ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" листопада 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1728/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання Кожухарь Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Білецького Руслана Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до відповідача Фізичної особи-підприємця Юрченка Максима Юрійовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 )

про розірвання договору та стягнення 40000 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Юрченко М.Ю., особисто

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Білецький Руслан Юрійович звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Юрченка Максима Юрійовича про розірвання договору на надання WEB послуг та стягнення 40000 грн. боргу за надані послуги.

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Білецького Руслана Юрійовича обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором на надання WEB послуг №14/05/2020 від 14.05.2020.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 22.07.2020 о 09:50.

Ухвалою суду від 22.07.2020 відкладено підготовче засідання на 08.09.2020 О 10:45.

08.09.2020 за вх.№23752/20 до суду від відповідача надійшов відзив та додаткові документи, які у підготовчому засіданні 08.09.2020 судом у протокольній формі залучені до матеріалів справи. У поданому відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне:

- сторонами було узгоджено етапи виконання договору, контентплан, стратегія рекламної кампанії та поточні результати виконаних робіт;

- позивачу надсилались відеозвіти та фотозвіти щодо поточних результатів, проекти флаєрів, візиток та іншої продукції;

- 19.06.2020 складено акт прийому-передачі виконаних робіт, але позивач відмовився від його підписання.

У підготовчому засіданні 08.09.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 29.09.2020 о 12:30.

18.09.2020 за вх.№24705/20 до суду від позивача надійшли заперечення на відзив, які у підготовчому засідання 29.09.2020 залучено судом до матеріалів справи. У поданих запереченнях на відзив позивач, зокрема, стверджує, що:

- 27.05.2020 позивач надіслав відповідачу заяву про розірвання укладеного договору, після чого за посиланнями позивач він був видалений відповідачем з робочого чату;

- відповідач не підтвердив факт передачі будь-якої інформації за умовами договору, в тому числі контентплану;

- у позивача відсутній акаунт в соціальних мережах, в тому числі мережі Інстаграм, як ствердив відповідач у відзиві;

- позивач вважає договір між сторонами розірваним в односторонньому порядку з боку позивача 06.06.2020.

29.09.2020 за вх.№25783/20 до суду від відповідача надійшли додаткові документи, а саме висновок експерта судової комп`ютерно-технічної експертизи, який у підготовчому засіданні 29.09.2020 залучений судом до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 29.09.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 06.10.2020 о 15:30.

05.10.2020 за вх.№26296/20 до суду від позивача надійшли пояснення щодо висновку експерта №20-5282, в яких позивач зазначає наступне:

- судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування;

- не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву «висновок судового експерта» або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов`язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи.

У зв`язку із перебуванням судді Бездолі Ю.С. на лікарняному з 05.10.2020, підготовче засідання 06.10.2020 о 15:30 не відбулось. Після виходу судді з лікарняного, ухвалою суду від 26.10.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі №916/1728/20 на 30 днів; призначено підготовче засідання на 04.11.2020 о 15:00.

У підготовчому засіданні 04.11.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 185 ГПК України про закриття підготовчого провадження та призначення справи №916/1728/20 до судового розгляду по суті на 18.11.2020 о 16:30.

У підготовчі та судові засідання позивач не з`явився. Судом були вжиті всі можливі заходи належного повідомлення відповідача про розгляд судом господарської справи, час та місце засідань, про що свідчать відповідні поштові повідомлення та телефонограми. Суд виходить з того, що учасники справи в господарському процесі мають вчиняти належні дії щодо ефективного використання належних їм процесуальних прав та виконання належних обов`язків, а господарський суд, повідомляючи учасників справи, зі свого боку забезпечує їм належні процесуальні гарантії на участь у розгляді справи.

Справа №916/1728/20 розглядалась судом в період оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, під час якого законодавцем змінювався порядок обчислення процесуальних строків при розгляді господарської справи.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України від 18.06.2020 №731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17.07.2020, процесуальні строки, які були продовжені, зокрема відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У визначений Законом України від 18.06.2020 №731-IX строк (до 06.08.2020 включно) від сторін не надійшло інших заяв/клопотань, в тому числі пов`язаних із вчиненням якихось процесуальних дій у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином.

Керуючись головною метою внесених законодавцем змін до господарського процесуального законодавства у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином, господарський суд при розгляді даної справи та інших справ, які перебували та перебувають в провадженні суду в період дії загальнодержавного карантину - керується головними завданнями господарського судочинства та водночас важливістю не формального дотримання процесуальних строків розгляду справи, обчислення яких в період карантину законодавцем змінювалось із визначенням критеріїв оцінки - забезпечення учасникам справ можливості отримати повний та справедливий розгляд господарських справ по суті виниклих між сторонами спірних правовідносин. Господарський суд зі свого боку забезпечив учасникам справи можливість вчинити процесуальні дії повної мірою задля забезпечення гарантованого Конституцією України та Європейською конвенцією права на справедливий суд, а також забезпечення учасникам справ процесуальних гарантій на отримання справедливого, незалежного та неупередженого судочинства.

