-культурного призначення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, подають до державних органів приватизації пропозиції щодо строку збереження профілю діяльності об`єктів соціально-культурного призначення або можливості перепрофілювання кожного з таких об`єктів;

2) державні органи приватизації погоджують з відповідними місцевими державними адміністраціями переліки об`єктів соціально-культурного призначення, що підлягають приватизації. У разі якщо протягом трьох тижнів від відповідної державної адміністрації не надійшла відповідь щодо погодження переліку таких об`єктів, поданий перелік вважається погодженим.

Місцеві державні адміністрації, які не дали згоди на приватизацію об`єктів соціально-культурного призначення, подають державному органу приватизації інформацію про джерела фінансування утримання об`єкта, а також відповідні гарантії щодо його утримання, які полягають у поданні письмових зобов`язань щодо обсягів та строків фінансування;

3) об`єкти соціально-культурного призначення приватизуються шляхом їх продажу єдиним майновим комплексом із збереженням профілю діяльності. Продаж окремих об`єктів нерухомості санаторно-курортних закладів та закладів туризму не допускається;

4) об`єкти соціально-культурного призначення, які не функціонують більше трьох років або перебувають в аварійному стані, можуть бути перепрофільовані за погодженням з органами місцевого самоврядування та відповідними місцевими державними адміністраціями;

5) підприємство або господарське товариство, яке більше ніж п`ять років утримує за рахунок власних коштів у належному стані об`єкт соціально-культурного призначення, має першочергове право на викуп такого об`єкта.

Як слідує, із витягу з протоколу сесії Нововолинської міської ради п`ятого скликання від 21.02.2007 (рішення №10/21 «Про клопотання організацій та заяви громадян») вирішено передати безоплатно триповерхове приміщення СЗШ №8 (с. Жовтневе, вул. Л.Українки, 3) з балансу управління освіти виконкому на баланс виконкому Жовтневої селищної ради. (а.с.68 Т.1)

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 126618444, встановлено реєстраційний номер об`єкта - 07, приміщення бувшої школи, об`єкт житлової нерухомості: ні; адреса місцезнаходження, Волинська обл., м. Нововолинськ, смт. Благодатне, вул. Українки, буд. 3а (а.с. 62, Т.1)

Отже, спірне приміщення бувшої школи № 9 площею 1000, 7 кв.м., розташоване за адресою: смт. Жовтневе, вул. Л.Українки, 3а, є об`єктом освіти, тобто соціально-культурного призначення, а відтак в силу приписів статті 2 Закону 2171-ХІІ віднесений до об`єктів групи Ж.

Норми статті 182 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) не пов`язують зміну групи об`єкта приватизації (втрату свого функціонального призначення) з фактом його функціонування чи не функціонування на момент такої приватизації, а навпаки вказує, що віднесення об`єкту до об`єктів групи Ж слід визначати за фактами, які мали місце в минулому.

Згідно ст. 3 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) визначено способи малої приватизації, яка здійснюється шляхом викупу , продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), продажу за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону.

Частиною 1 ст. 11 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) визначено, що викуп застосовується щодо об`єктів малої приватизації у разі, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими актами.

Статтею 289 ГК України встановлено, що орендар має право на викуп об`єкта, якщо таке право передбачено договором оренди.

Як слідує із матеріалів справи спірне приміщення перебувало в оренді відповідача -2 на підставі договору оренди від 04.03.2015 (а.с. 26-31, Т1), та як зазначено вище на момент викупу перебувало у статусі об`єкта соціально-культурного призначення.

Рішенням Жовтневої селищної ради м. Нововолинська Волинської області сьомого скликання від 06.05.2016 вирішено дати дозвіл Волинському обласному благодійному фонду «Карітас-Волинь» на розміщення Регіонального центру паліативної допомоги ім. Святого рівноапостольського князя Володимира на території смт. Жовтневе за адресою: вул. Лесі Українки, 3/3а. (а.с. 105, Т.1)

Отже, із матеріалів справи слідує, що і після викупу дане приміщення не втрачає статусу об`єкта соціально-культурного призначення

Судом встановлено, що Благодатною селищною радою, радами районного та обласного рівня Волинською обласною державною адміністрацією та народними депутатами України здійснюється підтримка та сприяння щодо проекту використання спірного приміщення для створення Регіонального центру Паліативної допомоги імені святого рівноапостольного князя Володимира смт. Благодатне, що підтверджується:

