ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Черкаси справа № 925/596/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Хелис Н.М., за участі представників сторін: позивача адвоката Стойко А.Ю., відповідача не з`явились, третьої особи 1 не з`явились, третьої особи 2 Ковбасова І.Ю. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Фізичної особи-підприємця Зеленько Світлани Олегівни до Државного підприємства Підприємство Черкаський державний завод хімічних реактивів, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Фонду державного майна України, на стороні позивача Черкаської обласної державної адміністрації, про встановлення земельного сервітуту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа-підприємець Зеленько Світлана Олегівна, звернулась в господарський суд Черкаської області з позовом до державного підприємства Підприємство Черкаський державний завод хімічних реактивів, в якому просила суд: встановити строковий платний земельний сервітут, шляхом надання фізичній особі-підприємцю Зеленько Світлані Олегівні щоденного цілодобового права проходу та проїзду транспортними засобами до азотно-кисневої станції з прибудовою, будівлі ОПУ літ. R-I, r, R`-I, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 та земельної ділянки площею 0,6305 га за кадастровим номером :02:016:0057, що перебуває в оренді у позивача, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 з дороги загального користування по пров. Зелінського через частину земельної ділянки, площею 1,2992 га за кадастровим номером :02:016:0039 та частину земельної ділянки площею 5,3913 га за кадастровим номером :02:016:0040, які знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 та належать на праві постійного користування відповідачу, по існуючому проїзду площею 0,1258 га, як зображено на плані встановлення меж земельного сервітуту; визначити істотні умови сервітуту: 1) строк сервітуту 49 років, 2) площа, на яку поширюється земельний сервітут 0,1258 га, 3) межі сервітуту згідно з планом встановлених меж земельного сервітуту, 4) плата за встановлення та користування сервітутом в розмірі 30% від суми земельного податку за частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту з внесенням щомісяця до 1-го числа рівними частками; та відшкодувати судові витрати.

Позовна заява мотивована вчиненням відповідачем дій, які перешкоджають позивачу користуватися загальним проїздом до орендованої ним земельної ділянки і розташованих на ній будівель і споруд, належних йому на праві приватної власності, що порушує його права як орендаря землі і власника нерухомого майна.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 24.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/596/19 за правилами загального позовного провадження, залучено до у часті у справі: третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фонд державного майна України та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Черкаську обласну державну адміністрацію. Також ухвалою суду від 24.05.2019 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову за вх. № 15316/19 від 20.05.2019 року, заборонено державному підприємству Підприємство Черкаський державний завод хімічних реактивів вчиняти будь-які дії, спрямовані на перешкоджання фізичній особі-підприємцю Зеленько Світлані Олегівні здійснювати цілодобовий прохід і проїзд на транспортних засобах до азотно-кисневої станції з прибудовою, будівлі ОПУ літ. R-I, r, R`-I, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 та земельної ділянки площею 0,6305 га за кадастровим номером :02:016:0057, що перебуває в оренді у фізичної особи-підприємця Зеленько Світлані Олегівні, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з дороги загального користування по пров. Зелінського через частину земельної ділянки, площею 1,2992 га за кадастровим номером :02:016:0039 та частину земельної ділянки площею 5,3913 га за кадастровим номером :02:016:0040, які знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 та належать на праві постійного користування державному підприємству Підприємство Черкаський державний завод хімічних реактивів.

Третя особа-2 в особі свого представника 07.06.2019 року, 05.07.2019 року подала суду пояснення (вх. № 17444/19, т. 1 а.с. 72-74, вх. № 20446/19, т. 1 а.с. 201), в яких підтримала позовні вимоги позивача.

Відповідач - в особі свого представника 12.06.2020 року, подав відзив на позовну заяву (вх. № 17983/19, т. 1 а.с. 79-84), у якому просив закрити провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмету спору, оскільки відповідач ніколи не заперечував та не заперечує проти підписання договору сервітуту на умовах відповідача; 24.07.2019 року подав клопотання (вх. № 22701/19, т. 1 а.с. 231-232), в якому просив долучити додаткові докази до матеріалів справи.

