ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.11.2020 м. Ужгород Справа № 907/45/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Моя земля", с. Іза Хустського району до Касівської сільської ради Рахівського району про стягнення суми 191.449,67грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду Закарпатської області із позовом до відповідача про стягнення суми 191 449,67 грн. заборгованості по оплаті вартості виконаних робіт за Договором від 11.12.2017 на виконання топографічно-геодезичних вишукувань для виготовлення генерального плану населеного пункту, посилаючись на порушення вимог ст.ст. 16, 837, 843, 844, 853, 882 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 27.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 907/45/20 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 23 березня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.03.2020 на виконання Постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211, якою запроваджено карантин, заборонено пасажирські перевезення та встановлено обмеження кількості учасників масових заходів; Указу Президента України від 13.03.2020 № 87/2020, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; Рішення Вищої ради правосуддя від 26.03.2020 № 880/0/15-20 «Про доступ до правосуддя в умовах пандемії гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у зв`язку із карантинними заходами, відкладено підготовче засідання у справі в межах розумного строку.

Ухвалою суду від 03.09.2020 призначено підготовче засідання по справі на 06 жовтня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду від 06.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.11.2020.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Пояснив, що відповідач в порушення своїх зобов`язань які виникли в силу договору не провів оплату виконаних робіт, внаслідок чого в нього виникла та рахується заборгованість на суму 191 449,67 грн., що є предметом спору.

Зауважив, що свої зобов`язання позивач виконав вчасно та належним чином, що підтверджується актам приймання передачі, які підписані без зауважень та заперечень збоку відповідача.

Відповідач проти позовних вимог заперечив з підстав, наведених у поданому суду 16.03.2020 письмовому відзиві на позов. Зазначає, що позов зумовлений недобросовісною поведінкою позивача. Оскільки Договір був укладений з боку Квасівської сільської ради під впливом обману та помилки, а зобов`язання взято без відповідних бюджетних асигнувань. У зв`язку з чим укладений Договір вважається недійсним, а за даними операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Звертає увагу на те, що ціна Договору встановлена на підставі Кошторису, який не набрав чинності, оскільки не підтверджений Замовником у зв`язку з наявністю недостовірних відомостей. Роботи за договором виконувалися за відсутності підстав для їх виконання, а саме без затвердженого Замовником Технічного завдання.

Вказує на те, що виконавець в порушення пункту 1.2 Договору не передав у власність Замовника результати виконаної роботи, а також не надав доказів фактичного виконання топографо-геодезичних робіт та приймання їх замовником, що свідчить про порушення умов договору позивачем.

Відповідач вважає, що у зв`язку з вказаними обставинами, підстав для оплати робіт немає.

Разом з тим за доводами відповідача, термін виконання Договору не настав, при цьому Позивачем не надано додатку до Договору, підписаного повноважними представниками сторін, щодо погодження строку оплати, тому термін сплати зобов`язання за Договором не виник, а отже у Відповідача відсутня заборгованість перед Позивачем.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, який завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення.

ВСТАНОВИВ:

11.12.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «МОЯ ЗЕМЛЯ», (далі - Позивач, Підрядник) та Квасівською сільською радою, (далі - Відповідач, Замовник) було укладено Договір на проведення топографо-геодезичних вишукувань №б/н (далі - Договір).

Згідно п.1 Договору Виконавець зобов`язався виконати, а Замовник зобов`язався прийняти роботи, а саме: Топографо-геодезичні вишукування на території Квасівської сільської ради, Рахівського району для виготовлення генерального плану населеного пункту масштабу 1:2000; Закладання та визначення пунктів ДГМ;

Згідно п.2.1 Договору, загальна вартість робіт складає 191 448,67 грн.

Відповідно до п.2.2 Договору, підготовчі роботи становлять 57 434,60 грн.

Залишок суми у розмірі 134 014,07 грн. оплачується перед завершенням робіт, але не пізніше 30 календарних днів з дня підписання Договору. Оплата проводиться замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця (п.2.3 Договору).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що термін виконання робіт за договором складає 120 робочих днів без врахування погодження з відповідними службами замовником після оплати повної вартості робіт згідно статті 2 цього договору.

Виконавець має право виконати роботи достроково. Оплата у цьому разі вноситься сторонами у погоджений у договорі строк (п.3.2 Договору).

Пунктами 5.1, 52 Договору передбачено, що договір припиняється його виконання у повному обсязі робіт за договором. Договір може бути розірваний у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням цього договору.

Відповідно до пункту 7.3 Договору договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Договір укладається у двох примірниках які мають однакову юридичну силу.

У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, договір може бути розірвано достроково за згодою сторін або з ініціативи однієї із сторін. Про розірвання договору одна сторона повідомляє іншу письмово з поясненнями причин розірвання.

Згідно актів прийому передачі виконаних робіт б/н від 11.12.2017 року, що містяться в матеріалах справи виконавець передав, а замовник прийняв виконані згідно з договором роботи на суму загальну суму 191 448,67 грн.

