Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/1017/15(918/991/20)

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до відповідача - 1 Приватного підприємства "Фірма "Біна"

до відповідача - 2 Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про зняття заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру та визнання частково недійсним іпотечних договорів

у справі

за заявою Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області

про банкрутство Приватного підприємства "Фірма "Біна".

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Євгеюк О.Є. (посвідчення адвоката № 748 від 14.01.2011 р.).;

Від відповідача - 1: не з`явився;

Від відповідача - 2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідачів Приватного підприємства "Фірма "Біна" (далі - відповідач - 1), Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі - відповідач - 2) про зняття заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру та визнання частково недійсним іпотечних договорів.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили наступне.

Позивач зазначає, що між останнім та відповідачем - 1 були укладені попередні договори, за якими відповідач - 1 взяв на себе зобов`язання продати, а позивачі купити в майбутньому квартиру в будинку по АДРЕСА_1 . На виконання договору позивачем передано відповідачеві - 1 основну частину вартості вказаної квартири, решта суми мала бути передана позивачем в день підписання майбутнього договору купівлі- продажу. Однак, такі договори станом на дату подання позову з вини відповідача укладено не було. Отже, зважаючи на викладене позивач просить суд визнати укладеними договір купівлі-продажу квартири в будинку по АДРЕСА_1 , та визнати її власником.

Окрім того, як на підставу для звернення до суду, позивач зазначає наявність у останнього права власності на квартиру АДРЕСА_2 , а також порушення відповідачами під час укладення вказаних договорів вимог ст. 5 Закону України "Про іпотеку" та відсутність у іпотекодавця документально підтвердженого права власності на визначені у договорах квартири у кількості 35 одиниць, що розташовані у будинку по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивачі покликаються на те, що вищевказані договори укладені з порушенням вимог ЦК України та закону України "Про іпотеку", іпотека на спірні квартири поширена протиправно, з порушенням інтересів власників нерухомого майна.

Однак, як зазначає позивач, на виконання виконавчого напису посвідченого 20 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Чевруком В.М. про звернення стягнення на вищевказані квартири, відділом ДВС Костопільського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № ВП 23406551 від 02 вересня 2010 року та ухвалено постанову про арешт майна та оголошення його заборони його відчуження.

На думку позивача наявність вказаного запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, порушують права позивача як власника спірної квартири, оскільки останній не може здійснювати всі правомочності власника такого нерухомого майна, у тому числі проводити його відчуження.

Отже, позивач вважає, що отримав право власності на вищевказану квартиру, що у свою чергу на думку останнього є підставою для знаття арештів з нерухомого майна та визнання частково недійсними іпотечних договорів.

Вказані обставини слугували причиною подачі позову та формують предмет даної справи.

В судовому засіданні 07 грудня 2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав в їх задоволенні.

Представники відповідачів в судове засідання 07 грудня 2020 року не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Окрім того, слід зазначити, що відповідачі не скористалися наданим останнім законом правами подати письмові заперечення проти позову, або будь-які інші письмові заперечення по суті спору.

Суд зазначає, що до матеріалів справи (до позовної заяви) залучені належні докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення на адресу місця проживання відповідача, яка також є офіційною адресою його місця проживання згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження відповідача, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Факт отримання відповідачами ухвал Господарського суду Рівненської області у справі № 918/1017/15 (918/991/20) підтверджується наявними у матеріалах справи поштовими повідомленнями.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

З огляду на викладене, Приватне підприємство "Фірма "Біна" та Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" повідомлені про розгляд справи № 918/1017/15 (918/991/20) належним чином, оскільки судом виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідачі проявили протиправну процесуальну бездіяльність.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачі належним чином повідомлені про розгляд даного спору, останні не скористалися своїм процесуальним правом на подачу відзиву або будь-яких інших пояснень, тому вважає можливим здійснювати розгляд справи по суті.

