номер провадження справи 33/5/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 Справа № 908/100/20

м. Запоріжжя Запорізької області

Колегія суддів Господарського суду Запорізької області у складі: головуючий суддя Мірошниченко М.В., суддя Боєва О.С., суддя Колодій Н.А.,

При секретарі судового засідання Хилько Ю.І.,

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/100/20

за позовом: Концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137; фактична адреса: 69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 7)

до відповідача: Комунального підприємства Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7 (69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 11)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206)

про стягнення суми

За участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Алейнікова Т.В.- довіреність № 21 від 13.04.2020;

від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

15.01.2020 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № б/н від 13.01.2020) Концерну Міські теплові мережі до Комунального підприємства Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7 про стягнення 183774,28 грн. основного боргу, 3546,16 грн. інфляційних втрат, 4111,78 грн. 3% річних.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 15.01.2020 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/100/20 та визначено до розгляду судді Мірошниченко М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.01.2020 у справі № 908/100/20 вказана позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі.

До суду від позивача надійшла письмова заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.02.2020 суддею Мірошниченко М.В. відкрито провадження у справі № 908/100/20 за правилами спрощеного позовного провадження; присвоєно справі номер провадження 33/5/20; судове засідання призначено на 03.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.03.2020 задоволено заяву Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Залучено Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Розгляд справи відкладено на 24.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 908/100/20 за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 21.04.2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.04.2020 з власної ініціативи суду на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 24.06.2020 включно. Відкладено підготовче засідання на 26.05.2020. У порядку ст. 81 ГПК України витребувано у Концерну Міські теплові мережі: 1.1. Покази вузлiв облiку з грудня 2018 по листопад 2019 за кожен мiсяць окремо багатоквартирними будинками в цiлому за адресами примiщень, якi є предметом позову, iншi їx облiковi данi, копіїi первiсних документів (журнал облiку, тощо), у яких вони зафiксованi; 1.2. Обсяги спожитої теплової енергiї багатоквартирними будинками в цiлому за адресами примiщень, якi є предметом позову з грудня 2018 по листопад 2019 за кожен мiсяць окремо; 1.3. Розрахунки теплового навантаження з фактичним обсягом теплової енергії для кожного примiщення, яке зазначено у позові з грудня 2018 по листопад 2019 за кожен мiсяць окремо.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.05.2020 підготовче засідання відкладено на 24.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.06.2020 призначено колегіальний розгляд справи № 908/100/20 у складі трьох суддів Господарського суду Запорізької області.

Згідно Витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 24.06.2020 для розгляду справи № 908/100/20 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Мірошниченко М.В., судді: Смірнов О.Г., Зінченко Н.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.06.2020 прийнято справу № 908/100/20 до розгляду та провадження колегії суддів Господарського суду Запорізької області у складі: головуючий суддя Мірошниченко М.В., суддя Смірнов О.Г., суддя Зінченко Н.Г. Ухвалено розглядати справу спочатку за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28.07.2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.07.2020 відкладено підготовче засідання на 31.08.2020.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2020, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-учасника колегії Зінченко Н.Г. з 17.08.2020 по 31.08.2020, для розгляду справи № 908/100/20 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Мірошниченко М.В., судді: Смірнов О.Г., Боєва О.С.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2020, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-учасника колегії Смірнова О.Г. з 07.09.2020 по 02.10.2020, для розгляду справи № 908/100/20 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Мірошниченко М.В., судді: Колодій Н.А., Боєва О.С.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.09.2020 прийнято справу № 908/100/20 до розгляду та провадження колегії суддів Господарського суду Запорізької області у складі: головуючий суддя Мірошниченко М.В., суддя Боєва О.С., суддя Колодій Н.А. Ухвалено розглядати справу спочатку за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 29.09.2020 .

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.09.2020 відкладено підготовче засідання на 02.11.2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.11.2020 підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті на 01.12.2020.

