РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.11.2020Справа № 910/6225/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "АНТОНОВ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛАНТОРГ"

про стягнення 2795305,97 грн

представники сторін:

від позивача: Наливайко Д.О.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "АНТОНОВ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛАДІУМ ПЛЮС" про стягнення 2795305,97 грн заборгованості, з яких: грошові кошти у розмірі 2788430,27 грн як дохід, отриманий за зберігання нафтопродуктів у період з 01.07.2019 по 31.10.2019; 6875,70 грн - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №9.2405.2019 від 15.08.2019 про надання послуг з операційного обслуговування функціонування складу нафтопродуктів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2020 позовну заяву Державного підприємства "АНТОНОВ" залишено без руху.

25.05.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 01.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 23.06.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 відкладено підготовче засідання у справі № 910/6225/20 на 07.07.2020, клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково, витребувано у відповідача інформацію та документальні підтвердження про отримані доходи за зберігання нафтопродуктів будь-якими юридичними та фізичними особами, з якими ТОВ "ПАЛАДІУМ ПЛЮС" укладено договори на зберігання нафтопродуктів на складі ДП "АНТОНОВ" за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, смт. Гостомель, вул. Автодорожна, буд. №1-А, за період з 01.07.2019 по 01.05.2020 включно та про розміри доходів, отриманих ТОВ "ПАЛАДІУМ ПЛЮС" за надання будь-яких інших послуг чи виконання будь-яких робіт за вказаний період.

Протокольною ухвалою від 07.07.2020 продовжено підготовче провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання у справі на 21.07.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 21.07.2020 змінив найменування відповідача - з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛАДІУМ ПЛЮС" (03039, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГОЛОСІЇВСЬКА, будинок 7, корпус 3) на Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛАНТОРГ" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Володимира Мономаха, 5), відклав підготовче засідання у справі №910/6225/20 на 03.09.2020 та повторно витребував у відповідача - ТОВ "КЛАНТОРГ" інформацію та документальні підтвердження про отримані доходи за зберігання нафтопродуктів будь-якими юридичними та фізичними особами, з якими ТОВ "ПАЛАДІУМ ПЛЮС" укладено договори на зберігання нафтопродуктів на складі ДП "АНТОНОВ" за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, смт. Гостомель, вул. Автодорожна, буд. №1-А, за період з 01.07.2019 по 01.05.2020 включно та про розміри доходів, отриманих ТОВ "ПАЛАДІУМ ПЛЮС" за надання будь-яких інших послуг чи виконання будь-яких робіт за вказаний період (надати первині документи, договори, акти тощо).

Протокольною ухвалою від 03.09.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.10.2020.

Протокольною ухвалою від 01.10.2020 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 22.10.2020.

Судове засідання у справі №910/6225/20, призначене на 22.10.2020, знято з розгляду.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.10.2020 призначив судове засідання по суті у справі №910/6225/20 на 24.11.2020.

Представник відповідача у судове засідання 24.11.2020 не з`явився. З метою повідомлення відповідача про розгляд справи по суті ухвали суду від 03.09.2020, від 04.11.2020 направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження позивача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Конверт з ухвалою суду від 03.09.2020 був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку.

Відповідно до інформації розміщеної на офіційному сайті ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження поштового відправлення № 686 з направлення відповідачу ухвали суду від 04.11.2020, остання відповідачу не вручена.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку Суд застосовує як джерело права, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 41 рішення ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, заява № 3236/03).

Судом встановлено, що відповідач в розумні інтервали часу не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Окрім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті без участі представника відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач наданим йому процесуальним правом, передбаченим ст.165, ст.178 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов не скористався.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 24.11.2020 представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд позов задовольнити.

У судовому засіданні 24.11.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №160543539 від 21.03.2019 та договором купівлі-продажу майна від 07.02.2019 позивачу на праві власності належить склад паливно-мастильних матеріалів потужністю до 100 тисяч тон в рік, який розташований за адресою: Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Гостомель, вулиця Автодорожна, будинок №1-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №109.