Заяви та клопотання у справі

12 листопада 2020 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній просить суд провести судове засідання призначене на 16 листопада 2020 року без його участі.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/1017/15 (918/991/20) за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача - 1 Приватного підприємства "Фірма "Біна" до відповідача - 2 Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про зняття заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру та визнання частково недійсним іпотечних договорів, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02 листопада 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року відкладено підготовче засідання на 16 листопада 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16 листопада 2020 року закрито підготовче провадження по розгляду позовної заяви у справі № 918/1017/15 (918/991/20) за позовом ОСОБА_1 до відповідача - 1 Приватного підприємства "Фірма "Біна" до відповідача - 2 Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про зняття заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру та визнання частково недійсним іпотечних договорів та призначено розгляд справи № 918/1017/15 (918/991/20) до судового розгляду по суті на 07 грудня 2020 року.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду

28 березня 2008 року між Приватним підприємством фірмою "Біна" та ОСОБА_2 укладено попередній договір купівлі-продажу в майбутньому квартир у першому під`їзді на четвертому поверсі, яка складається з двох кімнат загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., в будинку АДРЕСА_1 на умов, вказаний в даному договорі, а саме: майбутнє укладення договору купівлі-продажу майна має відбутися до 01 червня 2008 року в приміщенні нотаріальної контори за адресою: м. Костопіль Рівненської обл., вул. Д. Галицького, 1а за ціною 159 075 грн., що на день укладення майбутнього договору має становити еквівалент 31 500 доларів США за курсом НБУ, з яких 158 570 грн., що на день укладення цього договору за курсом валют, встановлених НБУ, становить еквівалент 31 400 доларів США, одержано Стороною - 1 від Сторони - 2 до підписання цього договору купівлі-продажу майна. Решта суми, а саме 505 грн., що на день укладення майбутнього договору повинно становити еквівалент 100 доларів США за курсом валют, встановлених НБУ, повинна бути передана Стороною - 2 Стороні - 1 при підписанні майбутнього договору купівлі-продажу майна; Сторона-1 зобов`язується звільнити квартиру та передати ключі від цієї квартири Стороні - 2 для безперешкодного користування в термін до 01 червня 2008 року до 18.00 год.

Відповідно до п. 9 вказаного попереднього договору з моменту набрання чинності цим Договором Сторона - 1 зобов`язується не відчужувати майно іншим особам, не надавати в користування (позичку, найм, оренду) іншим особам, не передавати в іпотеку.

Відповідно до Свідоцтва про шлюб від 02 серпня 2008 року серії НОМЕР_1 позивачка ОСОБА_2 після одруження з ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_4 .

У довідці за підписом директора Приватного підприємства "фірма "Біна" Білюка О.А. вказано, що ОСОБА_1 згідно попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом Семенюк С.І. Костопільского районного нотаріального округу Рівненської області 28 березня 2008 року, сплачена вся сума за куплену у Приватнооьо підприємства "фірма "Біна" квартиру АДРЕСА_3 .

Позивач зазначає, що останнім виконано умови попереднього договору купівлі-продажу квартири від 28 березня 2008 року та сплачено у повному обсязі (31 500 доларів США) на користь відповідача - 1 Приватного підприємства "фірма "Біна" кошти за квартиру № 11.

29 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", від імені якого діялало "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Рівне", та гр. гр. ОСОБА_5 і ОСОБА_6 укладені кредитні договори за № 607/08 та № 608/08 відповідно.

В забезпечення виконання вказаних кредитних договорів 29 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством "Промінвестбанк" та Приватним підприємством "фірма "Біна" на забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, укладеними між банком та ФОП Дроботюком Олександром Володимировичем і ФОП Панчуком Богданом Володимировичем (від 29 травня 2008 року № № 607/08 та 608/08), укладено іпотечні договори № 610/08 та № 611/08, згідно з якими предметом іпотеки є незавершений будівництвом 70-квартирний житловий будинок площею забудови 1128,3 кв.м., процент готовності незавершеного будівництва 90 %, розташований на земельній ділянці несільськогосподарського призначення площею 0,80 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0163, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний незавершений будівництвом 70-квартирний житловий будинок належав Приватному підприємству "фірма "Біна" на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 15 листопада 2006 року; загальна вартість предмету іпотеки визначена за взаємною згодою сторін у сумі 12 млн. грн.

20 жовтня 2009 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" від імені якого діє філія "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Рівне" та Приватним підприємством "Фірма "Біна" укладено договори № 360/09 та № 361/09 про внесення змін до вищеназваних іпотечних договорів, згідно яких предметом іпотеки стали індивідуально визначені квартири в кількості 35 одиниць (№ 1, 4, 7, 10, 13, 2, 5, 8, 11, 14, 17, 19, 21, 23, 25 26, 28, 30, 32, 34, 41, 43, 3, 6, 9, 12, 16, 18, 22, 29, 31, 38, 39, 20, 50) в незавершеному будівництвом 70-ти квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Внесення змін до іпотечних договорів проведено на підставі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15 жовтня 2009 року, згідно якого Приватне підприємство "Фірма "Біна" є власником об`єкта незавершеного будівництва -70-ти квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 . В примітці на звороті витягу з реєстру вказується, що заставляються квартири в кількості 35 одиниць (№ 1, 4, 7, 10, 13, 2, 5, 8, 11, 14, 17, 19, 21, 23, 25„ 26, 28, 30, 32, 34, 41, 43, 3, 6, 9, 12, 16, 18, 22, 29, 31, 38, 39, 20, 50), що становить 48/100 будинку.

Згідно довідки Рівненського ОБТІ від 16 травня 2012 року № 804/1 станом на 15 жовтня 2009 року право власності на квартири № 1, 4, 7, 10, 13, 2, 5, 8,11, 14, 17,19, 21, 23, 25, 26, 28, 30, 32, 34, 41. 43, 3, 6, 9, 12,16,18, 22, 29, 31, 38, 39, 20, 50 в будинку по АДРЕСА_1 як на об`єкти нерухомого майна зареєстровано не було.

Згідно інформаційної довідки №215466856 від 08 липня 2020 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 не зареєстровано у вставленому законом порядку.

Отже, зважаючи на викладені вище обставини, позивач зазначає, що відповідач - 1 протиправно не уклав з останнім договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , що у свою чергу призвело до порушення конституційного права позивача на володіння, користування та розпорядження майном.

Суд, розглянувши матеріали справи в частині позовної вимоги про визнання укладеним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та визнання права власності на вказану квартиру, зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем - 1 у 2008 році укладено попередній договорів купівлі-продажу квартир у житловому будинку по вул. Крип`якевича, 16а в м.Костопіль. На виконання попереднього договору позивачами передано Приватному підприємству "Фірма "Біна" основну частину коштів на оплату вартості квартир, решта суми повинна бути сплачена в день укладення договорів купівлі-продажу, які планувалось укласти із позивачем до 01 червня 2008 року. На момент розгляду справи позивачами повністю оплачено вартість квартир, що стверджується довідками виданими відповідачем.

Судом також встановлено, що між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", від імені якого діяла філія "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Рівне" та керівництвом Приватного підприємства "Фірма "Біна" укладені кредитні договори № 607/08 та 608/08.

В забезпечення виконання цих кредитних договорів 29 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", від імені якого діяла філія "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Рівне" та Приватним підприємством "Фірма "Біна" укладені іпотечні договори № 610/08 та № 611/08 згідно яких предметом іпотеки виступив незавершений будівництвом 70 квартирний житловий будинок по вул. Крип`якевича, 16а в м. Костопіль.

В подальшому 20 жовтня 2009 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" від імені якого діє філія "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Рівне" та Приватним підприємством "Фірма "Біна" укладено договори № 360/09 та № 361/09 про внесення змін до вищеназваних іпотечних договорів, згідно яких предметом іпотеки стали індивідуально визначені квартири в кількості 35 одиниць (№ 1, 4, 7, 10, 13, 2, 5, 8, 11, 14, 17, 19, 21, 23, 25,, 26, 28, 30, 32, 34, 41, 43, 3, 6, 9, 12, 16, 18, 22, 29, 31, 38, 39, 20, 50) в незавершеному будівництвом 70 квартирному житловому будинку по вул. Крип`якевича, 16а в м. Костопіль

Судом встановлено, що внесення змін до іпотечних договорів проведено на підставі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15 жовтня 2009 року, згідно якого Приватне підприємство "Фірма "Біна" є власником об`єкта незавершеного будівництва - 70 квартирного житлового будинку по вул. Крип`якевича, 16а в м. Костопіль.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" об`єкт незавершеного будівництва - це об`єкт будівництва, на який видано дозвіл на будівництво, понесені витрати на його спорудження та не прийнятий в експлуатацію відповідно до законодавства.