У судове засіданні 01.12.2020 з`явився представник відповідача. Представники позивача та третьої особи не з`явилися.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 01.12.2020 справу розглянуто, оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані такими обставинами. КП ВРЕЖО №7 не уклало з Концерном МТМ договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, а тому облік відпущеної теплової енергії здійснювався по особовому рахунку № НОМЕР_1 . Виконавчим комітетом ЗМР 21.09.2018 прийняте рішення № 439/9 Про передачу майна комунальної власності в господарське відання комунальному підприємству Виробниче ремонтно-експуатаційне житлове об`єднання №7 Запорізької міської ради". Додатком до рішення передбачений повний перелік приміщень, які підлягають передачі. Позивач у період з грудня 2018 по листопад 2019 відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 198337,04 грн. за переліченими у позові приміщеннями. За вказаний період відповідач здійснив оплату за надані послуги в розмірі 14562,76 грн. Оскільки між сторонами відсутній укладений договір, під час розрахунків застосовується термін оплати, вказаний у п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Позивач просив суд стягнути з відповідача 183774,28 грн. основного боргу, 3546,16 грн. інфляційних втрат, 4111,78 грн. 3% річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позов обґрунтований ст.ст. 11, 15, 16, 258, 509, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 193, 276 Господарського кодексу України, Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією.

У судове засідання 01.12.2020 з розгляду справи по суті представник позивача не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про час та місце судового розгляду справи по суті представник позивача повідомлений відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, зокрема, під розписку.

Заява позивача, що надійшла на електронну адресу суду 01.12.2020, судом не розглядається, оскільки подана з порушенням ч. 8 ст. 42 ГПК України, а саме: заява не скріплена електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, що надійшов до суду 25.02.2020. Зазначив, що додаток до рішення ЗМР № 439/9 містить близько 1415 об`єктів нерухомого майна по всім районам м. Запоріжжя, та які з цих приміщень саме прийняті в господарське відання відповідачем позивачем не зазначено. 80-90% приміщень з цих списків знаходяться у користуванні третіх осіб, які прийняли на себе зобов`язання щодо оплати комунальних послуг відповідно до укладених договорів оренди або позички, по яким орендодавцем виступає орган управління майном Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, а відповідач балансоутримувачем. Після ухвалення вказаного рішення договір між Запорізькою міською радою та відповідачем про передачу майна, що є комунальною власністю територіальної громади м. Запоріжжя на праві господарського відання укладений не був, тому рішення щодо господарського відання не виконане. Відповідач виступає балансоутримувачем нерухомого майна. Відповідач не є кінцевим споживачем послуг з теплопостачання у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» тих приміщень, які зазначені в переліку проекту договору позивача та у позовній заяві, оскільки частина приміщень використовується третіми особами на підставі договорів оренди або позички, а частина приміщень є вільними. Відповідач підтверджує фактичне використання двох нежитлових приміщень комунальної власності: по вул. Товариській, 39 та по пр. Металургів, 11. Позивач нараховував плату всупереч Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Позивач, користуючись монопольним становищем на ринку теплопостачання м. Запоріжжя, нав`язує умови договору, які не відповідають чинному законодавству, необґрунтовано завищує ціну за надані послуги. Є незрозумілою та необґрунтованою позиція позивача щодо нарахування послуг з опалення у травні та серпні 2019. У задоволенні позову просив відмовити повністю.

03.03.2020 позивач подав відповідь на відзив. Вважає, що саме відповідач є споживачем послуг, оскільки йому були передані в господарське відання приміщення. Зазначає, що всі дані, відомі позивачу, стосовно перебування приміщень в оренді третіх осіб, дата передачі в господарське відання, відсутність підключення до теплопостачання тощо, були враховані позивачем при проведенні перерахунків протягом опалювального сезону 2018-2019. Нарахування за послуги здійснювалося з урахуванням показів будинкових засобів теплової енергії та опалювальної площі приміщень, переданих у господарське відання відповідачу. Рахунки позивача не містять додаткового нарахування за втрати теплової енергії з трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у нежитлових опалювальних приміщеннях, так як ці втрати визначаються згідно Методики поза межами опалювальних приміщень.