15.08.2019 між Державним підприємством "АНТОНОВ" (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАЛАДІУМ ПЛЮС", змінено найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛАНТОРГ" (виконавець, відповідач) укладений договір №9.2405.2019 про надання послуг з операційного обслуговування функціонування складу нафтопродуктів (надалі - договір), за умовами якого виконавець приймає на себе зобов`язання надавати замовнику комплексну послугу (надалі-послуга) з операційного обслуговування функціонування складу нафтопродуктів - цілісного майнового комплексу, який розташований за адресою: Київська область, смт. Гостомель, вул.. Автошляхова, 1-А та належить на праві власності Замовнику (надалі-склад), а також інші пов`язані з цим послуги, визначені в даному договорі (надалі-послуги), а замовник, у свою чергу, зобов`язується приймати надані послуги та оплачувати їх на умовах та у порядку, що передбачені цим договором (п.1.1. договору).

Замовник також приймає на себе зобов`язання з оплати (компенсації) витрат виконавця, пов`язаних з виконанням послуг, у порядку та на умовах, що передбачені даним договором (пп.1.1.1. договору).

Виконуючи зобов`язання, передбачені пп.1.2.1, 1.2.4 п.1.2. розділу 1 цього договору, виконавець, у відносинах з третіми особами, діятиме від імені замовника. Замовник у безумовному порядку приймає на себе зобов`язання делегувати виконавцеві та оформити належним чином всі необхідні для цього повноваження в найкоротший строк з моменту підписання цього договору.

Відповідно до п.1.5. договору, зважаючи, що до підписання даного договору виконавець здійснював експлуатацію складу та надавав послуги з зберігання палива та на складі є залишки палива клієнтів сторони домовилися про наступне:

Вартість послуги за період з 01.07.2019 по 31.08.2019 визначається як різниця від розміру фактичних витрат виконавця на утримання складу і розміром доходу отриманого від клієнтів. Зазначені витрати та їх розміри повинні бути погоджені сторонами за період з 01.07.2019 по 31.08.2019 до 15.09.2019, шляхом укладання відповідних додаткових угод якими буде визначена вартість послуги та терміни оплати (пп.1.5.1. договору).

Сторони домовилися що за сприянням виконавця, договори з клієнтами укладеними від імені виконавця будуть переоформлені на замовника як надавача послуг з зберігання палива. Сторони прикладуть всі зусилля для укладання таких договорів у серпні 2019 року (пп.1.5.2. договору).

Згідно із п.2.1. договору, не пізніше 5 робочого дня кожного календарного місяця, що слідує за звітнім календарним місяцем (тобто календарним місяцем, в якому надавалися послуги), виконавець надаватиме замовнику підписаний виконавцем у двох примірниках Акт приймання-передачі послуг, (надалі - акт приймання-передачі послуг) за відповідний звітній календарний місяць.

Відповідно до п.2.2. договору в Акті приймання-передачі послуг зазначається період надання послуг, їх вартість та розрахунок, а також підтверджується що послуги за відповідний період надано належним чином.

Згідно із п.2.3. договору протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання кожного відповідного акту приймання-передачі послуг замовник повинен підписати такий акт приймання-передачі послуг, повернувши один примірник підписаного акту приймання-передачі послуг виконавцю або відмовитися від його підписання у письмовій формі, направивши виконавцю свої обґрунтовані письмові зауваження або коментарі до змісту отриманого від виконавця Акту приймання-передачі послуг.

Якщо протягом 7 (семи) робочих днів з дня отримання акту приймання-передачі послуг замовник не підписав такий акт приймання-передачі послуг, або не повідомив виконавця про відмову від його підписання у передбаченому даним договором порядку, зазначений акт приймання-передачі послуг вважається узгодженим та затвердженим замовником, а вказані в такому акті послуги надані виконавцем належним чином та прийняті замовником (п.2.5. договору).