Статтею 382 ЦК України передбачено, що квартирою як об`єктом права власності є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання, тобто квартира є об`єктом права власності лише за умови попереднього прийняття нерухомості в експлуатацію відповідно до законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки Рівненського ОБТІ від 16 травня 2012 року № 804/1 станом на 15 жовтня 2009 року право власності на квартири № 1, 4, 7, 10, 13, 2, 5, 8, 11, 14, 17, 19, 21, 23, 25, 26, 28, 30, 32, 34, 41, 43, 3, 6, 9, 12, 16, 18, 22, 29, 31, 38, 39, 20, 50 у житловому будинку по вул. Крип`якевича, 16а в м. Костопіль, як на об`єкти нерухомого майна зареєстровано не було.

Крім того, судом встановлено, що об`єкт незавершеного будівництва 70 квартирний житловий будинок по вул. Крип`якевича, 16а в м. Костопіль прийнятий в експлуатацію 21 грудня 2009 року, тобто пізніше ніж, укладені та нотаріально посвідчені договори № 360/09 та № 361/09 про внесення змін до іпотечних договорів із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 611/08 та № 610/08 від 29 травня 2008 року, згідно яких предметом іпотеки стали індивідуально визначені квартири в кількості 35 одиниць в незавершеному будівництвом 70 квартирному житловому будинку по вул. Крип`якевича, 16а в м. Костопіль.

Статтею 5 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Судом встановлено та матеріалами справи стверджено, що ні іпотекодавець ні іпотекодержатель не дотримались встановленого ст. 5 Закону України "Про іпотеку" порядку внесення змін до договору іпотеки який передбачає виникнення прав у іпотекодержавтеля після прийняття об`єкту в експлуатацію або на частину нерухомого майна лише за умови можливості іпотекодавця документально підтвердити право власності на такі об`єкти.

Таким чином, у Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на підставі іпотечних договорів № 610/08 та 611/08 від 29 травня 2008 року укладених між відповідачем - 2 та відповідачем - 1 виникли відповідні права саме щодо незавершеного будівництвом об`єкту а не стосовно індивідуально визначених квартир.

За таких обставин суд вважає, що договори № 360/09 та № 361/09 від 20 жовтня 2009 року, укладені між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про внесення змін до іпотечних договорів із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 611/08 та № 610/08 від 29 травня 2008 року та Приватним підприємством "Фірма "Біна" укладені без достатніх правових підстав, а тому не суд приймає їх до уваги.

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Як вбачається із наданих позивачем доказів, останній свої зобов`язання виконав у повному обсязі, кошти внесені повністю, однак, з вини відповідача - 1 договір купівлі-продажу не укладено.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст. 16 ЦК України).

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України встановлено - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою.

З правовою позицією та аргументами позивача суд погоджується та приймає останні.

Правовій позиції відповідачів судом оцінка не надавалась, оскільки останні не скористались наданим ГПК України процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових заперечень.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги позовні вимоги позивача в частині визнання укладеним договору купівлі-продажу квартири № 11 у житловому будинку по вул. Крип`якевича, 16а в м. Костопіль та визнання права власності на вказану квартиру, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про визнання частково недійсним договорів іпотеки, суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, судом визнано укладеним договір купівлі-продажу квартири № 11 у житловому будинку по вул. Крип`якевича, 16а в м. Костопіль та визнано право власності на вказану квартиру за позивачем.

Судом встановлено, що договори про внесення змін до іпотечних договорів укладені після укладення між позивачами та відповідачем - 1 (Приватне підприємство "Фірма "Біна") попередніх договорів та сплати позивачами коштів за квартири.

