Господарський суд Рівненської області
______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" грудня 2020 р. м. Рівне

Справа № 918/992/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали заяви Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-сервіс" від 4 грудня 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 918/992/20 за позовом Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-сервіс"

до Приватного підприємства "Фірми "Агро-Центр"

про стягнення заборгованості в сумі 4 310 273 грн 08 коп.,

у засіданні приймали участь:

від позивача - Гуль Н.В., ордер серія ВК №1011857 від 26.10.2020 р.;

від відповідача - Дяденчук А.І., ордер серія ВК №1000945 від 27.10.2020 р.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року Приватне підприємство-фірма "Торгбуд-сервіс" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Фірми "Агро-Центр" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 4 310 273 грн 08 коп., з яких: 3 514 100 грн 16 коп. - основний борг, 589 309 грн 78 коп. - пеня, 143 609 грн 34 коп. - 3% річних, 63 253 грн 80 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов, укладеного між Приватним підприємством-фірмою "Торгбуд-сервіс" та Приватним підприємством "Фірмою "Агро-Центр", договору поставки від 3 травня 2019 року № Ц03/05-19, в частині оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року позовну заяву Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-сервіс" від 15 жовтня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16 листопада 2020 року.

22 жовтня 2020 року від Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-сервіс" через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява від 21 жовтня 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2020 року заяву Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-сервіс" від 21 жовтня 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Приватному підприємству "Фірмі "Агро-Центр" (, 33009, м. Рівне, провулок Робітничий, буд 6А) та знаходяться на рахунках Приватного підприємства "Фірми "Агро-Центр" (, 33009, м. Рівне, провулок Робітничий, буд 6А), відкритих в банківських установах України на суму 4 310 273 грн 08 коп.

27 жовтня 2020 року від Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-сервіс" на електронну адресу суду надійшла заява від 27 жовтня 2020 року про виправлення описки (помилки) в ухвалі суду.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року заяву Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-сервіс" від 27 жовтня 2020 року про виправлення описки (помилки) в ухвалі суду задоволено та виправлено описку, допущену в ухвалі Господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року у справі № 918/922/20.

28 жовтня 2020 року від Приватного підприємства "Фірми "Агро-Центр" через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання від 28.10.2020 р. про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 2 листопада 2020 року у задоволенні клопотання Приватного підприємства "Фірми "Агро-Центр" від 28.10.2020 р. про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою суду від 16 листопада підготовче засідання відкладено на 30 листопада 2020 року.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25 листопада 2020 року ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року у справі № 918/992/20 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс" про вжиття заходів забезпечення позову від 21.10.2020 р. відмовлено. Також стягнуто з Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс" на користь Приватного підприємства "Фірми "Агро-Центр" 2 102,00 грн - витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року поновлено Приватному підприємству-фірмі "Торгбуд-Сервіс" строк на подання клопотання про витребування доказів, клопотання Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс" від 28 листопада 2020 року про витребування письмових доказів задоволено та витребувано у Головного управління ДПС у Рівненській області інформацію. Одночасно вказаною ухвалою підготовче засідання відкладено на 10 грудня 2020 року.

4 грудня 2020 року Господарським судом Рівненської області на виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 25 листопада 2020 р. видано наказ про стягнення з Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс" на користь Приватного підприємства "Фірми "Агро-Центр" 2 102,00 грн - витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

7 грудня 2020 року від Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-сервіс" через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява від 4 грудня 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову.

- вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Приватному підприємству "Фірмі "Агро-Центр" (, 33009, м. Рівне, провулок Робітничий, буд 6А) та знаходяться на рахунках Приватного підприємства "Фірми "Агро-Центр" (, 33009, м. Рівне, провулок Робітничий, буд 6А), відкритих в банківських установах України на суму 4 310 273 грн 08 коп., що відповідає ціні позову. Також Приватне підприємство-фірма "Торгбуд-сервіс" просить заяву про вжиття заходів забезпечення позову розглянути в порядку ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), без виклику учасників справи.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначає, що у Приватного підприємства "Фірми "Агро-Центр" наявна заборгованість перед Приватним підприємством-фірмою "Торгбуд-сервіс" у розмірі 3 514 100 грн 16 коп. за період з 17 травня 2019 року по 30 травня 2019 року за укладеним між сторонами договором поставки від 3 травня 2019 року № Ц03/05-19, що підтверджується підписаними між сторонами та скріпленими печатками видатковими накладними. Як зазначає заявник, розрахунки по даному договору за фактично отриманий товар проводиться на протязі 3-х банківських днів з моменту приймання-передачі. На підставі наведених вище видаткових накладних позивачем було складено та зареєстровано на відповідача податкові накладні. Відповідачем на підставі податкових накладних було включено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість та відображено у податковій декларації за травень 2019 року. У зв`язку з тим, що відповідачем не виконано умови договору щодо оплати придбаного товару, позивач звернувся до суду із відповідним позовом про стягнення з ПП "Фірми "Агро-Центр" 4 310 273 грн 08 коп., з яких: 3 514 100 грн 16 коп. основний розмір заборгованості за договором № Ц03/05-19 від 03.05.2019 року; 589 309 грн 78 коп. пеня; 143 609 грн 34 коп. 3% річних та 63 253 грн 80 коп. інфляційних втрат. Також заявник зазначає, що в межах даної справи відповідачем було надано докази, які свідчать про те, що він заперечує будь-який факт отримання товару від позивача та стверджує про те, що попри підписання з його сторони видаткових накладних на суму 3 514 100 грн 16 коп., ним жодного товару не отримувалось. Як зазначає заявник, з моменту укладення договору (03.05.2019 року), поставки товару та підписання видаткових накладних (17.05.2019 по 31.05.2019 року), та дати отримання претензії про сплату боргу по вищенаведеному договору (09.12.2019 року) відповідачем жодних претензій щодо поставки товару ПП Фірмі "Торгбуд-Сервіс" не виставлялось, відповіді на претензію щодо відсутності факту постачання товару відповідач не надіслав, так само як і не висловив жодних претензій, зауважень, заперечень. Натомість з 20.10.2020 року, дати подання та реєстрації позовної заяви в Господарському суді Рівненської області відповідачем фактично вчиняються дії, спрямовані на ухилення від виконання своїх зобов`язань. Зокрема, як зазначає заявник, відповідачем подано до матеріалів справи вимогу про складання та реєстрацію розрахунків коригування до податкових накладних, датовану 20.10.2020 року. При цьому, така вимога була надіслана позивачу не засобами електронного зв`язку, а поштовим відправленням і позивач отримав таку вимогу тільки 23.10.2020 року. Не чекаючи відповіді позивача щодо зазначеного питання відповідач 20.10.2020 року подав податкову декларацію з ПДВ за вересень 2020 року зі скаргою на ПП Фірму "Торгбуд- Сервіс". Також заявник зазначає, що в подальшому відповідач подав уточнюючі розрахунки до податкових декларацій, якими фактично по 5 додатку зняв суму податкового кредиту, яку раніше відобразив у декларації з ПДВ по спірних видаткових накладних. Також, відповідачем надано заяви свідка, завідувача господарством, завідувача центральним складом, головного бухгалтера якими нібито стверджено, що цемент від позивача в кількості 1 368,2 т в мішках вагою 25 та 50 кг не надходив. Як зазначає заявник, відповідачем дійсність укладеного договору не оспорюється, в той час, відповідач стверджує у своїх заявах по суті справи, що йому не потрібен був цемент в такій кількості 1 368,2 т, оскільки він не використовував його у власній господарській діяльності та не займається перепродажем, і що у нього не має технічної можливості зберігати таку велику кількість товару на складі, оскільки складу як такого на праві власності чи користування не має. Однак, як зазначає заявник, укладаючи договір, відповідач мав мету придбати товар (цемент), адже тоді підстав та мети укладання договору не було б. По-друге, відповідач обумовив у договорі місце поставки такого товару: склад за адресою: м. Рівне, пров. Робітничий, 9а. Отже, відповідач на момент укладання договору достовірно знав про наявність складу достатнього для зберігання такої кількості товару, інакше в протилежному випадку була б зазначена інша адреса складу, або інші умови поставки. Мотивуючи вжиття заходів забезпечення позову заявник вказує, що відповідач не виконує та не намагається виконати свого обов`язку по виконанню зобов`язання та поверненню коштів, а також вчиняє дії з метою ухилення від зобов`язань щодо оплати по Договору № Ц03/05-19 на суму 4 310 273 грн 08 коп. Заявник вважає, що існує велика ймовірність того, що на даний час відповідачем також вчиняються дії, щодо виведення коштів із поточних банківських рахунків з метою неможливості звернення на них стягнення у майбутньому. Зокрема, як зазначає заявник, під час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення у даній справі та розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду від 23.10.2020 року відповідач вказував, що ПП "Фірма "Агро-Центр" є підприємством зі статутним капіталом 19 млн. грн, яке має у власності багато техніки та майна, на яке суд міг накласти арешт не зупиняючи при цьому роботу підприємства. Проте, в подальшому самим відповідачем надано суду інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру заборон відчуження №234660599 від 30.11.2020 р., з якої вбачається, що за відповідачем жодного нерухомого майна не зареєстровано, отже у випадку задоволення позовних вимог у даній справі, державний чи приватний виконавець не зможе звернути стягнення на таке майно, оскільки жодного нерухомого майна у власності не має, що очевидно утруднить або зможе зробити неможливим виконання рішення у даній справі у майбутньому, у випадку задоволення позовних вимог. Окрім того заявник зазначає, що із наданого відповідачем балансу (звіту про фінансовий стан) станом на 30.09.2020 р., кредиторська заборгованість відповідача за товари, роботи, послуги у порівнянні з попереднім періодом (30.06.2020) виросла з 23 079 000 грн. до 33 107 000 грн, а вартість основних засобів зменшилась у порівнянні з попереднім періодом (30.06.2020) з 7100 000 грн. до 5 683 000 грн. Також заявник зазначає, що після отримання від приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс" претензії про сплату боргу (09.12.2019), у травні 2020 року відповідач уклав договори застави з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", якими передав у заставу банку 17 одиниць техніки та товари в обороті у вигляді ґрунтообробної та посівної техніки, підшипників та запчастин до с/г техніки на загальну суму 28 000 000 грн., і про що було зареєстровано обтяження щодо заборони відчуження даного майна. На думку заявника, оскільки за відповідачем не має зареєстрованого жодного нерухомого майна, все інше рухоме майно та товари в обороті відповідач передав у заставу банку, позивач не матиме можливості при виконання рішення у даній справі у майбутньому звернути стягнення на вказане майно, а отже рішення суду може бути невиконане у даній справі. Як зазначає заявник, дії відповідача щодо коригування податкового обліку по спірним видатковим та податковим накладним, та інші дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань, в тому числі передача в заставу банку рухомого майна та товарів в обороті однозначно свідчить про намір відповідача ухилитись від виконання зобов`язань по договору, про очевидну загрозу правам та інтересам позивача, що однозначно може утруднити виконання рішення суду у даній справі у майбутньому у випадку задоволення позовних вимог або призведе до неможливості взагалі виконати рішення суду у даній справі. Як зазначає заявник, відповідачем не вжито жодних заходів для виконання своїх зобов`язань з повернення заборгованості позивачу або мирного врегулювання спору, а навпаки останнім вчинились дії щодо передачі наявного рухомого майна в заставу банку. Відтак, заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 8 грудня 2020 року вищезазначену заяву прийнято до розгляду та призначено у судове засідання на 9 грудня 2020 року.

