УХВАЛА

м. Київ

08.12.2020Справа № 910/5948/20
Суддя Мудрий С.М. розглянувши скаргу Державного підприємства "Інформаційні судові системи" на дії (бездіяльність) державного виконавця у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до Державного підприємства "Інформаційні судові системи"

про стягнення 7 262 712,91 грн.

Представники сторін:

від позивача: Дідківський О.Л. - наказ (розпорядження) №236-к від 16.03.2017, додаткова угода б/н від 10.08.2020 до трудового договору б/н від 16.03.2017;

від відповідача (скаржника): Криворучко О.В. - довіреність №100/9-20 від 20.05.2020, наказ №76-к від 14.05.2020;

від ДВС: Кузьмишин Е.М. - довіреність №000001 від 01.09.2020, посвідчення серія КВ №0720 від 12.06.2020.

встановив :

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до державного підприємства "Інформаційні судові системи" про стягнення 7 262 712,91 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 року затверджено мирову угоду, укладену між публічним акціонерним товариством "Укртелеком" та державним підприємством "Інформаційні судові системи" б/н від 07.08.2020 у справі №910/5948/20. Закрито провадження у справі № 910/5948/20.

19.11.2020 через загальний відділ діловодства суду від державного підприємства "Інформаційні судові системи" надійшла скарга на дії (бездіяльність) державного виконавця справі № 910/5948/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2020 розгляд скарги призначено на 08.12.2020.

07.12.2020 через канцелярію суду представник Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав заперечення на скаргу.

В судовому засіданні відповідач підтримав скаргу, просив суд задовольнити.

Позивач заперечив проти скарги, просив суд відмовити та подав письмові пояснення.

Представник Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заперечив проти скарги, просив суд відмовити.

Заслухавши представників сторін та представника Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), дослідивши наявні докази, суд вважає, що скарга Державного підприємства "Інформаційні судові системи" на дії та бездіяльність державного виконавця у справі 910/5948/20 не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Щодо порушення порядку відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Скаржник зазначає, що виконавчі провадження №63287753 (державний виконавець Диких О.О.), №63287767 (державний виконавець Кузьмишин Е.М.) повинні були об`єднані в одне зведене провадження, яке повинен був виконувати державний виконавець Диких О.О., оскільки, виконавче провадження №63287753 відкрито першим. Після цього всі наступні виконавчі провадження мали б бути приєднані до виконавчого провадження, яке відкрито першим, тому дії державного виконавця Кузьмишина Е.М. щодо відкриття виконавчого провадження №63309810 та накладенням арешту є незаконними та підлягають скасуванню.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Відповідно до абз. 1-5 п. 14 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження.

У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.

Постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження).

У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, зокрема, якщо боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць, при об`єднанні виконавчих проваджень у зведене в установленому розділом IV цієї Інструкції порядку можуть утворюватись виконавчі групи.

Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.

Тобто, наявність зведеного виконавчого провадження не є підставою для відмови у відкритті нового виконавчого провадження щодо одного і того ж боржника. У будь - якому випадку відкриття виконавчого провадження здійснюється перед приєднанням виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження.

Судом встановлено, що виконавче провадження №63287767 відкрито на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 11.08.2020, якою затверджена мирова угода по справі 910/5945/20, виконавче провадження №63287753 - по справі 910/6172/20, виконавче провадження №63309810 - по справі 910/5948/20.

Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження №63287767 відкрите державним виконавецем Кузьмишиним Е.М. першим - 13.10.2020 о 10:13.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

16.10.2020 винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження №63309810 на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 28.09.2020, якою затверджена мирова угода по справі 910/5948/20.

16.10.2020 державним виконавцем Кузьмишиним Е.М. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №63287767 та №63309810 у зведене виконавче провадження №63325132.

Таким чином, відкриваючи виконавче №63309810 та об`єднуючи його з виконавчим провадженням №63287767 у зведене виконавче провадження №63325132, державний виконавець Кузьмишин Е.М. діяв в межах та відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, тому доводи скаржника щодо відсутності повноважень для відкриття виконавчого провадження №63309810 державним виконавцем Кузьмишиним Е.М. є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Щодо накладення арешту на рахунки та перевірки майнового стану скаржника.

Скаржник зазначає, що державним виконавцем винесено постанову № 63309810 від 16.10.2020 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт рахунки, що містяться у банках.