Згідно із п.5.1. договору, вартість послуг визначається за календарний місяць, за виключенням періоду липень-серпень 2019 року. Вартість послуг за період липень-серпень 2019 року визначається відповідно до пункту 1.5.1. цього договору. Вартість послуг за періоди починаючи з 01.09.2019 буде визначена сторонами до 01.10.2019.

У пункті 5.2. договору, сторони домовились, що виконавцем можуть бути понесені додаткові витрати, пов`язані з виконанням договору, що не передбачені в п.5.1. розділу 5 цього договору і які безпосередньо пов`язані з підтриманням належного технічного стану обладнання складу, котрі повинні бути відшкодовані йому замовником.

Сторони погодили що для оперативного вирішення технічних питань, пов`язаних з функціонуванням складу, замовник протягом строку дії договору, перераховує виконавцю авансовий платіж у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч гривень), який використовується виключно для вирішення оперативних питань щодо забезпечення та підтримання належного технічного (робочого) стану обладнання складу (пп.5.2.1. договору).

Пунктом п.5.3. договору, замовник зобов`язаний оплатити вартість послуг виконавця, визначену у п. 5.1. розділу 5. цього договору протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі послуг за звітний місяць.

У пункті 6.1. договору сторони погодили, що у разі необхідності замовник надасть виконавцю право на укладення від імені замовника договорів про надання послуг зі зберігання палива, на погоджених із замовником умовах.

Для реалізації пункту 6.1. цього договору замовник делегує у встановленому законом порядку виконавцю повноваження щодо укладання договорів послуг зберігання нафтопродуктів (п.6.2. договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2019. Відповідно до частини третьої статті 631 Цивільними кодексу України сторони домовилися, що умови договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, а саме з 01.07.2019.

Додатковою угодою №2 сторони дійшли згоди викласти пункти 1.5.1., 5.1. у наступній редакції:

п.1.5.1. Вартість послуг виконавця визначається як затрати понесені виконавцем у зв`язку з наданням послуг з врахуванням прибутку у розмірі 10 відсотків. Калькуляція вартості послуг буде погоджена сторонами до 30.09.2019.

Враховуючи що доходи та розходи від операцій з зберігання палива відносяться до доходів та розходів замовника, розрахунок за надані послуги буде здійснюватися з врахуванням доходу отриманого виконавцем, за зберігання палива та відповідних затрат понесених виконавцем пов`язаних з зберіганням палива та інших доходів пов`язаних з використанням складу. Вартість надання послуг визначається щоквартально. Періодом надання послуг є квартал. Допускається проведення взаємозаліків.

п.5.1. Вартість послуг визначається за календарний квартал. Вартість послуг визначається відповідно до пункту 1.5.1. цього договору. Вартість послуг щоквартально повинна бути погоджена сторонами до 5 числа місяця наступного за звітним кварталом, про що підписується відповідна додаткова угода.

Також у пункті 2 додаткової угоди №2 сторони вирішили доповнити договір пунктом 5.5. у наступній редакції:

Замовник сплачує аванс за надані послуги у період з 01.07.2019 - 30.09.2019 у розмірі 900000 грн до 30.09.2019.

Сторони відповідно до пункту 1.5.1. договору до 05.10.2019 визначать вартість послуг за вищезазначений період.

Додатковою угодою №3 від 30.10.2019 сторони виклали пункт 1.5.1. договору у наступній редакції:

Вартість послуг виконавця визначається як затрати понесені виконавцем у зв`язку наданням послуг з врахуванням прибутку у розмірі 10 відсотків. Калькуляція вартості послуг буде погоджена сторонами до 05.11.2019.

Враховуючи що доходи від операцій з зберігання палива відносяться до доходів та витрат замовника, розрахунок за надані послуги буде здійснюватись з врахуванням доходу отриманого виконавцем за зберігання палива та відповідних витрат понесених виконавцем пов`язаних з зберіганням палива та інших доходів пов`язаних із використанням складу.

Обліковим періодом надання послуг по договору є чотири календарні місяці, якщо сторони не визначать інше. Допускається проведення взаємозаліків.