9 грудня 2020 року від відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли заперечення на заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в яких останній зазначає, що доводи позивача щодо вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання своїх зобов`язань є безпідставними, оскільки з моменту подання позовної заяви відповідач, як сторона у господарській справі, подає до суду докази на підтвердження своїх доводів та заперечень з приводу заявлених позовних вимог. Подання доказів у справі ніяким чином не є способом ухилення від виконання рішення суду, а правом учасника процесу та відповідає засадам змагальності сторін. Також відповідач зазначає, що наведені аргументи позивача про те, що вимога про складання та реєстрацію розрахунків коригування до податкових накладних, уточнюючі розрахунки до податкових декларацій, заяви свідка, завідувача господарства, завідувача центральним складом, повного бухгалтера та інші докази є способом ухилення від зобов`язання, є надуманими, оскільки наведені відповідачем доводи подані до суду на обґрунтування заперечень проти задоволення позовних вимог. Як зазначає відповідач, докази, подані до суду останнім, підтверджують те, що спірна поставка є фіктивною (нереальною) господарською операцію, оскільки Приватне підприємство-фірма "Торгбуд-Сервіс" фактично не поставляло Приватному підприємству "Фірмі "Агро-центр" товару, який повинен був бути поставлений відповідачу за договором. Також відповідач зазначає, що не є підставою для забезпечення позову такі доводи позивача про ухилення відповідача від виконання зобов`язань за спірним договором, оскільки на час подання позову ці доводи не є достовірно встановленими фактами, вони потребують дослідження, перевірки та оцінки під час розгляду самої позовної заяви, а не заяви про забезпечення позову, оскільки є безпосереднім предметом позову. Крім того відповідач зазначає, що доводи позивача стосовно того, що відповідачем не оспорюється дійсність договору, не заслуговують на увагу та не стосуються даної заяви забезпечення позову, тим більше в даному спорі першочерговим є встановлення факту здійснення господарської операції та її реальності. Як зазначає відповідач самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Стосовно аргументів позивача, що з наданого відповідачем балансу (звіту про фінансовий стан) станом на 30.09.2020 р., кредиторська заборгованість відповідача за товари, роботи, послуги у порівнянні з попереднім періодом виросла, а вартість основних засобів зменшилася, відповідач зазначає, що факт зменшення прибутку та збільшення збитку юридичної особи не є доказом того, що вона не має чи не буде мати змоги розрахуватись за своїми боргами за рішенням суду або в добровільному порядку або в примусовому за відкритим виконавчим провадженням. Також відповідач зазначає, що застава частини майна не свідчить про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у даній справі, оскільки, спір стосується не нерухомого майна, а грошових коштів. Крім того, розпорядження своєю власністю (нерухомим майном) є правом відповідача і ніяким чином не впливає на права та законні інтереси позивача. Додатково відповідач зазначає, що застава нерухомого майна була здійснена 27.05.2020, а позовну заяву про стягнення коштів було подано до суду 20.10.2020 р., тому дана обставина не є способом ухилення від виконання зобов`язань за рішенням суду. Окрім цього, відповідач зазначає, що накладення арешту на кошти ПП "Фірма "Агро-Центр" призведе до неможливості виконання кредитних зобов`язань відповідачем у справі, накладення на підприємство штрафних санкцій, що призведе до заподіяння збитків відповідачу. На думку відповідача, подана заява про забезпечення позову, за своїм змістом зводиться до припущень щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання судового рішення, позивачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання перед позивачем (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів для ухилення від здійснення розрахунків з позивачем тощо). Відтак, у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відповідач просить відмовити повністю.