Третя особа-1 в особі свого представника 25.06.2019 року, 03.07.2019 року, 08.07.2019 року подала суду:

пояснення (вх. № 19364/19 т.1 а.с. 95-98, вх. № 20635/19 т.1 а.с. 209-212), в яких просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивач безпідставно та незаконно уклала договір оренди землі від 25.06.2018 року, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 101;

клопотання (вх. № 19365/19 т. 1 а.с. 105-107, вх. № 20193/19, т. 1 а.с. 168-171), в яких просила зупинити провадження у справі № 925/596/19 до вирішення справи № 826/11186/18 Верховним Судом. В обґрунтування клопотання зазначено, що Фондом державного майна України подано касаційну скаргу від 18.06.2019 року на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2019 року у справі № 826/11186/18, предметом розгляду справи № 826/11186/18 є питання про законність наказу Фонду державного майна від 02.05.2018 № 590 Про прийняття рішення про приватизацію державного підприємства Підприємство Черкаський державний завод хімічних реактивів. Оскільки відповідачем у справі № 925/596/19 є державне підприємство Підприємство Черкаський державний завод хімічних реактивів, то відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України Про приватизацію державного і комунального майна існує об`єктивна неможливість розгляду справи № 925/596/19 до прийняття остаточного рішення у справі № 826/11186/18 Верховним Судом.

Позивач в особі свого представника подав суду 26.06.2020 року клопотання (вх. № 19422/19 т. 1 а.с. 137-138), в якому просив суд призначити у справі № 925/596/19 земельно-технічну експертизу на предмет визначення можливих варіантів встановлення земельного сервітуту для проходу та проїзду транспортними засобами до належних позивачеві будівель та споруд. В клопотанні позивач запропонував питання, які мають бути роз`яснені судовим експертом. Того ж дня позивач в особі свого представника подав суду відповідь на відзив (вх. № 19424/19 т. 1 а.с. 139-142), в якій спростовував доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву,вказав на наявність спору між сторонами. 24.07.2019 року представник позивача подав суду заперечення на клопотання щодо зупинення провадження у справі (вх. № 22604/19 т.1 а.с. 220-222).

Ухвалою суду від 26.06.2019 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 24.07.2019 року.

Ухвалою суду від 24.07.2019 року у задоволенні клопотань третьої особи-1 Фонду державного майна України про зупинення провадження у справі (вх. № 19365/19 від 25.06.2019 року, вх. № 20193/19 № 19365/19 від 03.07.2019 року) відмовлено, задоволено клопотання позивача про призначення у справі експертизи (вх. № 19422/19 від 26.06.2019 року), призначено у справі № 925/596/18 судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експертів поставлено питання:

1. чи є технічна можливість встановлення земельного сервітуту для фізичної особи-підприємця Зеленько Світлани Олегівни з метою проходу та проїзду транспортними засобами до азотно-кисневої станції з прибудовою, будівлі ОПУ літ. R-I, r, R`-I, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 та земельної ділянки площею 0,6305 га за кадастровим номером :02:016:0057, що перебуває в оренді у позивача, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 з дороги загального користування по пров. Зелінського через частину земельної ділянки, площею 1,2992 га за кадастровим номером :02:016:0039 та частину земельної ділянки площею 5,3913 га за кадастровим номером :02:016:0040, які знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21?

2. чи можливі інші шляхи встановлення земельного сервітуту для фізичної особи-підприємця Зеленько Світлани Олегівни з метою проходу та проїзду транспортними засобами до азотно-кисневої станції з прибудовою, будівлі ОПУ літ. R-I, r, R`-I, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 та земельної ділянки площею 0,6305 га за кадастровим номером :02:016:0057, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21? Якщо інші шляхи можливі, то вказати їх та позначити схематично. У зв`язку з призначенням судової експертизи зупинено провадження у справі № 925/596/19 на період її проведення.

Ухвалою суду від 11.09.2019 року задоволено клопотання завідувача Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про погодження термінів проведення судової експертизи, надано Черкаському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз згоду на проведення судової експертизи у справі № 925/596/19 у термін понад три місяці, зупинено провадження у справі до закінчення експертних досліджень і отримання господарським судом висновків експертів.

21.02.2020 року до суду надійшов супровідний лист від завідувача Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 19.02.2020 року № 231-20 з доданими до нього матеріалами справи № 925/596/19 та висновком експерта від 19.02.2020 року № 1951/19-23/193-194/20-23.

