ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020м. ДніпроСправа № 904/2148/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

за участю секретаря судового засідання Сироти М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СОНАТА ЛТД"

до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ЗАВОД СПЕЦІНСТРУМЕНТА КАЛІБРІВ "ТЕХНОПРОГРЕС"

про стягнення 343395,26грн., з яких 287405,11грн. основної заборгованості; 48030,90грн. пені; 4776,20грн. трьох процентів річних; 3183,05грн. інфляційних втрат (договір суборенди №55/19 від 01.09.2019), з урахуванням заяви від 19.10.2020 за вих.№б/н про уточнення (збільшення) позовних вимог, яка ухвалою від 30.10.2020 прийнята до розгляду

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СОНАТА ЛТД" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ЗАВОД СПЕЦІНСТРУМЕНТА КАЛІБРІВ "ТЕХНОПРОГРЕС" (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути 163773,38грн., з яких 156312,71грн. основної заборгованості; 5648,66грн. пені; 780,43грн. трьох процентів річних; 1031,58грн. інфляційних втрат (договір суборенди №55/19 від 01.09.2019).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/2148/20 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2020.

Ухвалою від 24.04.2020 позовну заяву залишено без руху.

04.05.2020 виявлені судом недоліки усунуто.

Ухвалою від 05.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 04.06.2020.

Щодо строків розгляду.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-ІХ доповнено розділ Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України пунктом 4 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349 , а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)."

Проте, з метою удосконалення норм Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України в частині перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), Верховна Рада України прийняла Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-IX, яким внесено зміни, зокрема, до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України шляхом викладення в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

При цьому, у пункті 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-IX визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Господарський суд констатує, що Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-IX набрав чинності 17.07.2020, а двадцятиденний строк сплив 06.08.2020.

Беручи до уваги відсутність доказів належного повідомлення відповідача про існуюче судове провадження, господарський суд ухвалою від 25.08.2020 вирішив перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; розгляд справи почати спочатку; замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; призначити підготовче засідання по справі на 22.09.2020.

Ухвалою від 22.09.2020 підготовче засідання відкладено на 22.10.2020.

21.10.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла заява від 19.10.2020 за вих.№б/н про уточнення позовних вимог в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь 343395,26грн., з яких 287405,11грн. основної заборгованості; 48030,90грн. пені; 4776,20грн. трьох процентів річних; 3183,05грн. інфляційних втрат (договір суборенди №55/19 від 01.09.2019). Заява обґрунтована збільшенням заборгованості відповідача. Ухвалою від 30.10.2020 заяву від 19.10.2020 за вих.№б/н про уточнення (збільшення) позовних вимог прийнято до розгляду.

Судове засідання призначене на 22.10.2020 не відбулося через раптову відпустку судді Петренка І.В. Ухвалою від 30.10.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) календарних днів, по 25.11.2020; призначено підготовче засідання на 17.11.2020.

Щодо строку для подачі відзиву.

Ухвалу від 25.08.2020 про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відповідач отримав 17.09.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 18.09.2020.

Відповідачу в ухвалі від 25.08.2020 роз`яснено право на надання відзиву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Отже, строк для подачі відзиву по 02.10.2020.

Станом на 10.12.2020 відзив на позов не надано.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою від 17.11.2020 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті; представників сторін проінформовано, що судове засідання відбудеться 26.11.2020.

За результатами судового засідання, яке відбулося 26.11.2020, оголошено перерву з 12год. 20хв. 26.11.2020 до 14год. 45хв. 10.12.2020.

В судове засідання, яке відбулося 10.12.2020, учасники процесу не забезпечили явку представників, проте через відділ документального забезпечення від позивача надійшла заява від 10.12.2020 за вих.№б/н у якій просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності і задовольнити позовні вимоги.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Аналізуючи фактичні обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що неучасть представника позивача у судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті.

Судовий процес, враховуючи неявку представників сторін та на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 10.12.2020, здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 10.12.2020, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, складено повний текст рішення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

Між позивачем та відповідачем укладено договір суборенди від 01.09.2019 №55/19 (далі - договір) зі строком дії з 01.09.2019 до 31.01.2020, дію якого продовжено Угодою №1 від 01.02.2020 до 31.01.2021.

