ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"11" грудня 2020 р.Справа № 922/4004/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМЕКС"
до Компанії "МАСКЕТ"
про стягнення 17005,54 Євро (еквівалент 559312,21 грн.)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОМЕКС" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Компанії "Маскет" про стягнення 17005,54 Євро (еквівалент 559312,21 грн.) за контрактом № 28-03/2017.

Дослідивши позовну заяву, суд зазначає наступне.

Як вбачається із поданої позовної заяви місцезнаходженням відповідача є Польща, тобто останній є нерезидентом України.

Стосовно підсудності (підвідомчості) даного спору господарського суду Харківської області, заявником було зазначено про те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 76 ЗУ "Про міжнародне приватне право", суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України.

Таким чином, заявник вказує на те, що оскільки останньому було завдано збитки, позивач має право на звернення до суду саме на території України.

В свою чергу позивач також зазначає, що оплата за товар, згідно укладеного з відповідачем контракту відбувається шляхом зарахування грошових коштів на рахунок позивача, відкритий у місті Харків.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що останнім правомірно обрано підвідомчість даного спору та подано позов до господарського суду Харківської області.

Проте суд не погоджується із такими твердженнями позивача та вважає, що останній вільно тлумачить норми законодавства, з огляду на наступне.

У пункті 7.2. контракту №28-03/2017 від 28.03.2017 сторони узгодили, що у разі виникнення суперечок або розбіжностей за дійсним контрактом або пов`язаних з ним, сторони приймуть усі заходи до їх врегулювання шляхом переговорів. У випадку, якщо домовленість не буде досягнутою, суперечки та розбіжності підлягають розгляду в Східному Арбітражному суді при Торгівельно-Промисловій палаті в місті Києві, у відповідності до правил судочинства цього суду.

Згідно із ч. 5 ст. 4 ГПК України угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном; спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітраж - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

Згідно із ст. 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі.

При цьому, право сторін погодити передачу спорів, які можуть виникнути між ними з укладеного правочину чи стосовно такого правочину, на розгляд арбітражу ґрунтується на вільному волевиявленні, тобто сторони такого правочину на власний розсуд вирішують питання щодо укладення арбітражної угоди та, відповідно, визначення арбітражу.

За змістом пункту 7 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право " суди можуть приймати до свого провадження та розглядати справи з іноземним елементом, однак наведене не стосується тих випадків, коли між сторонами спору укладено арбітражну угоду, яка є дійсною, не втратила чинність та щодо якої не встановлено неможливості її виконання, оскільки суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, зобов`язаний, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу.

Також судом не приймається посилання на п. 3 ч. 1 ст. 76 ЗУ "Про міжнародне приватне право", відповідно до якого суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України, з огляду на наступне.

Як вбачається із позовної заяви, підставою для звернення до суду слугувало не виконання відповідачем умов контракту № 28-02/2017 від 28.03.2017 року в частині оплати товару.

Отже в даному випадку предметом спору є стягнення коштів за контрактом, а не стягнення збитків, в той час, як вже було зазначено, умовами контракту сторони визначили вирішення спорів у Східному Арбітражному суді при Торгівельно-Промисловій палаті в місті Києві.

Відповідно до норм пункту 1 статті ІІ Конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень, пункту 1 статті IV Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж, статті 9 Конституції України, частини 2 статті 13, статей 15, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) державний суд не може нехтувати як визначеними сторонами умовами договору, так і положеннями законодавства, які визначають обов`язковість виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору.

Уклавши арбітражне застереження, позивач реалізував своє волевиявлення на звернення до міжнародного комерційного арбітражу і повинен виконувати обов`язки, які випливають з арбітражного застереження.

Реалізація сторонами права на укладення арбітражної угоди щодо передачі спорів, які виникнуть з укладеного ними правочину чи у зв`язку з ним, на розгляд арбітражу не є відмовою від права на звернення до господарського суду, оскільки являє собою вибір сторонами такого правочину одного із способів реалізації права на звернення за захистом своїх прав.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 3 червня 2020 року у справі №908/1481/19, у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 904/4384/17.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно із ч. 6 ст. 175 ГПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За викладених обставин, з урахуванням правил визначення підсудності, принципу імунітету та автономії арбітражної угоди, суд відмовляє у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, оскільки заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства України, так як спір не підвідомчий господарським судам України.

Позивач має право звернутися із позовом до Східного Арбітражного суду при Торгівельно-Промисловій палаті в місті Києві, визначеного умовами укладеного контракту або до компетентного суду за місцезнаходженням відповідача.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що п. 2 ч. 2 ст. 43 ГПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

В даному випадку заявником вже не вперше подається аналогічний позов з одним і тим самим предметом та підставами та до одного і такого самого відповідача.

Так, ухвалою суду від 25.11.2020 року по справі № 922/3591/20 вже було відмовлено у прийнятті позовної заяви, поданої з аналогічним предметом, підставами та до такого самого відповідача. Вищезазначена ухвала не оскаржувалась в апеляційному порядку та набрала законної сили

Керуючись 3, 4, 29, 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Домекс" до Компанії "Маскет" про стягнення 17005,54 Євро (еквівалент 559312,21 грн.).

Повернути позовну заяву та додані до неї документи на 40 арк.

Ухвала набирає чинності з моменти її підписання.

Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено в порядку, передбаченому статтями 255-256 ГПК України.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Ухвалу підписано 11.12.2020 року.

Суддя Н.С. Добреля