Також у додатковій угоді сторони дійшли згоди викласти пункт 5.1. договору в наступній редакції:

Вартість послуг визначається відповідно до п.1.5.1 цього договору та повинна бути погоджена сторонами до 5 числа місяця наступного за звітним чотирьохмісячним періодом, про що підписується відповідна додаткова угода.

Додатковою угодою №3 сторони дійшли згоди виключити пункт 5.2.1., пункт 5.2.2 та пункт 5.5. договору.

Згідно із додатком від 05.11.2019 до додаткової угоди сторонами погоджено вартість послуг за період з 01.07.2019 по 31.10.2019 в калькуляції вартості послуг з операційного обслуговування функціонування складу нафтопродуктів.

Згідно Калькуляцією у період з 01.07.2019 по 31.10.2019 доходи становлять 2788430,27 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що оскільки ДП "АНТОНОВ" являється власником складу і надавачем послуг з приймання, зберігання, відпуску нафтопродуктів, то грошові кошти (доходи), одержані від фізичних та/або юридичних осіб (плата за зберігання), належать позивачу, про що також визначено в абзаці 2 пункту 2 додаткової угоди №3 від 30.10.2019 до договору. У зв`язку із наведеним, визначена у Калькуляції вартість доходів у сумі 2788430,27 грн належить позивачу та підлягає сплаті відповідачем на користь позивача.

25.02.2020 позивач направив відповідачу вимогу №126/2351-20 від 24.02.2020, у якій позивач вимагав у семиденний строк з моменту отримання вимоги перерахувати на його рахунок грошові кошти в розмірі 2788430,27 грн як дохід, отриманий за зберігання нафтопродуктів на складі позивача.

У відповіді на вимогу (вих. № від 05.03.2020), відповідач зазначив, що вимога позивача про сплату грошових коштів в розмірі 2788430,27 грн не відповідає умовам договору.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від повернення позивачу грошових коштів (доходів), отриманих за зберігання нафтопродуктів на складі в розмірі 2788430,27 грн, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 2788430,27 грн як дохід, отриманий за зберігання нафтопродуктів у період з 01.07.2019 по 31.10.2019, а також 3% річних у сумі 6875,70 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно із ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Спір у даній справі виник у зв`язку із тим, що як стверджує позивач, відповідач ухиляється від повернення позивачу грошових коштів (доходів), отриманих за зберігання нафтопродуктів на складі в розмірі 2788430,27 грн.

Проаналізувавши укладений між сторонами договір №9.2405.2019 про надання послуг з операційного обслуговування функціонування складу нафтопродуктів від 15.08.2019, судом встановлено, що умовами вказаного договору сторони погодили, що відповідач надає позивачу послуги з операційного обслуговування функціонування складу нафтопродуктів - цілісного майнового комплексу, який розташований за адресою: Київська область, смт. Гостомель, вул. Автошляхова, 1-А та належить на праві власності позивачу, а також інші пов`язані з цим послуги, визначені в даному договорі. У свою чергу позивач, за умовами договору, взяв на себе зобов`язання приймати надані відповідачем послуги та оплачувати на умовах та у порядку, що передбачені цим договором.

У розділі другому договору сторони погодили порядок передачі та приймання послуг; ціну договору та порядок розрахунків сторони визначили у розділі 5 договору.

Також у пункті 1.5.1. договору (у редакції додаткової угоди №3 від 30.10.2019) сторонами визначено, що вартість послуг відповідача визначається як затрати понесені відповідачем у зв`язку наданням послуг з врахуванням прибутку у розмірі 10 відсотків. Калькуляція вартості послуг буде погоджена сторонами до 05.11.2019.

Враховуючи що доходи від операцій з зберігання палива відносяться до доходів та витрат позивача, розрахунок за надані послуги буде здійснюватись з врахуванням доходу отриманого відповідачем за зберігання палива та відповідних витрат понесених відповідачем пов`язаних з зберіганням палива та інших доходів пов`язаних із використанням складу.

