УХВАЛА

м. Київ

10.12.2020Справа № 910/19108/20

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАРСОФТ"

до Міністерства у справах ветеранів України

про визнання результатів процедури закупівлі недійсними та скасування протоколів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛАРСОФТ" (далі - позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Міністерства у справах ветеранів України (далі - відповідач, Міністерство) про:.

- визнання недійсними результати спрощеної/допорогової закупівлі послуг по закупівлі послуг з постачання комплексної системи автоматизації фінансово-господарської діяльності для бюджетних установ з очікуваною вартістю 166 000 грн. 00 коп. (з ПДВ) за кодом ДК 021:2015:48440000-4: Пакети програмного забезпечення для фінансового аналізу та бухгалтерського обліку (посилання на сторінку веб-порталу електронної системи закупівель Prozorro в мережі lHTepHeT:https://prozorro.gov.ua/tender/ UA-2020-10-26-000059-b), які проведені Міністерством у справах ветеранів України

- визнання протиправним та зобов`язання Міністерство ветеранів України скасувати протокол щодо прийняття рішення уповноваженою особою Замовника від 23.11.2020 № 45 про відхилення пропозиції учасника ТОВ «Соларсофт»;

- визнання протиправним та зобов`язання Міністерство ветеранів України скасувати протокол щодо прийняття рішення уповноваженою особою від 23.11.2020 № 47 про визначення переможцем спрощеної процедури закупівлі UA-2020-10-26-000059-b згідно з предметом закупівлі ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - ДК 021:2015: 48440000-4: Пакети програмного забезпечення для фінансового аналізу та бухгалтерського обліку (Постачання комплексної системи автоматизації фінансово-господарської діяльності для бюджетних установ) визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕЛЕКТ-СЕРВІС".

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що вказаний позов не підлягає прийняттю до розгляду, зважаючи на наступне.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Разом з тим, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (наприклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також запроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику (частина 1 статті 4 Закону України «Про запобігання корупції»).

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

За приписами статті 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, де суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 цього Кодексу).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (переважно майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Орган виконавчої влади або місцевого самоврядування у відносинах щодо організації та порядку проведення торгів (тендеру) діє як суб`єкт владних повноважень і спори щодо оскарження рішень чи бездіяльності цих органів до виникнення договірних правовідносин між організатором та переможцем цього тендеру відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

У пункті 10 частини 1 статті 20 ГПК України зазначено, що до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій.

Рішення Уповноваженої особи Міністерства, оформлене протоколом № 45 від 23.11.2020, та рішення Уповноваженої особи Міністерства, оформлене протоколом № 47 від 23.11.2020, є зазначеним у пункті 10 частини 1 статті 20 ГПК України рішенням суб`єкта владних повноважень, прийнятим на виконання його владних управлінських функцій. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 29.01.2019 в справі № 819/829/17 (К/9901/42669/18) та від 14.05.2019 у справі № 918/843/17.

З системного аналізу викладеного слідує, що спір у даній справі, підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Керуючись статтями 20, 175, 231-235, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У відкритті провадження в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАРСОФТ" до Міністерства у справах ветеранів України про визнання результатів процедури закупівлі недійсними та скасування протоколів відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили 10.12.2020 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