Ухвалою суду від 26.02.2020 року поновлено провадження у справі № 925/596/19, підготовче засідання призначено на 26.03.2020 року.

Ухвалами суду від 26.03.2020 року, 08.05.2020 року, 04.06.2020 року, 24.06.2020 року, за клопотаннями відповідача, підготовче засідання відкладалось і призначено на 04.08.2020 року.

Ухвалою суду від 04.08.2020 року в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (вх. № 11664/20 від 03.08.2020 року) відмовлено, підготовче провадження у справі № 925/596/19 закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.09.2020 року.

В судове засідання 15.09.2020 року відповідач та третя особа-1 на його стороні явку своїх представників не забезпечили, про причини неявки представників суд не повідомили, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні представник позивача позов з підстав, викладених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю, представник третьої особи-2 підтримала позицію позивача, просила задовольнити позовні вимоги повністю.

Згідно з ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача, третьої особи-1, дослідивши подані заяви по суті справи та з процесуальних питань, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

Із свідоцтва від 15.06.2011 року зареєстрованого в реєстрі за № 1729 вбачається, що фізичній особі-підприємцю Зеленько Світлані Олегівні належить на праві приватної власності майно: азотно-киснева станція з прибудовою, будівлі ОПУ літ. «R-I, r, R-I» площею 589,4 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 (т. 1 а.с. 23).

З Інформаційної довідки №165968916 від 09.05.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна - комплексу за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси. Вул. Чигиринська, 21 (т. 1 а.с. 24-26). вбачається, що 04.07.2011 року внесено запис № 3746286 про реєстрацію право власності на зазначене нерухоме майно зокрема і за позивачем на підставі свідоцтва № 1729 від 15.06.2011 року.

25.06.2018 року між Черкаською державною адміністрацією, як орендодавцем, та фізичною особою-підприємцем Зеленько Світланою Олегівною, як орендарем, укладено договір оренди землі (далі - договір, т. 1 а.с. 27-29). Відповідно до умов п. 1 цього договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості з кадастровим номером :02:016:0057, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21.

В оренду передається земельна ділянка площею 0,6305 га земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, у тому числі під будівлями і спорудами промислових підприємств. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна нежитлова будівля 0,0453 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1707583 грн. 15 коп.(п.п. 2, 3, 5 Договору).

Пунктом 8 Договору сторони визначили, що договір укладено терміном на 10 років. Після закінчення договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Земельна ділянка передається в оренду для виробничих потреб. Цільове призначення земельної ділянки: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (п.п. 15, 16 Договору).

Право оренди позивача на підставі цього Договору зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.07.2018 року за № 101.

За актом прийому-передачі орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку, яка є предметом оренди по договору від 25.06.2018 року (т. 1 а.с. 31).

У відповідності до кадастрового плану від 2017 року (невід`ємна частина договору оренди землі від 25.06.2018 року) земельна ділянка площею 0,6305 га межує із наступними землекористувачами та землевласниками:

- від А до Б землі ДП «Підприємство «Черкаський державний завод хімічних реактивів»;

- від Б до В землі Черкаської міської ради;

- від В до Г землі ДП «Підприємство «Черкаський державний завод хімічних реактивів»;

- від Г до А проїзд загального користування (т. 1 а.с. 32).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №129471029 від 03.07.2018 року щодо земельної ділянки - кадастровий номер :02:016:0057, площею 0,6305 га (т. 1 а.с. 33-34) вбачається, що в актуальній інформації про державну реєстрацію іншого речового права внесено запис № 26863643 від 02.07.2018 року, що містить відомості про суб`єкта іншого речового права: орендар Зеленько С.О., підстава виникнення іншого речового права - договір оренди землі, виданий 25.06.2018, вид іншого речового права - право оренди, строк дії - 10 років.

Земельна ділянка, що перебуває у користуванні позивача розташована усередині земельної ділянки площею 22,0090 га кадастровий номер :02:016:0012, що перебуває у постійному користуванні державного підприємства Підприємство Черкаський державний завод хімічних реактивів, на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 18.07.2005 року, зареєстрований за № 9.

