ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2020 р. Справа№ 910/7488/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення господарського суду міста Києва від 10.08.2020 (дата складання та підписання повного тексту 10.08.2020)

у справі № 910/7488/20 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 33 379,94 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

В травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за недотримання терміну доставки вантажу у розмірі 33 379,94 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням залізницею терміну доставки вантажу при виконанні перевезення за залізничною накладною СМГС №0487302, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення штраф у розмірі 33 379,94 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/7488/20 позов задоволено частково, з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" стягнуто штраф у розмірі 29 281,71 грн та судовий збір у розмірі 1 843,93 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що фактичний термін доставки вантажу за накладною № 0487302 перевищує термін доставки на 17 діб.

При цьому суд послався на те, що в матеріалах справи наявна претензія позивача № Пр-7-3 від 16.01.2020, адресована відповідачу щодо відправки вантажу за накладною № 0487302 про стягнення неустойки за порушення терміну доставки вантажу, яка надіслана відповідачу 16.01.2020, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та отримана відповідачем 20.01.2020, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Разом з цим, визначений УМВС 180-денний строк, встановлений на розгляд цієї претензії перевізником, з урахуванням ст. 253 та ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України спливає 18.07.2020.

Відповідач надав до матеріалів справи лист від 22.06.2020 № ЦМ-920/20, яким повідомив позивача, що розмір відшкодування становить 29 281,71 грн та буде перерахований на користь ТОВ "Оіл Юг". Отже, відповідач виконав свій обов`язок щодо розгляду претензії у встановлений § 7 статті 46 УМВС строк та надав відповідь про її часткове задоволення.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо вчасної доставки вантажу, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку в розмірі 29 281,71 грн (97 605,70 грн * 30%), а не 33 379,94 грн як помилково розрахував позивач, виходячи із суми 111 266,45 грн, що включає в себе провізну плату з додатковими зборами та платежами.

Однак, оскільки на момент вирішення цього спору вказаний строк сплив, а відповідач, незважаючи на наявність розпорядження № ЦМ-13/3819 від 22.06.2020 про перерахування коштів, доказів оплати штрафу у визнаній відповідачем частині суду не надав, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 10.08.2020, АТ «Українська залізниця» звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду в частині задоволеного позову як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права - ст. 15 ЦК України, ст.236 ГПК України і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі, серед іншого, скаржник зазначає про те, що позивачем не було дотримано претензійного порядку звернення до відповідача. Також скаржником надано копію платіжного доручення №2884687 від 09.07.2020 про сплату штрафних санкцій за порушення термінів доставки вантажу, в тому числі за залізничною накладною СМГС №0487302.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2020 справу №910/7488/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Владимиренко С.В., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/7488/20 залишено без руху, надано Акціонерному товариству "Українська залізниця" строк десять днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надати суду докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

28.09.2020 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжне доручення № 3037295 (№11 від 08.09.2020) про сплату судового збору в сумі 3153,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 клопотання про поновлення пропущеного строку задоволено, поновлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/7488/20. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/7488/20. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/7488/20 здійснюється у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 10 ст. 270 ГПК України.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, на виконання умов договору купівлі-продажу № LT/19/011/R/TN/E, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" та Акціонерним товариством "Орлен Летува", останнє 28.11.2019 здійснило відправлення вантажу у вагонах №№ 51629293, 57430019, 50595180 згідно з залізничною накладною № 0487302 зі станції відправлення "Бугяняй" АТ "Литовські залізничні дороги" на станцію призначення "Одеса-Застава 1" Одеської залізниці АТ "Українська залізниця".

Звертаючись з позовом у даній справі про стягнення 33 379,94 грн. штрафу, позивач послався на порушення відповідачем строку доставки вантажу за вказаною накладною, прострочення склало 17 діб понад нормативно визначений строк.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що позивач звернувся до суду до спливу строку, встановленого на розгляд претензії, чим порушив норми параграфу 3 ст. 47 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення. Крім того, відповідач вказував на те, що позивачем невірно здійснено розрахунок штрафу, який становити 29 281,71 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Статтею 307 Господарського кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

За положеннями ч. 1 ст. 313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Згідно зі ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). 7.7. Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р., (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 41 Статуту залізниці передбачено, що зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п.п. 1.1, 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. №644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до п. 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Пунктом 2.1. Правил передбачено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на ____число _____місяць».

Приписами п. 2.4. Правил встановлено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до п. 2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

За положеннями ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Згідно зі ст. 23 Статуту дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. Календарний штемпель станції містить: дату, місяць, рік, найменування станції і найменування залізниці, до якої належить станція.

Статтею 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Правовідносини в Україні щодо перевезення вантажів у міжнародному сполученні регулюються угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (далі за текстом - УМВС).

Приписами ст. 45 УМВС встановлено, що якщо перевізником не був дотриманий термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 УМВС, перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

За положеннями ст. 46 УМВС претензійні вимоги, що випливають із договору міжнародного залізничного вантажного перевезення розглядаються перевізником протягом 180 днів з дня її отримання.

Відповідно до ст. 47 УМВС позов може бути пред`явлено тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензію. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію перевізнику.

Як встановлено судом, відповідач при перевезенні за накладною № 0487302 допустився перевищення терміну доставки 17 діб понад нормативно визначений строк, що в свою чергу є підставою для нарахування неустойки.

В матеріалах справи наявна претензія позивача від 16.01.2020 № Пр-7-3, адресована відповідачу, щодо відправки вантажу за накладною № 0487302 про стягнення неустойки за порушення терміну доставки вантажу, яка надіслана відповідачу 16.01.2020, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та отримана відповідачем 20.01.2020, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 47 УМВС позов може бути пред`явлено після пред`явлення відповідної претензії.

Таким чином, пред`явлення претензії до перевізника в силу норм УМВС є обов`язком вантажовідправника, а не його правом.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся із позовом у даній справі 26.05.2020, про що свідчить відмітка на поштовому конверті, в якому надійшла позовна заява, тобто до закінчення передбаченого ст. 46 УМВС строку розгляду претензійних вимог, що випливають із договору міжнародного залізничного вантажного перевезення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оіл Юг» є передчасними та не підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 наведеної вище статті передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З врахуванням зазначеного вище, судове рішення прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 46 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, ст..ст. 74, 76 ГПК України, а відтак, підлягає скасуванню.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за підсумками розгляду апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/7488/20 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оіл Юг» (65005, м. Одеса, вул. Степова, 23/25, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) 3 153, 00 грн (три тисячі сто п`ятдесят три гривні нуль копійок) в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Матеріали справи № 910/7488/20 повернути господарському суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 07.12.2020.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова