РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2020Справа № 910/14973/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ ОЙЛ"

про стягнення 32500,00 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ ОЙЛ" про стягнення заборгованості за договором № 17 від 14.01.2019 в розмірі 32 500, 00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором № 17 від 14.01.2019.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 06.10.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/14973/20, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалою суду від 06.10.2020, направленою на адресу місця реєстрації, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також, у відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвала суду від 06.10.2020 повернута на адресу суду поштовим відділенням зв`язку з відміткою: «адресат відсутній».

Отже, за змістом пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, вказана ухвала вручена відповідачу та відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.01.2019 між Аварійно-рятувальним загіном спеціального призначення Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області (Аварійно-рятувальна служба, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ ОЙЛ" (об`єкт, відповідач) було укладено договір №17, предметом якого є організація та здійснення "Аварійно-рятувальною службою" аварійно-рятувального обслуговування "Об`єкта" з метою своєчасного реагування та виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні на "Об`єкті" надзвичайної ситуації (далі - договір).

Згідно із п.1.2 договору організація та здійснення "Аварійно-рятувальною службою" аварійно-рятувального обслуговування відбувається на "Об`єкті" за адресою, зазначеною у додатку № 1, який є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 4.1. договору вартість функціонування структурних підрозділів "Аварійно-рятувальної служби" у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості однієї оперативної одиниці складає 14,372 % від загальної вартості постійного та обов`язкового обслуговування (17395,13 грн), а саме 2500,00 грн на місяць в тому числі ПДВ, за об`єкти згідно додатку № 1. Загальна вартість договору на рік становить 30 000 грн. Ця вартість встановлена сторонами на основі розрахунку (калькуляції), додаток 2, і виконаний згідно з вимогами Порядку визначення розмірів оплати за обслуговування об`єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами, та шляхом встановлення небезпечності об`єкта, виходячи з його функціональної діяльності. Оплата за виконання аварійно-рятувальних робіт виконується за фактичними витратами на їх виконання. За додатковою угодою сторін можливі інші види розрахунків, що не порушують чинне законодавство України. За взаємною згодою сторін вартість обслуговування згідно з договором може змінюватись шляхом внесення змін і доповнень до договору.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що плата за обслуговування "Об`єкта" "Аварійно-рятувальною службою" здійснюється в безготівковому порядку щомісячним перерахуванням коштів на її розрахунковий рахунок, у період з 20 по 25 число поточного місяця.

За умовами п. 6.1. договору, договір вступає в силу з 14.01.2019 і діє постійно.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що належним чином виконував взяті на себе зобов`язання за договором №17 від 14.01.2019 та надав у період з вересня 2019 року по вересень 2020 року відповідачу послуги з організації та здійснення аварійно-рятувального обслуговування на суму 32 500,00 грн. Позивачем складені акти: №21/9-12 на виконання умов договору з 01.09.2019 по 31.12.2019 на суму 10 000,00 грн, №21/1 на виконання умов договору з 01.01.2020 по 31.01.2020 на суму 2 500,00 грн, №21/2 на виконання умов договору з 01.02.2020 по 29.02.2020 на суму 2 500,00 грн, №21/3 на виконання умов договору з 01.03.2020 по 31.03.2020 на суму 2500,00 грн, №21/4 на виконання умов договору з 01.04.2020 по 30.04.2020 на суму 2 500,00 грн, №21/5 на виконання умов договору з 01.05.2020 по 31.05.2020 на суму 2 500,00 грн, №21/6 на виконання умов договору з 01.06.2020 по 30.06.2020 на суму 2 500,00 грн, №21/7 на виконання умов договору з 01.07.2020 по 31.07.2020 на суму 2 500,00 грн, №21/8 на виконання умов договору з 01.08.2020 по 31.08.2020 на суму 2 500,00 грн, №21/9 на виконання умов договору з 01.09.2020 по 30.09.2020 на суму 2 500,00 грн.

Як стверджує позивач, відповідачем зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг не виконано, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем за договором №17 від 14.01.2019 становить 32500,00 грн.

Позивач направив на адресу відповідача претензію №16-2020/п від 26.05.2020 про оплату 22 500,00 грн.

Також, 28.07.2020 позивачем було направлено на адресу відповідача акти виконання умов договору за період з вересня 2019 по вересень 2020 року, рахунки на оплату та претензію про сплату заборгованості у розмірі 27 500,00 грн за період з вересня 2019 року по липень 2020 року.

Оскільки відповідачем не здійснено повної та своєчасної оплати вартості наданих послуг, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 32 500,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 626 Цивільний кодекс України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, з боку позивача складені та підписані акти на загальну суму 32 500,00 грн, а саме: №21/9-12 на виконання умов договору з 01.09.2019 по 31.12.2019 на суму 10 000,00 грн, №21/1 на виконання умов договору з 01.01.2020 по 31.01.2020 на суму 2 500,00 грн, №21/2 на виконання умов договору з 01.02.2020 по 29.02.2020 на суму 2 500,00 грн, №21/3 на виконання умов договору з 01.03.2020 по 31.03.2020 на суму 2500,00 грн, №21/4 на виконання умов договору з 01.04.2020 по 30.04.2020 на суму 2 500,00 грн, №21/5 на виконання умов договору з 01.05.2020 по 31.05.2020 на суму 2 500,00 грн, №21/6 на виконання умов договору з 01.06.2020 по 30.06.2020 на суму 2 500,00 грн, №21/7 на виконання умов договору з 01.07.2020 по 31.07.2020 на суму 2 500,00 грн, №21/8 на виконання умов договору з 01.08.2020 по 31.08.2020 на суму 2 500,00 грн, №21/9 на виконання умов договору з 01.09.2020 по 30.09.2020 на суму 2 500,00 грн.

Судом встановлено, що зазначені вище акти на виконання умов договору №17 від 14.01.2019 не підписані з боку відповідача.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем разом з претензією за вих. №41-2020/п від 28.07.2020 були направлені на адресу відповідача для підписання акти на виконання умов договору за період з вересня 2019 по вересень 2020 року та рахунки на оплату у загальному розмірі 32 500,00 грн.

Факт направлення позивачем актів та претензії за вих. №41-2020/п від 28.07.2020 підтверджується копією опису вкладення в цінний лист №229, копією квитанції про надання поштових послуг №229 від 29.07.2020 та копією поштової накладної №229 від 29.07.2020.

При цьому, зазначені акти відповідач не повернув, мотивованої відмови від підписання актів чи заперечень щодо надання послуг та оплати заборгованості не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.2. договору сторони погодили, що плата за обслуговування "Об`єкта" "Аварійно-рятувальною службою" здійснюється в безготівковому порядку щомісячним перерахуванням коштів на її розрахунковий рахунок, у період з 20 по 25 число поточного місяця.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем не надано суду жодних заперечень щодо факту надання позивачем у період з вересня 2019 року по вересень 2020 року послуг з організації та здійснення аварійно-рятувального обслуговування на суму 32 500,00 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане зобов`язання за договором №17 на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій від 14.01.2019 у сумі 32 500,00 грн, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд визнає обґрунтованим позов про стягнення заборгованості у розмірі 32 500,00 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ураховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ ОЙЛ" про стягнення заборгованості за договором № 17 від 14.01.2019 в розмірі 32 500, 00 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ ОЙЛ" (02093, місто Київ, вулиця Бориспільська, будинок 26Д, офіс 1; ідентифікаційний код 41201266) на користь Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області (25006, Кіровоградська обл., місто Кропивницький, вулиця Шевченка, будинок 3, ідентифікаційний код 08588791) заборгованість у розмірі 32 500,00 грн та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 07.12.2020.

Суддя О.В. Гулевець