Окрім того, судом зазначено, що договори іпотеки укладено без достатніх правових підстав, що дало підстави суду не приймати їх до уваги.

Крім того, судом встановлено, що об`єкт незавершеного будівництва 70-квартирний житловий будинок в м. Костопіль, вул. Крип`якевича, буд. № 16а прийнятий в експлуатацію 21 грудня 2009 року, тобто пізніше ніж, укладені та нотаріально посвідчені договори № 360/09 та № 361/09 про внесення змін до іпотечних договорів із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 611/08 та № 610/08 від 29 травня 2008 року, згідно яких предметом іпотеки стали індивідуально визначені квартири в кількості 35 одиниць в незавершеному будівництвом 70- квартирному житловому будинку по вул. Крип`якевича, буд. № 16а, м. Костопіль.

Статтею 5 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Також судом встановлено, що у Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на підставі іпотечних договорів № 610/08 та № 611/08 від 29 травня 2008 року укладених між останнім та Приватним підприємством "Фірма "Біна" виникли відповідні права саме щодо незавершеного будівництвом об`єкту а не стосовно індивідуально визначених квартир.

Правовідносини у сфері застави нерухомості (іпотеки) регулюються Законом України "Про іпотеку", Конституцією України та Цивільного кодексу України й інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України; Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати", який регулює відносини у системі іпотечного кредитування, перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном, і частково Законом України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", який установлює обов`язковість іпотеки при забезпеченні договорів між забудовником і стороною, яка фінансує будівництво.

За змістом ч. 1, 3 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Згідно ст. 1, 5 Закону України "Про іпотеку" (у редакції, яка була чинною на час укладення договорів іпотеки) визначено, що застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом. Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Закон України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" (у редакції, яка була чинною на час укладення спірних договорів) встановлює відносини у системі іпотечного кредитування, а також перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном.

Відповідно до статей 215, 216 ЦК України вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності можуть бути заявлені як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Суд зазначає, що оскільки оспорюваними договорами передано в іпотеку у тому числі квартири № 11 по вул. Крип`якевича, 16а в м. Костопіль, яка належить позивачу, тому остання відповідно до положень статей 15, 16, 215, 216 ЦК України позивач має право оспорювати зазначені іпотечні договори в судовому порядку, оскільки ці договори стосуються права та інтересів позивача.

Отже, зважаючи на викладені вище обставини суд прийшов до висновку, що іпотечні договори № 610/08 та № 611/08 від 28 травня 2008 року про внесення змін до договорів № 360/09 та № 361/09 від 20 жовтня 2009 року укладені з порушенням вимог ч. 2 ст. 583 ЦК України та ст. 5 Закону України "Про іпотеку" в редакції, яка була чинною на час укладення договорів іпотеки.

Окрім того, слід зазначити, відповідно до правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-8цс13, та у постанові Верховного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 523/13462/15-ц зазначено, що квартири у незакінченому будівництвом будинку, не могли були предметом іпотеки, а відтак Приватне підприємство "Фірма "Біна" неправомірно передало в іпотеку зазначені квартири Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк".

До того ж позивачем повністю проінвестовано будівництво квартир.

З правовою позицією та аргументами позивача в частині визнання часткового недійсними іпотечних договорів, суд погоджується та приймає останні.

Правовій позиції відповідачів судом оцінка не надавалась, оскільки останні не скористались наданим ГПК України процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових заперечень.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги позивача в частині визнання частково недійсними іпотечних договорів, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зняття заборони відчуження об`єкта нерухомого майна, суд зазначає наступне.