Боржник зазначає, що рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» використовується ним для виплати заробітної плати працівникам підприємства, що підтверджується платіжним дорученнями з призначенням платежів «заробітня плата та аванси» та має наслідком невиплату заробітної плати працівникам, що є прямим порушенням охоронюваного законодавством конституційного права працівника на оплату праці, унеможливлює сплату єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України, податку з доходів фізичних осіб, військового збору.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

13.10.2020 та 16.10.2020 державним виконавцем направлено електронні запити №88055938 та №88286314 до Державної фіскальної служби України та Міністерства внутрішніх справ України для надання відомостей про наявні відкриті рахунки боржника в банківських установах та інформацію щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Відповідно до відповідей Державної фіскальної служби України та Міністерства внутрішніх справ України у боржника наявні рахунки в банківських установах: «Райффайзен Банк Аваль», МФО 322669 в Філія - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 351005 в АТ «УКРСИББАНК», а також легковий автомобіль та причіп.

Постановою про арешт коштів боржника ВП №63309810 від 16.10.2020 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках в МФО 380805 АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 322669 в Філія - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 351005 в АТ «УКРСИББАНК» , а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 8494346,84 грн.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 6, 10 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Згідно з ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до листів-відповідей АТ«Райффайзен Банк Аваль» №81-15-8/141869-БТ від 20.10.2020, АТ «Ощадбанк» №46-13/9478/11310-БТ від 27.10.2020, АТ «УКРСИББАНК» №29-4/47541 від 26.10.2020 банки повідомили про наявність коштів на рахунках та не зазначали про те, що рахунки боржника мають спеціальний режим використання, та не повертали постанови про арешт коштів без виконання.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 97, ст. 115 Кодексу законів про працю оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Приписами частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Отже, виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Відповідно до пункту 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 151 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби - п. 32 постанови Касаційного господарського суду Верховного Суду від 10.10.2019 по справі № 916/1572/19.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 916/73/19.

Таким чином, оскільки, державним виконавцем здійснювалася перевірка майнового стану боржника, скаржником не доведено, що рахунки в банківських установах, на які накладено арешт мають спеціальний режим використання, арешт накладено не на рахунки, а на кошти, що перебувають на рахунку в межах стягнення в строк, визначений законом, тому доводи скаржника про неправомірність накладення арешту на рахунки боржника та не перевірку майнового стану боржника є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Щодо порушення строків інформування боржника.

Боржник зазначає, що його не було повідомлено в строк, визначений Законом України «Про виконавче провадження» про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до абз.1,3 ч. 1.ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до супровідного листа від вих.№36029/10 від 16.10.2020 постанову про відкриття виконавчого провадження по справі №901/5948/20 направлено скаржнику рекомендованим поштовим відправленням на юридичну адресу, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 01601, м. Київ, вул. Лепська, буд. 18/5.

Проте, даний лист повернувся на адресу ДВС без вручення. Відповідно до довідки Ф-20 - адресат відсутній за вказаною адресою.

В судовому засіданні державний виконавець надав суду для огляду дане поштове відправлення.

Таким чином, враховуючи те, що державний виконавець належним чином виконав, покладений на нього законом обов`язок щодо направлення постанови про відкриття виконавчого провадження скаржнику на вірну адресу, тому доводи скаржника про неповідомлення в строк, визначений Законом України «Про виконавче провадження» про відкриття виконавчого провадження є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Щодо направлення виконавчою службою платіжних вимог до двох банків.

Відповідно до ч. 1, абз. 1 ч. 2, ч. 3-6 Закону України «Про виконавче провадження» Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Постановою про арешт коштів боржника ВП №63309810 від 16.10.2020 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках в МФО 380805 АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 322669 в Філія - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 351005 в АТ «УКРСИББАНК» , а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 8494346,84 грн.

Таким чином, направлення до установ банків вимог про списання коштів в сумі 8494346,84 грн. відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника.

Оскільки, дії державного виконавця Кузьмишина Е.М. Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження №63309810 та про накладення арешту від 16.10.2020 є обґрунтованими та вчинені в межах Закону України «Про виконавче провадження», тому вимоги про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження №63309810 та про накладення арешту від 16.10.2020 не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, скарга Державного підприємства "Інформаційні судові системи" на дії та бездіяльність державного виконавця у справі 910/5948/20 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.13, 74, 79, 234, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державному підприємству "Інформаційні судові системи" в задоволенні скарги на дії та бездіяльність Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у справі 910/5948/20.

2. Повідомити учасників справи, що інформація по справі, що розглядається, доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/fair/.

3. Повідомити учасників справи, що відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

4. Повідомити учасників справи, відповідно до ст. 256 ГПК України, ухвала про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця підлягає оскарженню.

Суддя С.М. Мудрий