За доводами позивача, що підтверджуються матеріалами справи, відповідач в супереч зобов`язань які виникли з договору не провів оплату виконаних робіт.

З метою досудового врегулювання спору, за твердженням позивача ним було надіслано відповідачу лист з вимогою проведення оплати. Однак така вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало приводом звернення до суду.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Проаналізувавши укладений сторонами Договір на проведення топографо-геодезичних вишукувань №б/н від 11.12.2017 року, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором підряду, а тому виниклі між сторонами спірні правовідносини підпадають під регулювання Глави 33 Господарського кодексу України та норм глави 61 Цивільного кодексу України.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п.1 Договору, Виконавець зобов`язався виконати, а Замовник зобов`язався прийняти роботи, а саме: Топографо-геодезичні вишукування на території Квасівської сільської ради, Рахівського району для виготовлення генерального плану населеного пункту масштабу 1:2000; Закладання та визначення пунктів ДГМ;

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (ч.ч. 1, 3 ст. 843 ЦК України).

Статтею 854 ЦК України передбачено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно п.2.1 Договору, загальна вартість робіт складає 191 448,67 грн.

Відповідно до п.2.2 Договору, підготовчі роботи становлять 57 434,60 грн.

Залишок суми у розмірі 134 014,07 грн. оплачується перед завершенням робіт, але не пізніше 30 календарних днів з дня підписання Договору. Оплата проводиться замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця (п.2.3 Договору).

Відповідно до статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що термін виконання робіт за договором складає 120 робочих днів без врахування погодження з відповідними службами замовником після оплати повної вартості робіт згідно статті 2 цього договору.

В частині 1 ст. 853 ЦК України визначено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з ч. 1 ст. 858 ЦК України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи факт прийняття виконаних позивачем робіт підтверджується підписаними між сторонами у спорі без зауважень та претензій актами здачі- приймання виконаних робіт за договором №б/н від 11.12.2017 р року.

Доказів оплати відповідачем прийнятих згідно з актами від 11.12.2017 року робіт матеріали справи не містять, а відповідачем вказані обставини не заперечуються.

Згідно ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Статтею 849 ЦК України визначено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (стаття 852 ЦК України).

Зважаючи на наявність в матеріалах справи топографо-геодезичної зйомки для виготовлення генерального плану населеного пункту із зазначенням пунктів ДМГ та відсутність в матеріалах справи доказів, того, що відповідач порушував питання перед позивачем про відмову від договору або про розірвання договору чи про виявлення недоліків виконаних робіт, судом критично оцінюються і не можуть бути прийняті доводи відповідача про те, що відповідач не отримав від позивача результати робіт у зв`язку з чим строк виконання зобов`язання за договором не настав.

Крім того твердження відповідача про те, що термін сплати за договором не настав є помилковими, оскільки пунктом 2.3 Договору чітко встановлює умови та термін оплати по договору, який ставиться в залежність від дати підписання договору.

За змістом ст. 854 ЦК України замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену договором ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином.

Відповідно до 4 ст. ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

За таких обставин, суд констатує, що вимоги позивача про стягнення суми 191 448,67 грн. боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 7.3 Договору договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Договір укладається у двох примірниках які мають однакову юридичну силу.

Матеріалами справи, встановлено, що договір від 11.12.2017 є дійсним, відповідачем вказані обставини належними та допустимими доказами не спростовані та не заперечені.

Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Оскільки відповідач в обумовлений законом спосіб не оспорив дійсність Договору на проведення топографо-геодезичних вишукувань №б/н від 11.12.2017 року, то його твердження про те, що договір укладено під впливом обману та помилки як і інші заперечення по справі, що фактично зводяться до недійсності договору, судом не беруться до уваги, як безпідставні та такі що не відносяться до предмету доказування по даній справі.

Крім того, доводи відповідача про те, що відсутність бюджетних асигнувань тягне за собою недійсність договору, є помилковим та спростовується вищенаведеними висновками суду.

При цьому, за правилами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику цього суду, як джерело права.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17, від 16.09.2019 у справі № 921/254/18, від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 у справі № 921/254/18, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18.

Відтак суд констатує, що незалежно від наявності або відсутності у Замовника бюджетного фінансування, його обов`язком є оплата прийнятих робіт у порядку та строки визначені договором.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Моя земля", с. Іза Хустського району до Квасівської сільської ради Рахівського району про стягнення суми 191 449,67 грн. підлягають задоволенню повністю.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 180, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Квасівської сільської ради (90640, Закарпатська обл., Рахівський р-н, село Кваси, будинок 158, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МОЯ ЗЕМЛЯ" (90436, Закарпатська обл., Хустський р-н, село Іза, вулиця Духновича, будинок 8, ) суму 191 448,67 (сто дев`яносто одну тисячу чотириста сорок вісім гривень 67 коп.) заборгованості та суму 2 871,75 грн. (дві тисячі вісімсот сімдесят одну гривню 75 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 07.12.2020.

Суддя О.Ф. Ремецькі