Пунктом 5.1. договору (у редакції додаткової угоди №3 від 30.10.2019) сторони визначили, що вартість послуг визначається відповідно до п.1.5.1 цього договору та повинна бути погоджена сторонами до 5 числа місяця наступного за звітним чотирьохмісячним періодом, про що підписується відповідна додаткова угода.

Згідно із додатком від 05.11.2019 до додаткової угоди сторонами погоджено вартість послуг за період з 01.07.2019 по 31.10.2019 в калькуляції вартості послуг з операційного обслуговування функціонування складу нафтопродуктів.

Згідно Калькуляцією у період з 01.07.2019 по 31.10.2019 доходи становлять 2788430,27 грн.

За змістом договору сторонами погоджено порядок визначення вартості послуг відповідача (пп.1.5.1. договору), порядок та строки оплати (розділ 5) наданих відповідачем послуг.

Натомість умови договору не містять положень щодо обов`язку відповідача здійснювати повернення позивачу доходів від операцій з зберігання палива.

Будь-яких умов щодо порядку, строків повернення відповідачем позивачу доходів від від операцій зі зберігання палива у договорі сторонами погоджено не було.

Позивачем не надано суду додаткових угод до договору чи інших договорів, якими б сторонами було врегульовано строк та порядок повернення відповідачем позивачу доходів від операцій з зберігання палива.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які первинні документи на підтвердження наданих відповідачем та отриманих позивачем послуг.

Частиною першою статті 134 Господарського кодексу України передбачено, що прибуток (доход) суб`єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Згідно із ч.1 ст.142 Господарського кодексу України прибуток (доход) суб`єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Калькуляцією від 05.11.2019 визначено вартість послуг з операційного обслуговування функціонування складу нафтопродуктів, однак первинних документів на підтвердження визначених у додатку від 05.11.2019 до додаткової угоди сум, у тому числі суми доходів, матеріали справи не містять.

Доказів на підтвердження дійсного доходу позивача у результаті надання послуг з операційного обслуговування функціонування складу нафтопродуктів у спірний період позивачем суду не надано.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вчинення позивачем дій спрямованих на погодження сторонами порядку повернення доходів від операцій з зберігання палива. Доказів того, що позивач звертався з вимогами та позовом до відповідача про спонукання останнього до виконання зобов`язань, визначених пунктом 2.1. договору, щодо надання позивачу актів надання-послуг, матеріали справи не містять.

У відповідності до ч.1 ст.13 Цивільного кодексу України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Оскільки сторонами не врегульовано особливостей повернення позивачу доходів від операцій з зберігання палива, наразі у відповідача відсутній обов`язок здійснювати оплату на користь позивача суму грошових коштів, що становить суму доходів.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Водночас, у частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Згідно із частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 у справі №910/18036/17.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Приписами частини другої статті 80 Господарського процесуального кодексу України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

У відповідності до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач у відповідності наведених приписів процесуального закону не довів суду належними доказами наявності у відповідача зобов`язання здійснити повернення доходів від операцій з зберігання палива, а також суму такого доходу.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що наразі у відповідача відсутні підстави для повернення позивачу грошових коштів (доходів), отриманих за зберігання нафтопродуктів на складі в розмірі 2788430,27 грн.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Отже, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

З урахуванням вище встановлених судом обставин, оскільки на час звернення до суду та розгляду справи у відповідача відсутнє зобов`язання з повернення суми доходів, отриманих за зберігання нафтопродуктів на складі в розмірі 2788430,27 грн, суд приходить до висновку, що права позивача у даному випадку не порушені з боку відповідача.

З урахуванням вище наведеного, позовні вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 2788430,27 грн як дохід, отриманий за зберігання нафтопродуктів у період з 01.07.2019 по 31.10.2019 задоволенню не підлягають.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення основної суми заборгованості, у задоволенні похідних позовних вимог про стягнення 3% річних у сумі 6875,70 грн суд також відмовляє.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "АНТОНОВ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛАНТОРГ" про стягнення 2795305,97 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129-130, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 07.12.2020.

Суддя С. О. Турчин