У судовому засіданні 9 грудня 2020 року з розгляду заяви Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-сервіс" від 4 грудня 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову оголошено перерву до 10 грудня 2020 року.

У судовому засіданні 10 грудня 2020 року представник позивача заяву про вжиття заходів забезпечення позову підтримав та просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Приватному підприємству "Фірмі "Агро-Центр", та знаходяться на рахунках Приватного підприємства "Фірми "Агро-Центр", відкритих в банківських установах України на суму 4 310 273 грн 08 коп., що відповідає ціні позову.

Представник відповідача у даному засіданні у задоволенні заяви Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-сервіс" про вжиття заходів забезпечення позову просив відмовити, оскільки подана заява за своїм змістом зводиться до припущень щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання судового рішення, також позивачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання перед позивачем (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів для ухилення від здійснення розрахунків з позивачем тощо).

Відповідно до частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 1 статті 140 ГПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-сервіс" про вжиття заходів забезпечення позову, суд вирішив відмовити у задоволенні зазначеної заяви, враховуючи наступне.

Так, положеннями статті 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Отже, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення боржником дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на ті обставини, що відповідачем вчиняються дії спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань, в тому числі передача в заставу банку рухомого майна та товарів в обороті не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У відповідності до п. 3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року №16, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Водночас, позивачем всупереч вимог частини 1 статті 74 ГПК України не надано будь-яких належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заявник у поданій заяві про забезпечення позову просить, зокрема, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України).

Слід зазначити, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності наведених обставин.

В той же час обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості. При цьому, заявником не надано доказів, які б підтвердили, що накладення арешту на грошові кошти Приватного підприємства "Фірми "Агро-Центр" не вплинуть на виробничу діяльність вказаної юридичної особи.

Крім того, позивачем у поданій заяві жодним чином не обґрунтовано, як невжиття зазначених ним заходів забезпечення позову ускладнить виконання судового рішення, ухваленого за наслідками спору про стягнення заборгованості за договором поставки від 3 травня 2019 року № Ц03/05-19.

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову заявником не зазначено банківські рахунки Приватного підприємства "Фірми "Агро-Центр", на яких містяться кошти, на які в подальшому може бути звернуто стягнення і які можуть з даних рахунків безпідставно зникнути.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах заяви відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-сервіс" про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 918/992/20.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 8 ст. 140 ГПК України).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-сервіс" від 4 грудня 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову.

Витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову покладаються судом на заявника.

Керуючись ст. ст. 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-сервіс" від 4 грудня 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 10 грудня 2020 року та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу (35700, Рівненська обл., Здолбунівський р-н, м. Здолбунів, вул. Шкільна, 30 А);

3 - відповідачу (33009, м. Рівне, вул. Робітничий, буд. 6А).