ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2020 р. м. Київ Справа № 911/2150/20

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства «Націонал-Плюс» приватного підприємства «Націонал», Дніпропетровська обл., Царичанський р-н, с. Залелія

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектор Пром», Київська обл., м. Бориспіль

про стягнення 1042427,64 грн.

За участі секретаря судового засідання: Зорі В.С.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство «Націонал-Плюс» приватного підприємства «Націонал» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектор Пром» (відповідач) про стягнення 643325, 75 грн. заборгованості, 47027,06 грн. інфляційних втрат, 32753,95 грн. 3% річних, 319320,88 грн. пені, всього 1042427,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов договору поставки № 0910 від 09.10.2018 р., укладеного між позивачем та відповідачем, в частині оплати поставленого товару, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 643325,75 грн. заборгованості, 32753,95 грн. 3% річних, 47027,06 грн. інфляційних втрат відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України та 319320,88 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, посилаючись на ч. 2 ст. 536 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.10.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.11.2020 р.

09.11.2020 р. на адресу електронної пошти господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності учасника судового процесу, в якому він просить розглянути дану справу без участі учасника судового процесу, за наявними в матеріалах справи документами.

Представник позивача у підготовчому засіданні 29.10.2020 р. позовні вимоги підтримав, а у підготовчі засідання 29.09.2020 р. та 15.10.2020 р. та у судове засідання 10.11.2020 р. представник позивача не з`явився. Як вже зазначалось, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності учасника судового процесу.

Представник відповідача у підготовчі засідання 29.09.2020 р., 15.10.2020 р. та 29.10.2020 р., а також у судове засідання 10.11.2020 р. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив до суду не надав, хоча про час, дату та місце судових засідань був належним чином повідомлений відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України в порядку, встановленому ГПК України, що підтверджується поштовими поверненнями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень № 600, № 216 та № 101.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

09.10.2018 р. між Дочірнім підприємством «Націонал-Плюс» приватного підприємства «Націонал» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектор Пром» (покупець) було укладено договір № 0910 поставки.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник передає (постачає), а покупець приймає і оплачує обладнання, а саме: підіймач рідини типу архімедова гвинта 9,5 м (Лагунний міксер Mega Mix Lagoon Pump MMP/900) у кількості 1 шт. за ціною 643325,75 грн.

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що поставка обладнання здійснюється зі складу постачальника.

Право власності на обладнання переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі обладнання (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору покупець здійснює оплату за обладнання протягом 22 банківських днів з моменту отримання обладнання шляхом перерахування грошових коштів за банківськими реквізитами постачальника на підставі даного договору та рахунку, виставленого постачальником.

Згідно з пп. 4.4.1 п. 4.4 договору покупець зобов`язаний оплатити постачальнику вартість обладнання у порядку і розмірах, встановлених умовами цього договору.

Відповідно до пп. 4.4.2 п. 4.4 договору покупець зобов`язаний за відсутності претензій до якості, кількості, технічних характеристик обладнання, прийняти обладнання в порядку і строки, встановлені даним договором та чинним законодавством України, а також здійснити запуск обладнання та підписати акт прийому-здачі обладнання у строк 7 календарних днів з дати поставки.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 р., а в частині зобов`язань сторін за цим договором, до повного їх виконання (п. 5.1 договору).

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв за адресою: Дніпропетровськ обл., Царичанський р-н, с. Залелія, вул. Чкалова 9-а, наступний товар: підіймач рідини типу архімедова гвинта 9,5 м (Лагунний міксер Mega Mix Lagoon Pump MMP/900) у кількості 1 шт. за ціною 643325,75 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі товару від 09.10.2018 р. та підписаною сторонами видатковою накладною № 2 від 09.10.2018 р.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату № 66 від 09.10.2020 р. на суму 643325,75 грн.

Проте, за отриманий товар на суму 643325,75 грн. у встановлений п. 3.1 договору строк, тобто протягом 22 банківських дні з моменту отримання обладнання відповідач не розрахувався, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 643325,75 грн.

Дочірнє підприємство «Націонал-Плюс» приватного підприємства «Націонал» звернулось до ТОВ «Націонал» з претензією № 1 від 18.06.2020 р., в якій вимагало протягом 5 банківських днів сплатити суму 1033989,84 грн., а саме вартість поставленого товару згідно з договором поставки № 0910 від 09.10.2018 товару у сумі 643325,75 грн. та 390664,84 грн. пені, відсотків та інфляційних втрат.

Направлення вказаної претензії підтверджується експрес-накладною № 1559 від 19.06.2020 р. та експрес-накладною № 0010 від 19.06.2020 р.

Проте, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з приписами статтей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 643325,75 грн. за переданий позивачем товар станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача 643325,75 грн. заборгованості підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 32753,95 грн. 3% річних та 47027,06 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 32753,95 грн., нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 643325,75 грн. за період з 09.11.2018 р. по 20.07.2020 р.

Однак, позивачем невірно визначено початок періоду виникнення заборгованості у сумі 643325,75 грн., на яку здійснено нарахування 3% річних, оскільки, пунктом 3.1 договору встановлено, що оплата за обладнання здійснюється протягом 22 банківських днів з моменту його отримання. Отже, останнім днем для розрахунку за отримане обладнання за видатковою накладною на суму 643325,75 грн. є 09.11.2018 р., а днем початку періоду прострочення 10.11.2018 р.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 32701,12 грн. 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 643325,75 грн. за період з 10.11.2018 р. по 20.07.2020 р.

Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 47027,06 грн., нараховані на заборгованість відповідача у сумі 643325,75 грн. за період з 09.11.2018 р. по 20.07.2020 р.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем невірно розраховано інфляційні втрати на заборгованість відповідача у сумі 643325,75 грн., оскільки розраховано інфляційні втрати за періоди, які становлять менше місяця, при цьому оскільки заборгованість виникла в листопаді 2018 року, то нарахування інфляційних втрат повинно здійснюватись з грудня 2018 року.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом, сума інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 643325,75 за період з грудня 2018 року по червень 2020 року (включно) становить 45012,17 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 536 ЦК України, також просить стягнути з відповідача 319320,88 грн. пені, нарахованої виходячи із розміру подвійної облікової ставки НБУ за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Отже, вказаною нормою передбачено визначення розміру процентів за користування чужими грошовими коштами, а не пені.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Оскільки умовами договору поставки № 0910 від 09.10.2018 р. не передбачено відповідальності відповідача у вигляді сплати пені за порушення ним умов договору в частині несвоєчасної оплати поставленого позивачем товару, то позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 319320,88 грн. пені не підлягає задоволенню.

Таким чином, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектор Пром» (08303, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 14, код 41320593) на користь Дочірнього підприємства «Націонал-Плюс» приватного підприємства «Націонал» (51013, Дніпропетровська обл., Царичанський р-н, с. Залелія, вул. Чкалова, буд. 9 А, код 31346611) 643325,75 грн. (шістсот сорок три тисячі триста двадцять п`ять грн. 75 коп.) заборгованості, 45012,17 грн. (сорок п`ять тисяч дванадцять грн. 17 коп.) інфляційних втрат, 32701,12 грн. (тридцять дві тисячі сімсот одну грн. 12 коп.) 3% річних та 10815,59 грн. (десять тисяч вісімсот п`ятнадцять грн. 59 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 09.12.2020 р.

Суддя О.О. Рябцева