За договором позивач передав відповідачу у суборенду у строкове користування приміщення загальною площею 547,20кв.м. за адресою: місто Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, будинок 156/А, корпус Д-2 згідно з Додатком №1 та Актом приймання-передачі від 01.09.2019.

У пункті 4.21 договору сторони узгодили розмір орендної плати, а саме 30122,20грн. за місяць до 31.01.2020 та 34110,60грн. за місяць з 01.02.2020.

З огляду на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань виникла заборгованості з орендної плати у розмірі 287405,11грн., яка підтверджується підписаним між сторонами Актом звіряння взаємних розрахунків за період з жовтня 2019 року по червень 2020 року.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- пеню за загальний період прострочення з 11.01.2020 по 19.10.2020 на загальну суму 48030,90грн.;

- три проценти річних за загальний період прострочення з 11.01.2020 по 19.10.2020 на загальну суму 4776,20грн.;

- інфляційні втрати за загальний період прострочення з січня 2020 року по вересень 2020 року на загальну суму 3183,05грн.

Короткий зміст заперечень відповідача та узагальнення його доводів.

Відзив не надійшов.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі:

1. Обставини укладання договору.

2. Природа договору.

3. Факт користування майном.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

5. Правомірність нарахування пені.

6. Правомірність нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладання договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

01.09.2019 між позивачем (далі - позивач, орендар) та відповідачем (далі - відповідач, суборендар) укладено договір суборенди №55/19 (далі - договір).

Предмет договору. Орендар передає в суборенду, а суборендар приймає в тимчасове платне користування, на умовах даного договору, таке майно: нежитлове приміщення (далі - приміщення), розміри та планування згідно затверджених сторонами "План-схемі переданого в суборенду приміщення" (Додаток №1), загальною площею - 547,2м2 місцезнаходження якого за адресою: м.Дніпро, проспект Б.Хмельницького, 156/А, корпус Д-2 (пункт 1.1 договору).

Ціна договору. Суборендар узгодив з орендарем щомісячну орендну плату за користування приміщенням у розмірі 30122,20грн. (пункт 4.21 договору). Водночас, Угодою №1 від 01.02.2020 сторони домовилися, що розмір орендної плати складає 34110,60грн.

Строк. Строк дії даного договору з 01.09.2019 до 31.01.2020 (пункт 1.3 договору). Водночас, Угодою №1 від 01.02.2020 сторони домовилися продовжити строк дії договору з 01.02.2020 до 31.01.2021.

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

Піднайм, згідно статті 774 Цивільного кодексу України, це 1. передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм), яке можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. 2. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. 3. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 Цивільного кодексу України). Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором піднайму.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору піднайму, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

3. Факт користування майном.

Частиною 1 статті 761 Цивільного кодексу України визначено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до пункту 1.2 договору, майно, яке передається в суборенду, орендар прийняв у тимчасове платне користування за договором оренди №109/19-1 від 01.09.2019 і здає в суборенду за письмовою згодою орендодавця.

Початком користування приміщенням, оплати оренди та комунальних послуг є день підписання Акта приймання-передачі приміщення в суборенду (Додаток №2).

Факт передачі спірного майна від позивача до відповідача підтверджується Актом від 01.09.2019 приймання-передачі приміщення в суборенду на підставі договору суборенди №55/19 від 01.09.2019.

Отже, 01.09.2019 є датою початку користування приміщенням, оплати оренди та комунальних послуг.

Орендна плата, відповідно до пункту 4.2 договору, нараховується до моменту фактичного повернення приміщення із оренди і підписання Акта. До цього часу приміщення знаходиться в суборенді та оплачується на загальних підставах.

Ознайомившись із доказами наявними у матеріалах справи, господарський суд встановив, що станом на час прийняття судового рішення, Акт повернення майна із суборенди відсутній.

