ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020 року Справа № 904/2987/20

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Чус О.В., Орєшкіної Е.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2020 у справі №904/2987/20 (суддя Бондарєв Е.М., повне рішення складено 14.09.2020)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Садовий», м. Дніпро

про стягнення 47 008,99 грн

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

У червні 2020 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Садовий» (надалі відповідач) заборгованості в сумі 47 008,99 грн, з яких: 25 624,99 грн - пеня, 6 404,65 грн - 3% річних, 14 979,35 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору постачання природного газу №3082/1718-ТЕ-4 від 11.09.2017 в частині своєчасної оплати за отриманий природний газ.

Відповідач подав до суду клопотання про зменшення нарахованої до стягнення пені на 90%. Клопотання обґрунтовано тим, що відповідач повністю розрахувався за спожитий природній газ, та є неприбутковою установою. Інших джерел надходження коштів, крім внесків членів ОСББ немає, газ використовувався для виробництва теплоенергії і постачання її мешканцям будинку, заборгованість яких зростає і сягає до 700 000 грн. Вказує, що вживає всіх можливих заходів щодо підвищення платіжної дисципліни населення та просив взяти до уваги, що позивач протягом 2016-2019 років має значний консолідований прибуток та не довів наявність у нього збитків внаслідок порушення строків оплати відповідачем.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2020 у справі №904/2987/20 (суддя Бондарєв Е.М.) позов задоволено частково. Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Садовий» на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 7 687,50 грн - пені, 6 404,65 грн - 3% річних, 14 979,35 грн - інфляційних втрат, 2102,00 грн судового збору. У решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю та правомірністю заявлених позовних вимог, втім наявністю підстав для задоволення клопотання відповідача щодо зменшення пені, яка є значною порівняно з виною відповідача, який виконав свої зобов`язання щодо оплати газу в повному обсязі.

Доводи та вимоги апеляційної скарги і відзиву.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Позивач, в якій, посилаючись на незаконність рішення суду та ухвалення його з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 17 937,49 грн та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на наступне:

- суд при розгляді справи не дотримався принципу змагальності сторін, прийшов до безпідставного висновку про наявність підстав для зменшення пені;

- суд не врахував майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, а й інші інтереси позивача, які заслуговують на увагу, та не врахував, що в момент підписання договору відповідач погодився з тим, що за його невиконання він буде нести відповідальність відповідно до умов договору;

- виконання зобов`язання боржником не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, відсутності прибутку, тощо;

- строк затримки розрахунку за договором складав значний час:

- суд не дослідив майновий стан кредитора, не взяв до уваги, що несвоєчасність оплати контрагентів за спожитий газ прямо перешкоджає виконання покладених на позивача державою обов`язків щодо надання послуг з поставки газу споживачам;

- зменшення пені на 70% не є співмірним та нівелює саме значення пені як відповідальності за порушене грошове зобов`язання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 12.10.2020 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2020 зазначеною колегією суддів відкрито апеляційне провадження, розгляд справи визначено провести в порядку письмового провадження.

07.12.2020 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Подобєда І.М. по справі здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Чус О.В., Орєшкіної Е.В. та прийнято зазначеною колегією суддів до свого провадження ухвалою суду від 07.12.2020.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, надіслав до суду клопотання від 19.11.2020 про продовження терміну подання заперечень на апеляційну скаргу щонайменше ніж на 20 днів у зв`язку з тим, що апеляційну скаргу поштою не отримував, а єдиний представник Відповідача Вдовін М.М. знаходиться на самоізоляції. Згідно довідки Центрального апеляційного господарського суду від 23.11.2020 №06-21/805/20 подане клопотання надійшло на електронну адресу суду та не містить кваліфікованого електронного підпису, тому залишається судом без розгляду.

Крім того, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2020 Відповідачу був встановлений строк на подачу відзиву на апеляційну скаргу - до 20.11.2020.

Цю ухвалу Відповідач отримав 28.10.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №523, втім лише 19.11.2020 він звернувся із заявою про продовження строку на подачу відзиву на апеляційну скаргу, яка, не обґрунтована, зокрема, причинами неможливості складання та направлення відзиву на апеляційну скаргу до суду органами поштового зв`язку. Надіслання Відповідачу Позивачем копії апеляційної скарги підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: накладною, фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист від 30.09.2020 про відправлення копії апеляційної скарги Відповідачу за належною адресою м. Дніпро, вул. Старокозацька, 52-Б. Не отримання кореспонденції Відповідачем за зареєстрованою адресою не є поважною причиною для продовження процесуального строку з урахуванням того, що Відповідач не був позбавлений права ознайомитися з матеріалами справи або заявити клопотання про надіслання йому копії апеляційної скарги на електронну адресу, втім з дати отримання ухвали суду від 19.10.2020 ним вчинено цього не було.

З урахуванням положень ч. 12 ст. 270 ГПК України апеляційний суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за наявними доказами, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про відкриття апеляційного провадження та строки надання відзиву, клопотання про продовження строку надання відзиву залишено судом без розгляду як таке, що не підписане належним чином.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив таке.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами, що між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (в подальшому змінило назву на Акціонерне товариство), як постачальником, та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Садовий", як споживачем, було укладено договір постачання природного газу №3082/1718-ТЕ-4 від 11.09.2017 (надалі договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах договору. Природний газ, що постачається за договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (пункт 1.2. договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтованим обсягом до 165 тисяч куб. метрів, у тому числі за місяцями, згідно з графіком, передбаченим цим пунктом.