У судове засідання 18.11.2020 представник позивача не з`явився, про час та місце судового засідання належним чином повідомлений. При цьому, 21.07.2020 за вх.№19208/20, 08.09.2020 за вх.№23730/20 та 18.09.2020 за вх.№24703/20 до суду від позивача надійшли заяви про розгляд справи без участі його представника, які у протокольній формі задоволено судом.

У судовому засіданні 18.11.2020 представник відповідача заперечив проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, господарський суд встановив:

14.05.2020 між Фізичною особою-підприємцем Юрченко Максимом Юрійовичем (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МИСТЕР ЖУК» (замовник) укладено договір на надання WEB послуг №14/05/2020, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується упродовж дії цього договору, за завданням замовника, забезпечити надання послуг (виконання робіт) щодо послуг з налаштування і супровід таргетованної реклами, розробки трьох рекламних компаній, рекламних банерів, цільової аудиторії, рекламних текстів, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити робочі години залучених фахівців (належним чином надані послуги (виконані роботи) в порядку та на умовах, визначених даним договором.

Згідно з п.1.2 договору сторони погодили, що предмет договору може бути розширено шляхом підписання додатків до цього договору.

У відповідності до п.2.1 договору вартість послуг, що надаються замовнику розрахована за каскадною знижкою, зокрема, вартість послуг в перший місяць супроводження складає 40000 грн. та включає в себе, зокрема, розробку стратегії та налаштування реклами з кабінету замовника, розробку банерів для реклами, погодження реклами з платформою Інстаграм, Фейсбук, разробку квиза та його наповнення.

Відповідно до п.п. 2.2-2.4 договору оплата за цим договором здійснюється замовником у національній валюті України (гривня) на розрахунковий рахунок виконавця. Сторони погодились, що оплата за цим договором буде здійснюватись наступним чином: передоплата повна 100% 40000 (сорок тисяч) грн. Кожна наступна оплата замовлення буде проведена після погодження з замовником належного виконання попереднього етапу. Якщо в процесі надання послуг за цим договором сторонами буде визначена необхідність будь-якої зміни умов надання послуг, необхідність виконання додаткових послуг на вимогу замовника у порівнянні з узгодженими структурою, концепт-дизайном, то послуги надаються на підставі додаткової угоди до цього договору та оплачуються додатково. Засвідченням факту належного надання послуг (виконання робіт) за цим договором є акт, підписаний уповноваженими представниками сторін. Виконавець складає акт щомісяця до 5 (п`ятого) числа наступного за звітним місяцем, в якому визначає повний перелік послуг (робіт), які були надані протягом звітного місяця кожним окремим спеціалістом. Акт підписується замовником протягом 7 (семи) робочих днів з моменту отримання від виконавця двох підписаних примірників акту за умови відсутності недоліків наданих послуг (виконаних робіт). У випадку відмови замовника від підписання акту, сторони погоджують додаткові строки для усунення виявлених недоліків.

Згідно з п.3.2 договору сторонами узгоджено, що обмін інформацією в процесі виконання цього договору відбувається шляхом направлення листів електронною поштою (email) уповноваженим особам сторін (координаторам), призначених з метою координації виконання умов цього договору.

У відповідності до п.п. 3.8, 3.10 договору замовник має право ініціювати дострокове припинення надання послуг за цим договором та його додатками, у будь-який час, за умови письмового повідомлення виконавця за 10 (десять) календарних днів до дати дострокового припинення надання послуг та оплатити фактично витрачений час фахівцями виконавця (надані послуги/виконані роботи), а також компенсувати виконавцю усі документально підтверджені збитки та/або документально підтверджені штрафні санкції третіх осіб, залучених до надання таких послуг, спричинені такою відмовою. У разі дострокового припинення надання послуг за цим договором, виконавець повертає замовнику частину отриманих коштів, з вирахуванням вартості фактично відпрацьованих годин (наданих послуг/виконаних робіт). Виконавець гарантує повну відповідність наданих послуг (виконаних робіт) технічним вимогам, викладеним у додатку 1 та додатку 2.

За п.п. 4.1, 4.2 договору у випадку порушення договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України. Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

Відповідно до п.8.1 договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020, але у будь-якому випадку до повного закінчення і виконання сторонами своїх зобов`язань. Цей договір може бути продовжено шляхом підписання відповідного додатку до договору.

Сторонами у справі не заперечується факт укладання договору між замовником - Фізичною особою-підприємцем Білецьким Русланом Юрійовичам та виконавцем - Фізичною особою-підприємцем Юрченко Максимом Юрійовичем, тоді як у договорі помилково зазначено замовником - Товариство з обмеженою відповідальністю «МИСТЕР ЖУК».

Як вбачається з наявних матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем перераховано на рахунок відповідача 20100,50 грн. за платіжним дорученням №Р24А349974127С51674 від 14.05.2020 та 20100,50 грн. за платіжним дорученням №Р24А359395571С21829 від 19.05.2020.

27.05.2020 позивачем направлено на адресу відповідача заяву про ініціювання дострокового припинення надання послуг за договором на надання WEB послуг №14/05/2020 від 14.05.2020 та його додатками.

На підтвердження обставин, з якими позивач пов`язує обґрунтованість заявлених позовних вимог у даній справі, позивачем надано до суду наступні документи:

- скриншот екрану з переписки;

- договір на надання WEB послуг №14/05/2020 від 14.05.2020;

- заяву від 27.05.2020 про ініціювання дострокового припинення надання послуг за договором;

- платіжні доручення №Р24А349974127С51674 від 14.05.2020 на суму 20100,50 грн. та №Р24А359395571С21829 від 19.05.2020 на суму 20100,50 грн.

На спростування доводів позивача відповідачем надано до суду наступні документи:

- диск з доказами виконання робіт за договором;

- акт №1 прийму-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який позивачем не підписано;

- заяву відповідача до ОНДІСЕ про проведення експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів від 27.08.2020;

- висновок експерта №20-5282 від 23.09.2020 судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів;

- дублікат квитанції №0.0.,1 від 15.09.2020 із призначенням платежу: «за судові експертизи від 20.5282(44), 01.09.2020, Юрченко Максим Юрійович код НОМЕР_3 ».

Неповернення відповідачем сплаченої за договором на надання WEB послуг №14/05/2020 від 14.05.2020 передоплати стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

У висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №20-5282 від 23.09.2020 судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів за заявою Юрченко Максима Юрійовича, зазначено, що в пам`яті наданого на дослідження апарату стільникового зв`язку «Google» було виявлено встановлене програмне забезпечення «Telegram» з чат-перепискою «Проект Мистер Жук маникюр …» за період часу з 11 травня 2020 року по 25 серпня 2020 року; за допомогою програмного продукту «Mozilla Firefox» було здійснено відвідування вказаної у заяві сторінки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зазначено, що вона існує в мережі Інтернет, завантажується та дозволяє її переглядати; вказано, що серед усіх користувачів, які вели чат-переписку під назвою « Проект Мистер Жук маникюр… » було виявлено користувача « Руслан Мистер Жук » у якого в інформації міститься номер телефону НОМЕР_4 , що був вказаний у питаннях заяви (як контакт позивача у справі); виявлену усю чат переписку було скопійовано на оптичний носій.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003).

В Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є принцип верховенства права.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч.2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

За ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінюючи наявні докази в їх сукупності, з урахуванням обраних позивачем предмету та підстав позовних вимог у даній справі, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог та відповідну відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

За ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Частиною першою ст. 99 ГПК України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Позивач стверджує, що відповідачем порушено умови договору на надання WEB послуг №14/05/2020 від 14.05.2020, а саме не надано послуги, передбачені договором, а позивачем не отримано вказані послуги. Окрім того, позивач посилається на те, що його видалено з робочого чату.

Натомість, обставини, встановлені висновком експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №20-5282 від 23.09.2020, спростовують доводи позивача та засвідчують факт надання відповідачем позивачу WEB послуг.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Доводи позивача про те, що не може вважатися актом судової експертизи висновок, наданий заявникові на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву «висновок судового експерта» або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов`язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи, - не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються змістом ч.1 ст. 99, ст. 101 ГПК України, за якими кожен учасник справи може надати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, а судом призначається експертиза у разі ненадання такого висновку жодною із сторін (з урахуванням наявності потреби у призначенні такої експертизи) або у разі якщо такі висновки надані одночасно обома сторонами спору і викладені у них відомості суперечать один одному.

За таких обставин, господарський суд вважає, що позивачем не доведено заявлені позовні вимоги в частині того, що відповідачем було порушено умови договору в той спосіб, як вважає позивач, не доведені позивачем і доводи про ухилення відповідача від виконання зобов`язань або не відпрацювання суми авансу, сплаченого позивачем за договором.

Інші наявні в матеріалах справи документи не спростовують вищевикладені висновки суду про недоведеність та відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог Фізичної особи-підприємця Білецького Руслана Юрійовича про повернення суми сплаченого авансу та розірвання договору, а отже у позові позивача судом відмовляється.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Білецького Руслана Юрійовича відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 03 грудня 2020 р.

Суддя Ю.С. Бездоля