Відтак, спірне приміщення знаходиться в суборенді з 01.09.2019 і по теперішній час.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

Згідно статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном; наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частини 1, 3, 4, 5).

Частиною 1 статті 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 4.4 договору визначено, що плата за користування приміщенням договірна та встановлюється на весь строк дії договору.

Суборендар, відповідно до пункту 4.5 договору, до 25 (двадцять п`ятого) числа сплачує разовий платіж у розмірі орендної плати за один місяць, згідно рахунку. До 10 (десятого) числа суборендар отримує рахунки, акти виконаних робіт, і здійснює оплату за оренду приміщення поточного місяця, оплату комунальних послуг (опалення, вода) поточного місяця, і оплата комунальних послуг поточного місяця.

Орендна плата, відповідно до пункту 4.11 договору, може бути змінена, за згодою сторін.

Витрати, пов`язані з наданням послуг електропостачання та теплопостачання в орендну плату не включаються (пункт 4.12 договору).

Суборендар, відповідно до пункту 4.13 договору, компенсує вартість спожитої води орендарю на підставі показань приладів обліку.

Оплата теплопостачання, відповідно до пункту 4.14 договору, здійснюється суборендарем на підставі рахунку, виставленого орендарем в залежності від вартості спожитої суборендарем теплової енергії. Вартість виробництва теплової енергії визначається на підставі калькуляцій.

Плата за вивезення побутових відходів, відповідно до пункту 4.15 договору, сплачується в залежності від займаної площі.

Оплата за користування туалетами загального користування, відповідно до пункту 4.16 договору, здійснюється із розрахунку на одного співробітника в місяць згідно Акта виконаних робіт.

Суборендар узгодив в орендарем щомісячну орендну плату за користування приміщенням у розмірі 30122,20грн. (пункт 4.21 договору). Водночас, Угодою №1 від 01.02.2020 сторони домовилися, що розмір орендної плати складає 34110,60грн.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку позивача передати відповідачу в користування об`єкт нерухомості за актом приймання-передачі відповідає обов`язок своєчасно і у повному обсязі сплачувати плату за використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта з оренди.

Спірним періодом заборгованості з орендної плати та комунальних послуг позивач визначив з період 01.09.2019 по 30.06.2020.

Строк оплати є таким, що настав.

Заборгованість у розмірі 102386,73грн. за період з 01.09.2019 по 31.01.2020 (вересень 2019 року - 32495,15грн.; жовтень 2019 року - 32604,67грн.; листопад 2019 року - 37506,98грн.; грудень 2019 року - 45657,92грн.; січень 2020 року - 58266,65грн.) підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.09.2019 по 13.02.2020, який підписано представниками обох сторін і підписи яких засвідчено печатками. При цього, за результатами аналізу змісту вказаного акту звіряння, господарський суд встановив часткову оплату відповідача.

Заборгованість у розмірі 53925,98грн. за лютий 2020 року підтверджується Актом надання послуг №123 від 29.02.2020.

Заборгованість у розмірі 35690,60грн. за березень 2020 року підтверджується Актом надання послуг №200 від 31.03.2020.

Заборгованість у розмірі 35130,60грн. за квітень 2020 року підтверджується Актом надання послуг №256 від 30.04.2020.

Заборгованість у розмірі 35125,60грн. за травень 2020 року підтверджується Актом надання послуг №319 від 31.05.2020.

Заборгованість у розмірі 35145,60грн. за червень 2020 року підтверджується Актом надання послуг №387 від 30.06.2020.

В якості визнання відповідачем заборгованості перед позивачем у розмірі 287405,11грн. між сторонами складено Акт звіряння взаємних розрахунків за період з жовтня 2019 року по червень 2020 року, який підписано представниками сторін і підписи яких засвідчені печатками. При цьому, аналізуючи підписаний між сторонами акт звіряння, господарський суд встановив факт часткової сплати відповідачем за суборенду (10000,00грн. за платіжним документом №2916 від 28.04.2020).

Доказів оплати за об`єкт оренди у розмірі 287405,11грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати у розмірі 287405,11грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

5. Правомірність нарахування пені.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з пунктом 4.6 договору у випадку прострочки оплати, суборендар виплачує орендарю за кожен день невиконання зобов`язань пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості.