Додатковими угодами сторони збільшували строки постачання газу та остаточно визначили у додатковій угоді №5 від 05.09.2018 - до 30.09.2018 (включно).

Згідно з пунктом 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У розділі 12 договору, з урахуванням додаткової угоди №5 від 05.09.2018, сторони погодили, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.09.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Матеріалами справи підтверджено, що за період з жовтня 2017 року по травень 2018 року, а також в серпні, вересні 2018 року всього було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 1 529 999,85 грн, про що сторонами були складені щомісячні акти приймання-передачі природного газу.

Відповідно відповідач повинен був сплатити за поставлений газ до 25.11.2017, до 25.12.2017, до 25.01.2018, до 25.02.2019, до 25.03.2018, до 25.04.2018, до 25.05.2018, до 25.06.2018, до 25.09.2018 та до 25.10.2018.

Фактично за поставлений газ відповідач сплачував з 26.01.2018 по 18.03.2018, суму боргу сплатив в повному обсязі, а саме по місяцях відповідно 09.02.2018, 16.03.2018, 05.04.2018, 19.06.2018, 28.12.2018, 25.02.2019, 06.03.2019, 13.03.2019, 18.03.2019, тобто остаточно розрахувався з порушенням строків, визначених у п. 6.1. договору.

Посилаючись на ці обставини, позивач просить стягнути з відповідача вище зазначені суми за період прострочення з 28.11.2017 по 17.03.2019, що і є предметом цього спору.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Так, за змістом статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У пункті 8.2. договору (в редакції додаткової угоди №1 від 11.01.2018) сторони встановили відповідальність за прострочення оплати газу у вигляді пені в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що на вимогу кредитора боржник повинен сплатити борг з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних за весь період прострочення.

Також, у п. 10.3. договору сторонами узгоджено, що позовна давність про стягнення заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних становить п`ять років.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір, прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, суми пені, річних та інфляційних вірно розраховані позивачем, що не оспорюється сторонами.

Рішення суду оскаржується позивачем лише в частині зменшення пені на 70% та в силу положень ст. 269 ГПК України апеляційний суд переглядає рішення саме в цій частині.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Як вказано у постанові Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Водночас, закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язання з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Цій меті слугують положення статті 233 Господарського кодексу України, згідно з якою у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Право суду на свій розсуд з врахуванням обставин справи зменшувати розмір неустойки неодноразово було підтверджено у висновках Верховного Суду, зокрема у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18, тощо.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість зменшити пеню до 70% та стягнути її в сумі 7 687,50 грн. При цьому суд врахував причини неналежного виконання зобов`язання відповідачем, а також відсутність заборгованості станом на момент звернення позивача до суду, а саме:

- основний борг за спірний період є погашеним до звернення із позовом до суду;

- відповідач не є кінцевими споживачем за спірним договором, а відповідно до змісту пункту 1.2. договору природний газ використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню;

- об`єктивна можливість здійснити розрахунок за спожитий природний газ у даному випадку залежала, в тому числі, від платіжної дисципліни кінцевих споживачів такого газу;

- з наданих позивачем виписок по рахунку вбачається, що відповідачем спожитий у період з жовтня 2017 року по березень 2018 року за спірним договором природний газ оплачувався частково декількома платежами на місяць, з чого суд зробив висновок, що відповідачем учинялися дії щодо якнайшвидшої оплати спожитого природного газу;

- відповідач, підтверджуючи свою добросовісність, не ухиляється від відповідальності за порушення умов договору, наявність прострочення під час розгляду даної справи судом не заперечував.

Суд також врахував, що пеня є лише санкцією за невиконання грошового зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може, окрім стягнення пені позивач нараховує та стягує проценти річних та інфляційні, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених вчасно коштів відповідачем. Тому, при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

Зменшуючи пеню, суд першої інстанції також взяв до уваги, що діяльність АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" має важливе значення щодо надійного і безпечного функціонування газотранспортної системи, наявність у позивача правомірного очікування своєчасної оплати відповідачем спожитого у спірний період природного газу у відповідності до умов договору, а також правове призначення штрафних санкцій, та частково задовольнив клопотання відповідача, який просив зменшити пеню на 90%.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, та вважає таке зменшення пені розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги спростовуються вище встановленими обставинами справи, наведеними положеннями чинного законодавства, висновками Верховного Суду у подібних правовідносинах та апеляційним судом відхиляються.

Відповідно до ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2020 у справі №904/2987/20, як прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати у справі покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 276, 277, 282-284, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2020 у справі №904/2987/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2020 у справі №904/2987/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя О.В. Чус

Суддя Е.В. Орєшкіна

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 08.12.2020 у цій справі сторонам поштою не надсилаються.

Надіслати цю постанову на електронну адресу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" () та електронну адресу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Садовий» (ІНФОРМАЦІЯ_1).