24.03.2020 від відповідача надійшло письмове заперечення стосовно доводів позивача, викладених у відповіді на відзив. Зокрема зазначено, що у розрахунок позивача включене житлове приміщення квартира № 39 по вул. Новгородській.

06.05.2020 від відповідача надійшло пояснення щодо уточнення контррозрахунку.

31.07.2020 від відповідача надійшло письмове пояснення. Зокрема зазначає, що відповідач не є ані власником приміщень, ані споживачем послуг. Договір між Запорізькою міською радою та відповідачем про передачу майна, що є комунальною власністю територіальної громади м. Запоріжжя, на праві господарського відання не укладався, взаємні права та обов`язки не визначені, тому рішення ЗМР щодо господарського відання не виконане.

28.08.2020 від відповідача надійшло пояснення щодо виявлених порушень нарахувань послуги з опалення на прикладі нежитлових приміщень по вул. Світлій, 4 у м. Запоріжжі.

02.11.2020 від позивача до суду надійшла заява, в якій викладений правильний перелік приміщень.

Від третьої особи 24.03.2020 надійшло письмове пояснення щодо заявлених позовних вимог. Вважає позовні вимоги необґрунтованим та незаконними. На підставі рішення ЗМР № 439/9 відповідачу було передано майно комунальної власності. Оскільки у нежитлові приміщення в жилих будинках, що знаходяться на балансі відповідача, теплова енергія надходить не для задоволення власних житлово-побутових потреб, між ним та позивачем має бути укладений договір на поставку (купівлю-продаж) теплової енергії. Позивачем не наведено жодних правових підстав включення в єдиний особовий рахунок значної кількості приміщень, розташованих у різних за експлуатаційним характеристиками багатоквартирних будинках. Зазначає, що нежитлове приміщення по пр. Ювілейний, 18 знаходить в оренді у ФОП Вороніної О.О., нежитлове приміщення по вул. Ентузіастів, 19 передане в оперативне управління Департаменту спорту, сім`ї та молоді ЗМР. У задоволенні позову просив відмовити повністю.

У судове засідання 01.12.2020 з розгляду справи по суті представник третьої особи не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про час та місце судового розгляду справи по суті представник третьої особи повідомлений відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, зокрема, під розписку.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що неявка представників позивача та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представників позивача та третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статуту Концерну Міські теплові мережі основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну (п. 2.1).

Предметом діяльності підприємства є, зокрема виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення обігріву для житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачі, її збут (п. 2.2).

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання врегульовано Законом України "Про теплопостачання".

Згідно зі статтею 1 вказаного Закону споживач теплової енергії це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Одним з основних обов`язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії (ст. 24 даного Закону).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно ст. 12 Закону України Про житлово-комунальні послуги надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 13 даного Закону договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Зазначені положення кореспондуються з пунктами 4, 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198, які визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії.

У ч. 3 статті 179 ГК України закріплено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язковим для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відтак, враховуючи наведені норми права, поставка теплової енергії без договору не допускається.

Так, позивач листом від 11.06.2019 вих. № 08-5/452 звернувся до відповідача з пропозицією щодо укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 408580 від 07.06.2019.

Між сторонами велося листування з приводу укладення вказаного договору.

Разом з тим, між Комунальним підприємством „Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7" (відповідач) та Концерном „Міські теплові мережі (позивач) договір з централізованого опалення та постачання гарячої води не укладений, що не заперечується сторонами.

Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 21.09.2018 ухвалено рішення № 439/9 „Про передачу майна комунальної власності в господарське відання Комунальному підприємству „Виробниче ремонтно-експуатаційне житлове об`єднання № 7" Запорізької міської ради".

Відповідно до пункту 1 цього рішення вирішено вилучити з господарського відання КП Наше місто Запорізької міської ради та передати в господарське відання КП ВРЕЖО № 7 Запорізької міської ради майно комунальної власності згідно з додатками 1, 2, 3 до рішення. Доручено КП Наше місто ЗМР передати, а КП ВРЕЖО № 7 ЗМР прийняти в господарське відання майно комунальної власності згідно з додатками 1, 2, 3 до рішення. (п. 2). Зобов`язано КП ВРЕЖО № 7 ЗМР підготувати проекти відповідних додаткових угод до чинних договорів оренди (позички) та забезпечити їх підписання (п. 3). Зобов`язано КП ВРЕЖО № 7 ЗМР надати до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради інформацію щодо виконання пунктів 2, 3 рішення. (п. 4).

Як зазначає позивач, Концерном МТМ була надана теплова енергія у період з грудня 2018 по листопад 2019 на загальну суму 198337,04 грн. у наступні приміщення: вул. Світла, буд. № 4 площею 176,90 кв.м, вул. Запорізького козацтва, буд. № 27 площею 26,40 кв.м, вул. 14 Жовтня, буд. № 9А площею 71,26 кв.м, вул. Василя Сергієнка, буд. № 23 площею 32,40 кв.м, бул. Будівельників, буд. № 17 площею 40,70 кв.м, вул. Світла, буд. № 4 площею 102,10 кв.м, вул. Новгородоська, буд. № 20 площею 65,70 кв.м, вул. Світла, буд. № 4 площею 52,00 кв.м, вул. Ентузіастів, буд. № 19 площею 123,50 кв.м, вул. Ентузіастів, буд. № 19 площею 93,40 кв.м, вул. Новгородоська, буд. № 4А площею 77,10 кв.м, вул. Воронезька, буд. № 14А площе. 88,40 кв.м, пр.-т Ювілейний, буд. № 18 площею 15,60 кв.м, вул. Новгородоська, буд. № 4А площею 18,70 кв.м, вул. Ентузіастів, буд. № 19 площею 124,20 кв.м, вул. Новгородська, буд. № 15 площею 38,50 кв.м, вул. Василя Сергієнка, буд. № 15 площею 232,80 кв.м, вул. Калнишевського, буд. № 8 площею 9,00 кв.м, вул. Хортицьке шосе, буд. № 12 площею 185,20 кв.м, вул. Героїв 93ї бригади, буд. № 38 площею 37,74 кв.м.

За вказаний період відповідач здійснив оплату за надані послуги у розмірі 14562,76 грн., відтак до стягнення заявлено 183774,28 грн.

Як визначено ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Згідно з ч. 6 ст. 19 даного Закону споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до пункту 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198, споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

При цьому споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі ( наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 7128916/17-ц ).

Отже, навіть за відсутності договору, втім, з належним підтвердженням матеріалами справи факту поставки теплової енергії споживачу, останній не звільняється від оплати такого товару.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Позивач щомісячно виписував відповідачу рахунки за постачання теплової енергії та акти приймання-передачі теплової енергії, які направляв відповідачу. Позивач зазначив, що оскільки договір між сторонами укладений не був, облік відпущеної теплової енергії здійснювався по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні приписи містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Як встановлено судом під час розгляду дійсної справи, між сторонами існують розбіжності щодо переліку приміщень, до яких надавались/надаються послуги, методики здійснення розрахунків, тощо.

Згідно пункту 23 Правил користування тепловою енергією розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

У рахунках на постачання теплової енергії та актах приймання-передачі теплової енергії за спірний період, що виписувалися позивачем, зазначено вид послуги: опалення, кількість Гкал, тариф та сума. При цьому не зазначено, за якими саме приміщеннями виписані рахунки та акти, не зазначено кількості спожитих Гкал за конкретними приміщеннями.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів належності права власності на перелічені вище приміщення відповідачу матеріали дійсної справи також не містять.