Виконавчим написом № 313, виданим 31 березня 2010 року, приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Чевруком В.М. зверенув стягнення на квартири № 1, № 4, № 7, № 10, № 13, № 2, № 5, № 8, № 11, № 14, № 17, № 19, № 21, № 23, № 25, № 26, № 28, № 30, № 32, № 34, № 41, № 43, № 3, № 6, № 9, № 12, № 16, № 18, № 22, № 29, № 31, № 38, № 39, № 20, № 50 в незавершеного будівництво 70-квартирному житловому будинку, площею забудови 1128,3 кв.м., процент готовності незавершеного будівництва 7 %, який знаходиться в м. Костопіль Рівненської обл., вул. Крип`якевича, 16а, та належить на праві власності Приватному підприємству "Фірма "Біна" та за рахунок коштів, отриманих від реалізації квартир в незавершеному будівництвом будинку задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в розмірі 3 438 126 грн. 30 коп. та витрат по вчиненню виконавчого напису в сумі 2 000 грн. 00 коп., а всього 3 440 126 грн. 30 коп.

На виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса, відділом ДВС Костопільського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № ВП 23406551 та 02 вересня 2010 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за загальну суму стягнення 3 440 126 грн. 30 коп.

Дану постанову внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Як зазначає позивач, наявність вказаного запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує права останнього, як власника спірної квартири, оскільки остання позбавлена можливості користуватися правами власника такого нерухомого майна.

Окрім того, як зазначено вище в даному рішенні, суд визнав недійсним договори іпотеки № 360/09 та № 361/09 від 20 жовтня 2009 року в частині власника квартири АДРЕСА_4 , відповідно до якої накладено арешт.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст.574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

В силу приписів ст. 576 ЦК України, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернуто стягнення.

Згідно статті 575 Цивільного кодексу України іпотека є окремим видом застав. Так, згідно частини першої зазначеної статті іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За змістом статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

За приписами статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання.

Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

В статті 17 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що іпотека припиняється, в тому числі, у разі припинення основного зобов`язання.

Відповідно до статті 593 Цивільного кодексу України право застави припиняється зокрема у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Згідно з приписами статті 17 Закону України "Про іпотеку", відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно із статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З правовою позицією та аргументами позивача суд погоджується та приймає останні.

Оцінка аргументам відповідачів не надавалась, оскільки останні не скористалися своїми процесуальними правами на подачу відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових заперечень.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги позивача про зняття заборони відчуження об`єкта нерухомого майна обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачами та підлягають задоволенню.

Порушені права та інтереси позивача

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Судові витрати

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, які передбачені ч. 3 ст. 123 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, згідно статті 129 ГПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-243 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до відповідача - 1 Приватного підприємства "Фірма "Біна" до відповідача - 2 Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про зняття заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру та визнання частково недійсним іпотечних договорів - задоволити.

2. Визнати укладеним між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , код. НОМЕР_2 ) та Приватним підприємством "Фірма" Біна" (33000, м. Рівне, вул. Курчатова, 34, код. 23300673) договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 , що розташована у першому під`їзді на четвертому поверсі, яка складається з двох кімнат загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 30,08 кв.м.

3. Визнати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , код. НОМЕР_2 ) власником квартири АДРЕСА_6 , що розташована у першому під`їзді на четвертому поверсі, яка складається з двох кімнат загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 30,08 кв.м.

4. Визнати недійсним договір № 360/09 від 20 жовтня 2009 року та договір № 361/09 від 20 жовтня 2009 року, посвідчені 20 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Червук В.М. та зареєстрований у реєстрі № 1524 та № 1563 про внесення змін до іпотечного договору із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 610/08 та № 611/08, посвідчених 29 травня 2008 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Червук В.М. та зареєстрованих у реєстрі № 1168 та № 1169 в частині іпотеки квартири АДРЕСА_6 .

5. Виключити з переліку арештованого майна та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , у тому числі виключити із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 23 грудня 2010 року реєстраційний номер обтяження № 106546592 про державну реєстрацію обтяження майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 .

6. Стягнути з Приватного підприємства "Фірма "Біна" (33000, м. Рівне, вул. Курчатова, 34, код. 23300673) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , код. НОМЕР_2 ) 8 693 (вісім тисяч триста вісімдесят шість) грн. 45 коп. - судового збору.

7. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, 12, код. 00039002) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , код. НОМЕР_2 ) 8 693 (вісім тисяч триста вісімдесят шість) грн. 45 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 09 грудня 2020 року.

Суддя Войтюк В.Р.