У зв`язку із наданням у користування іншим фізичним і юридичним особам земельних ділянок за рахунок державного підприємства Підприємство Черкаський державний завод хімічних реактивів та припинення права постійного користування на частину земельної ділянки площею 22,0090 га кадастровий номер :02:016:0012, відбувся поділ даної земельної ділянки та утворено нові:

- земельна ділянка площею 1.2992 га з кадастровим номером :02:016:0039;

- земельна ділянка площею 5.3913 га з кадастровим номером :02:016:0040.

За твердженням позивача відповідач з 2018 року заборонив позивачу користуватися наявним проїздом по земельній ділянці площею 22,0090 га кадастровий номер :02:016:0012, що перебуває у постійному користуванні ДП «Підприємство «Черкаський державний завод хімічних реактивів», чинить перешкоди у користуванні загальним проїздом, що унеможливлює користування майном, належному йому на праві власності та орендованої земельної ділянки. Через виникаючі конфлікти з відповідачем позивач вимушений звертатися до правоохоронних органів з заявами про захист своїх інтересів, щодо припинення обмежень доступу до приватної власності (т. 1 а.с. 61).

З метою укладення договору земельного сервітуту позивач звернувся 25.02.2019 року до фізичної особи-підприємця Стецуна О.А. із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право земельного сервітуту по вул. Чигиринській, 21для проїзду на транспортному засобі по наявному шляху (т. 1 а.с. 41).

У пояснювальній записці технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту фізичної особи-підприємця Зеленько Світлани Олегівни на площі 0,1258 га на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху по вул. Чигиринська, 21 в межах земельної ділянки, що надана в постійне користування державному підприємству «Підприємство «Черкаський державний завод хімічних реактивів» вказано про виготовлення плану встановлених меж земельного сервітуту (на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху) по вул. Чигиринській, 21 (код виду встановленого обмеження 07.02-право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху)

та наявність технічної можливості встановлення земельного сервітуту на користь фізичної особи-підприємця Зеленько Світлани Олегівни (т. 1 а.с. 41).

15.03.2019 року позивач звернувся до відповідача з листом-пропозицію від 13.03.2019 року встановлення платного, строкового земельного сервітуту на земельній ділянці площею 0,1258 га, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси , вул. Чигиринська, 21 в межах площі 22,0090 га кадастровий номер :02:016:0012, до листа додано: копію свідоцтва від 15.06.2011 року за № 1729; копію договору оренди землі від 25.06.2018 року; проект договору про встановлення земельного сервітуту від 12.03.2019 року підписаний фізичною особою-підприємцем Зеленько С.О. та невід`ємну частина договору план встановлених меж земельного сервітуту на площі 0,1258 га. (т. 1 а.с. 52-57, докази направлення т. 1 а.с. 59-60).

Відповідач станом на день подачі позову відповіді на пропозицію щодо укладання договору не надав, що і стало причиною звернення позивача до суду.

Відповідно до висновку судового експерта Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 19.02.2020 року № 1951/19-23/193-194/20-23, за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи встановлено, що: Технічна можливість встановлення земельного сервітуту для фізичної особи-підприємця Зеленько С.О. з метою проходу та проїзду транспортними засобами до азотно-кисневої станції з прибудовою, будівлі ОПУ літ. R-I, r, R`-I, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 та земельної ділянки площею 0,6305 га, з кадастровим номером :02:016:0057, що перебуває в оренді у позивача, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 з дороги загального користування по пров. Зелінського через частину земельної ділянки, площею 1,2992 га з кадастровим номером :02:016:0039 та частину земельної ділянки площею 5,3913 га з кадастровим номером :02:016:0040, які знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 можливий та зображений у графічному додатку № 2 та № 3.

Отже, предметом позову у справі, що розглядається, є вимога позивача до відповідача про встановлення строкового платного земельного сервітуту, шляхом надання фізичній особі-підприємцю Зеленько Світлані Олегівні щоденного цілодобового права проходу та проїзду транспортними засобами до азотно-кисневої станції з прибудовою, будівлі ОПУ літ. R-I, r, R`-I, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 та земельної ділянки площею 0,6305 га, що перебуває в оренді у позивача, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 з дороги загального користування по пров. Зелінського через земельні ділянки, площею 1,2992 га та 5,3913 га, які належать на праві постійного користування відповідачу, по існуючому проїзду площею 0,1258 га. та визначення істотних умов сервітуту.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань найму (оренди) земельної ділянки, загальні положення про найм (оренду) визначені параграфом 1 глави 58, про найм (оренду) земельної ділянки, як окремий вид зобов`язань, параграфом 3 глави 58 ЦК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України. Крім того, спірні правовідносини перебувають у сфері дії Земельного кодексу України, Законів України Про землеустрій, Про Державний земельний кадастр», які з урахуванням предмету спору є спеціальними нормативними актами.