Щодо розрахунку пені.

Позивач нарахував пеню за загальний період прострочення з 11.01.2020 по 19.10.2020 на загальну суму 48030,90грн.

Відповідач контррозрахунку не надав; вимоги заперечив.

Господарський суд встановив, що умовами укладеного між сторонами договору не передбачено більший, ніж шість місяців період часу, за який нараховується пеня, так як умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Господарський суд перевірив розрахунок пені, з урахуванням правомірного періоду заборгованості та встановив, що останній містить неточності розрахунку, які вплинули на результат. Відтак, задоволенню підлягає пеня у розмірі 18207,43грн.

Правильність розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України (статті 525, 526 Цивільного кодексу України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо розрахунку трьох процентів річних.

Позивач нарахував три проценти річних за загальний період прострочення з 11.01.2020 по 19.10.2020 на загальну суму 4776,20грн.

Відповідач контррозрахунок трьох процентів річних не надав; вимог не заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох процентів річних та визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 4774,14грн.

Господарський суд звертає увагу, що під час перерахунку трьох процентів річних взято до уваги положення частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України яка визначає, що у разі, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, а позивачем проігноровано вказану норму.

Щодо розрахунку інфляційних втрат.

Позивач нарахував інфляційні втрати за загальний період прострочення з січня 2020 року по вересень 2020 року на загальну суму 3183,05грн.

Відповідач контррозрахунок інфляційних втрат не надав; вимог не заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та встановив, що позивачем не враховано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Відтак, задоволенню підлягають інфляційні втрати у розмірі 2322,36грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 4690,44грн., з урахуванням того, що 91,06% позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись статтями 2-5, 7-15, 18, 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 91, 123, 129, 194-196, 200-201, 204-205, 218-220, 222, 232-233, 236-242, 253-254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СОНАТА ЛТД" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ГЛАДКОВА, будинок 43, квартира 149; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України) до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ЗАВОД СПЕЦІНСТРУМЕНТА КАЛІБРІВ "ТЕХНОПРОГРЕС" (49055, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ТИТОВА, будинок 3, квартира 36; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 30189645) про стягнення 343395,26грн., з яких 287405,11грн. основної заборгованості; 48030,90грн. пені; 4776,20грн. трьох процентів річних; 3183,05грн. інфляційних втрат (договір суборенди №55/19 від 01.09.2019), з урахуванням заяви від 19.10.2020 за вих.№б/н про уточнення (збільшення) позовних вимог, яка ухвалою від 30.10.2020 прийнята до розгляду задовольнити частково.

Стягнути з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ЗАВОД СПЕЦІНСТРУМЕНТА КАЛІБРІВ "ТЕХНОПРОГРЕС" (49055, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ТИТОВА, будинок 3, квартира 36; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 30189645) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СОНАТА ЛТД" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ГЛАДКОВА, будинок 43, квартира 149; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України) 287405,11грн. (двісті вісімдесят сім тисяч чотириста п`ять грн. 11 коп.) основної заборгованості; 18207,43грн. (вісімнадцять тисяч двісті сім грн. 43 коп.) пені; 4774,14грн. (чотири тисячі сімсот сімдесят чотири грн. 14 коп.) трьох процентів річних; 2322,36грн. (дві тисячі триста двадцять дві грн. 36 коп.) інфляційних втрат; 4690,44грн. (чотири тисячі шістсот дев`яносто грн. 44 коп.) судового збору.

В частині стягнення з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ЗАВОД СПЕЦІНСТРУМЕНТА КАЛІБРІВ "ТЕХНОПРОГРЕС" (49055, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ТИТОВА, будинок 3, квартира 36; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 30189645) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СОНАТА ЛТД" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ГЛАДКОВА, будинок 43, квартира 149; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України) 29823,47грн. пені; 2,06грн. трьох процентів річних; 860,69грн. інфляційних втрат відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 10.12.2020.

Суддя І.В. Петренко