Відповідач зазначив, що рішення Запорізької міської ради щодо передання у господарське відання комунального майна фактично не виконане, договір між Запорізькою міською радою та відповідачем про передачу майна, що є комунальною власністю територіальної громади міста, у господарське відання відповідача укладений не був, взаємні права та обов`язки не визначені. Відповідач наголошував на тому, що КП ВРЕЖО № 7 не є фактичним споживачем теплової енергії по нежитловим приміщенням, що перелічені у позові.

Матеріали справи не містять доказів наявності договорів, що б встановлювали обов`язок Комунального підприємства Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7, як балансоутримувача, оплачувати послуги з теплопостачання.

У матеріалах справи відсутні належні докази щодо того, що система опалення у перелічених приміщеннях є невідокремленою або відокремленою від системи опалення будинків у цілому, в яких розташовані вказані приміщення.

Відсутні докази встановлення/не встановлення у будинках приладів обліку теплової енергії у приміщеннях, докази зняття показів засобів обліку теплової енергії по кожному будинку, в якому розташовані приміщення, та їх значення.

Разом з тим, у матеріалах справи наявна копія договору оренди від 01.04.2001 № 152/6 в редакції додаткової угоди від 14.02.2018, відповідно до якого комунальне майно нежитлове приміщення І цокольного поверху загальною площею 70,8 кв.м по вул. Світлій, 4, передане в оренду Громадській організації «Інвалідів війни, Збройних сил та учасників бойових дій Хортицького району м. Запоріжжя». Також наявна копія договору оренди нерухомого майна № 411/6 від 11.05.2019, відповідно до якого комунальне майно нежитлове приміщення № 109 першого поверху площею 15,60 кв.м по пр. Ювілейному, 18, передане в оренду ФОП Вороніній О.О.

Позивач письмовою заявою, що надійшла до суду 02.11.2020, уточнив кількість нежитлових приміщень, за якими проводились нарахування за надані послуги з постачання теплової енергії у період з грудня 2018 по листопад 2019, включивши додатково до переліку приміщень приміщення по вул. Героїв 93ї бригади, буд. № 16А площею 19,5 кв.м, по вул. Запорізького козацтва, буд. № 27 площею 28,6 кв.м, по вул. Світла, буд. № 16 площею 49,4 кв.м, по бул. Будівельників, буд. № 17.

Детальний розрахунок щодо нарахованої суми, яка зазначена у позовній заяві, матеріали справи не містять, позивачем не наданий.

Витребувані ухвалою суду від 21.04.2020 докази: покази вузлiв облiку з грудня 2018 по листопад 2019 за кожен мiсяць окремо багатоквартирними будинками в цiлому за адресами примiщень, якi є предметом позову, iншi їx облiковi данi, копіїi первiсних документів (журнал облiку, тощо), у яких вони зафiксованi; обсяги спожитої теплової енергiї багатоквартирними будинками в цiлому за адресами примiщень, якi є предметом позову з грудня 2018 по листопад 2019 за кожен мiсяць окремо; розрахунки теплового навантаження з фактичним обсягом теплової енергії для кожного примiщення, яке зазначено у позові з грудня 2018 по листопад 2019 за кожен мiсяць окремо позивачем не надані.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до правил доказування позивач, звертаючись з відповідним позовом до суду та посилаючись на отримання відповідачем послуг з централізованого опалення у перелічені приміщення за період з грудня 2018 по листопад 2019 на суму 183774,28 грн., повинен довести зазначені обставини, надавши суду докази фактичного надання послуги з опалення по кожному з об`єктів.

Разом з тим, відповідні докази позивачем не подані. Згідно заявлених позовних вимог, враховуючи відзив та пояснення відповідача, на підставі наявних у матеріалах справи доказів неможливо встановити по яким саме об`єктам нарахована заборгованість, відсутні докази фактичного надання послуг з постачання теплової енергії.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 08 грудня 2020.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя М.В. Мірошниченко

Суддя О.С. Боєва

Суддя Н.А. Колодій