Згідно положень ст. 13 та ст. 19 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу і права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, в порядок та спосіб визначений Конституцією та законами України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 4, 6 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, відновлення становища, яке існувало до порушення, зміна правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Строк дії земельного сервітуту, що встановлюється договором між особою, яка вимагає його встановлення, та землекористувачем, не може бути більшим за строк, на який така земельна ділянка передана у користування землекористувачу (частини перша, друга статті 98 Земельного кодексу України).

Стаття 99 Земельного кодексу України визначає види права земельних сервітутів, серед яких право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм).

Відповідно до статті 100 Земельного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 101 Земельного кодексу України дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи. Земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам. Власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом. Власник земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право на відшкодування збитків, завданих встановленням земельного сервітуту.

Види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені ст. 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним.

Згідно зі статтею 395 Цивільного кодексу України сервітут є речовим правом на чуже майно, яке полягає у обмеженому користуванні чужим майном для задоволення потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом.

Відповідно до статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно із статтею 402 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Частинами першою, другою, третьою статті 403 Цивільного кодексу України передбачено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 404 Цивільного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

З аналізу зазначених норм вбачається, що об`єктом сервітуту може бути земельна ділянка (інші природні ресурси) та нерухоме майно.

Таким чином, однією з основних ознак сервітуту, який підлягає встановленню за рішенням суду, є неможливість задоволення інтересів у будь-який інший спосіб у ситуації, коли власник і потенційний сервітуарій не можуть досягнути згоди щодо встановлення сервітуту або способу його здійснення, плати тощо. Умовою встановлення сервітуту у такий спосіб є те, що позивач має довести у суді, що нормальне функціонування його господарства чи задоволення його інтересів при використанні свого майна неможливе без встановлення сервітуту.

Тобто, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що обслуговування та користування належного йому майна є неможливим без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки.

З огляду на викладені обставини справи суд вбачає, що з 15.06.2011 року фізична особа-підприємець Зеленько С. О. є власником азотно-кисневої станції з прибудовою, будівлі ОПУ літ. R-I, r, R`-I, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 та разом з тим розташована на території державного підприємства Підприємство Черкаський державний завод хімічних реактивів.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, зокрема право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Право оренди земельної ділянки виникає після державної реєстрації такого права, яка проводиться державним реєстратором у порядку, передбаченому Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі договору оренди землі та інших документів, що згідно із законодавством підтверджують набуття права оренди земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 792 ЦК України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні.

Об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», є істотною умовою договору оренди землі.

Законом України «Про оренду землі» визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку (ст. 30); спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку (ст. 35).

Згідно з ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

В подальшому 25.06.2018 року між Черкаською державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем Зеленько С.О. укладено договір оренди землі, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:016:0057, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 та на якій розташована будівля азотно-кисневої станції з прибудовою, будівлі ОПУ літ. R-I, r, R`-I. В кадастровому плані від 2017 року, що є невід`ємною частиною договору оренди землі від 25.06.2018 року передбачено наявність загального проїзду. Даний договір є чинним.

Договір сервітуту від 01.01.2018 року укладений сторонами припинив свою дію 31.12.2019 року та не поновлений на новий строк відповідно до п. 3.1.

Відповідно до ст. 55-1 Закону України Про землеустрій для встановлення права сервітуту на частину земельної ділянки, виготовляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту. Замовниками технічної документації можуть виступати органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні або юридичні особи, заінтересовані в набутті права сервітуту. Земельні сервітути на земельних ділянках державної та комунальної власності, які не надані у власність чи користування, встановлюються за договором з органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених Земельним кодексом України.

Суд враховує, що складовою договору про встановлення земельного сервітуту має бути план земельної ділянки.

У відповідності до ч. 6 ст. 21 Закону України Про Державний земельний кадастр відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту.

Позивач на виконання вимог ст. 55-1 Закону України Про землеустрій, ч. 6 ст. 21 Закону України Про Державний земельний кадастр замовив у фізичної особи-підприємця Стецун О.А. технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту фізичної особи-підприємця Зеленько Світлани Олегівни на площі 0,1258 га на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху по вул. Чигиринська, 21 в межах земельної ділянки, що надана в постійне користування державному підприємству «Підприємство «Черкаський державний завод хімічних реактивів», у пояснювальній записці якої передбачена можливість встановлення земельного сервітуту на користь фізичної особи-підприємця Зеленько Світлани Олегівни та розроблено абрис земельної ділянки по вул. Чигиринська, 21 з урахуванням схем спірної земельної ділянки та зведеного плану земельної ділянки.

На пропозицію позивача від 13.03.2019 року про встановлення платного, строкового земельного сервітуту на земельній ділянці площею 0,1258 а, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 в межах площі 22,0090 г кадастровий номер :02:016:0012, до якого додано: копію свідоцтва від 15.06.2011 року за № 1729; копію договору оренди землі від 25.06.2018 року; проект договору про встановлення земельного сервітуту від 12.03.2019 року підписаний фізичною особою-підприємцем Зеленько С.О. та невід`ємну частина договору план встановлених меж земельного сервітуту на площі 0,1258 га. відповідач не надав згоди.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", визначено, що господарським судам варто враховувати, що обов`язковою умовою звернення до суду з позовом про встановлення сервітуту є вжиття особою, яка вимагає такого встановлення, заходів щодо встановлення сервітуту за домовленістю з власником (володільцем) відповідної земельної ділянки.

Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін, господарським судам слід відмовляти у задоволенні відповідних вимог у зв`язку з відсутністю у такої особи права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду.

Таким чином, позивач вчинив всі можливі заходи для досягнення домовленостей з відповідачем про встановлення договору сервітуту, які відповідачем не прийняті.

В матеріалах справи міститься висновок судового експерта Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 19.02.2020 року № 1951/19-23/193-194/20-23 (далі експертний висновок), де об`єктами дослідження були земельні ділянки площею 0,6305 га, з кадастровим номером :02:016:0057, площею 1,2992 га та 5,3913 га із кадастровими номерами :02:016:0039 та :02:016:0040.

Крім того, у зазначеному експертному висновку досліджувались питання «чи є технічна можливість встановлення земельного сервітуту для позивача з метою проходу та проїзду транспортними засобами до будівель, що належать їй на праві приватної власності та орендованою нею земельної ділянки площею 0,6305 га через земельні ділянки загальною площею 1,2992 га та 5,3913 га, які знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 та належать відповідачу», а також «чи можливі інші шляхи встановлення земельного сервітуту для позивача».

Відповідно до ст.12 Закону України Про судову експертизу, незалежно від виду судочинства та підстави проведення експертизи судовий експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок.

Судом встановлено, що об`єктом дослідження судового експерта були три земельні ділянки із кадастровими номерами :02:016:0057, :02:016:0039 та :02:016:0040. Саме експертне дослідження проводилось методом розрахунку ринкової (дійсної) вартості об`єктів дослідження, аналізу та зіставлення даних візуально-інструментального обстеження і документів, наданих позивачем та відомостей з Державного земельного кадастру, з вимогами нормативних документів, чинних в галузі будівництва.

У висновку зазначено, що враховуючи проведені геодезичні обміри було встановлено, що земельна ділянка на яку пропонується встановлення земельного сервітуту проходить через земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:016:0039 та :02:016:0040 (додаток № 1).

В додатку № 2 запропоновано один варіант встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку для проходу і проїзду на транспортних засобах до азотно-кисневої станції з прибудовою, будівлі ОПУ літ. R-I, r, R`-I, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21, загальна площа такої земельної ділянки становить 0,2316 га (2316 кв. м.)

В додатку № 3 запропоновано один варіант встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку для проїзду до земельної ділянки площею 0,6305 га кадастровий номер :02:016:0057, загальна площа такої земельної ділянки становить 0,1525га (1525 кв. м.).