1) рішенням Жовтневої селищної ради №7/22 від 06.05.2016 про надання дозволу розміщення регіонального центру Паліативної допомоги;

2) листом від 06.05.2016 №325/1.9 виконавчого комітету Жовтневої селищної ради про підтримку проекту створення Регіонального центру Паліативної допомоги;

3) меморандумом про партнерство та співпрацю від 13.05.2016, який укладений між Жовтневою селищною радою Волинським обласним благодійним фондом Карітас -Волинь;

4) листом за №02-50/838 від 28.04.2016 виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області про підтримку проекту створення Регіонального центру Паліативної допомоги;

5)листом за №02-50/70 від 15.01.2018 виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області з якого вбачається, що після публікації резюме Заява про наміри реконструкції приміщення колишньої школи центр паліативної допомоги від населення у виконком не надходило ніяких претензій, пропозицій;

6) листом за №5642/56/2-16 від 12.09.2016 Волинської обласної державної адміністрації та Управління охорони здоров`я Волинської обласної державної адміністрації, про підтримку вищезазначеного проекту.

Відповідно до Порядку надання паліативної допомоги затвердженого наказу про удосконалення організації надання паліативної допомоги України за №1308 від 04.06.2020 визначено, що Міністерство охорони здоров`я України, Міністерство охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій в межах компетенції здійснюють координацію роботи з питань надання паліативної допомоги у відповідних адміністративно-територіальних одиницях (у тому числі у госпітальних округах) та визначають для цього відповідального спеціаліста та/або структурний підрозділ.

Координація надання паліативної допомоги передбачає затвердження клінічних маршрутів пацієнтів всіх вікових категорій для надання паліативної допомоги, заходів для забезпечення наступності та безперервності надання паліативної допомоги пацієнтам закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування, а також фізичними особами-підприємцями, визначення закладів охорони здоров`я, на які покладається функція центру координації регіональній мережі паліативної допомоги.

Отже, судом встановлено, що спірне приміщення бувшої школи № 9 площею 1000, 7 кв.м., розташоване за адресою: смт. Жовтневе, вул. Л.Українки, яке використовується для надання паліативної допомоги населенню по даний час, а тому і надалі є об`єктом соціально-культурного значення, що узгоджується з правовими вимогам Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію).

Враховуючи вищенаведені обставини у відповідача - 2 було право на викуп спірного майна відповідно до ст. 289 ГК України та без порушень правових норм Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію).

Частиною 1 ст. 8 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) визначено, що підготовка об`єкта малої приватизації до продажу здійснюється органами приватизації, які встановлюють ціну продажу об`єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, або початкову ціну об`єкта на аукціоні, за конкурсом з урахуванням результатів оцінки об`єкта проведеної відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом на замовлення Благодатної селищної ради було здійснено експертний висновок про вартість об`єкта оцінки. (а.с. 37-57, Т.1) Вартість приміщення бувшої школи відповідно до висновку експерта від 2015 визначена в розмірі 295700 грн. Даний об`єкт згідно договору купівлі-продажу від 18.08.2015 і реалізований за ціною 295700 грн.

Прокурором не доведено факту про продаж об`єкта комунальної власності за заниженою ціною, також не подано докази про те, що у разі скасування рішення Благодатної селищної ради №30/8 від 13.07.2015 та повернення майна у комунальну власність об`єкт може бути реалізований повторно за вищою ціною ніж за договором купівлі-продажу від 18.08.2015.

За вказівкою Верховного Суду викладеною у Постанові від 12.08.2020 судом досліджено та встановлено про відсутність доказів на підтвердження факту порушення порядку процедури викупу майна бувшої школи № 9 площею 1000, 7 кв.м., розташованої за адресою: смт. Жовтневе, вул. Л.Українки, 3а згідно договору купівлі-продажу від 18.08.2015 та відсутність доказів на підтвердження факту порушення права позивача на майно, що є об`єктом купівлі-продажу за ними.

Щодо вказівок Верховного Суду викладених також в Постанові від 12.08.2020 про наявність правових підстав звернення прокурора з даним позовом, позиція суду викладена в ухвалі Господарського суду Волинської області від 18.11.2020.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому в позові слід відмовити.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на позивача та не стягувати.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 74, 86, 129, 237-238, 239, 240-241, 331 Господарського процесуального кодексу України,-

в и р і ш и в:

1.В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 11.12.2020.

Суддя В. М. Дем`як