Також судовий експерт вказав, що іншого можливого варіанту проходу та проїзду на транспортних засобах окрім як через земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:016:0039 та :02:016:0040 не має, тому встановлення земельного сервітуту позивачу площею 0,2316 га (2316 кв. м.) та 0,1525га (1525 кв. м.) можливе лише через вказані земельні ділянки, що належать відповідачу.

Із зведеного плану земельних ділянок державного підприємства «Підприємство «Черкаський державний завод хімічних реактивів» кадастрові номери: :02:016:0039 та :02:016:0040, які знаходяться в м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 та графічних додатків № 2, № 3 вбачається, що об`єктивна можливість розташування належного проходу та проїзду до будівлі ОПУ літ. R-I, r, R`-I та орендованої земельної ділянки площею 0,6305 га, з кадастровим номером :02:016:0057, шляхом, який може бути задоволено іншим способом, ніж як встановлення сервітуту на земельні ділянки відповідача із кадастровим номером :02:016:0039 та :02:016:0040, що і підтверджено висновком судового експерта Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 19.02.2020 року № 1951/19-23/193-194/20-23.

З огляду на вищезазначений висновок експерта щодо відсутності можливості влаштувати проїзд, прохід до майна позивача та орендованої ним земельної ділянки, окрім як через частини земельних ділянок відповідача, суд не приймає довід відповідачів та третьої особи-1 про те, що позивач не довів, що нормальне господарське використання його земельної ділянки неможливе без обтяження чужої сусідньої земельної ділянки, а також, те що потреби сервітуарія не можуть бути задоволені будь-яким іншим способом.

Оскільки, у даному випадку, плата за встановлення сервітуту має компенсаційний характер, вона не може бути більшою ніж фактичні витрати відповідача на сплату земельного податку. При цьому слід зазначити, що встановлення сервітуту не означає вибуття із володіння та користування відповідача цієї земельної ділянки, більш того, він також має право продовжувати використовувати цей проїзд. Окрім того, ні відповідачем, ні третьою особою-1 не надано пропозицій щодо розміру плати за користування сервітутом із відповідним обґрунтуванням.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», також повинен застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладені обставини справи, наведені норми законодавства, суд позов визнає обґрунтованим, доказаним і задовольняє повністю із наведених вище підстав. Доводи відповідача,та третьої особи-1 наведені у письмовому відзиві, поясненнях його представників в засіданнях суду, господарський суд відхиляє через їх невідповідність встановленим фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати 1921 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Встановити на користь фізичної особи-підприємця Зеленько Світлани Олегівни (реєстраційний номер платника єдиного внеску НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) строковий платний земельний сервітут, шляхом надання фізичній особі-підприємцю Зеленько Світлані Олегівні щоденного цілодобового права проходу та проїзду транспортними засобами до азотно-кисневої станції з прибудовою, будівлі ОПУ літ. R-I, r, R`-I, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 та земельної ділянки площею 0,6305 га за кадастровим номером :02:016:0057, що перебуває в оренді у ОСОБА_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з дороги загального користування по пров. Зелінського через частину земельної ділянки, площею 1,2992 га за кадастровим номером :02:016:0039 та частину земельної ділянки площею 5,3913 га за кадастровим номером :02:016:0040, які знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21 та належать на праві постійного користування державному підприємству Підприємство Черкаський державний завод хімічних реактивів (, місцезнаходження: 18036, м. Черкаси, вул. Чигиринська, буд. 21), по існуючому проїзду площею 0,2316 га, відповідно до варіанту у додатку № 2 до висновку судового експерта Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 19.02.2020 року № 1951/19-23/193-194/20-23.

Визначити істотні умови сервітуту:

1) строк сервітуту 49 років;

2) площа, на яку поширюється земельний сервітут 0,2316 га;

3) межі та конфігурація сервітуту - відповідно до варіанту у додатку № 2 до судового експерта Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 19.02.2020 року № 1951/19-23/193-194/20-23.

4) плата за встановлення та користування сервітутом в розмірі 30% від суми земельного податку за частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту з внесенням щомісяця до 1-го числа рівними частками.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено і підписано 03.12.2020 року.

Суддя В.М. Грачов