ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2020 р. Справа №921/763/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Федорів Н.В.,

розглянув апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Драганівка"

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 01.06.2020 (повний текст рішення складено 11.06.2020, суддя Охотницька Н.В.)

у справі № 921/763/19

за позовом ОСОБА_1 , с. Підгороднє, Тернопільський район, Тернопільська область

до відповідача-1 Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Драганівка", с. Драганівка, Тернопільський район, Тернопільська область

відповідача-2 Почаївської міської ради, м. Почаїв, Кременецький район, Тернопільська область

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Драганівка", скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань

за участю представників:

від позивача - Лучко Р.М.,

від відповідача-1 - Піговський М.П., Собчук В.К.,

від відповідача-2 - не з`явилися.

28 листопада 2019 року до Господарського суду Тернопільської області звернувся ОСОБА_1 із позовом до відповідачів Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - СГ ТзОВ) "Драганівка" та Почаївської міської ради про:

- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, оформлених протоколом №2/11 від 18.11.2018 в частині звільнення ОСОБА_2 від виконання обов`язків голови комісії з припинення (ліквідатора) товариства та призначення головою комісії ОСОБА_3 , членами комісії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 28.11.2018 за №5002847 «Зміна складу комісії з припинення/виділу», вчиненої державним реєстратором Почаївської міської ради Кременецького району Тернопільської області Рожком Романом Костянтиновичем.

Позовні вимоги мотивовано тим, що загальні збори учасників СГ ТзОВ "Драганівка", які відбулися 18 листопада 2018 року, були скликані та проведені з порушенням норм чинного законодавства, а саме, позивача не було повідомлено про проведення цих зборів, чим було порушено його корпоративне право на участь в управлінні товариством, а також при проведенні зборів не було необхідного кворуму для прийняття рішень на них.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 01.06.2020 позов у даній справі задоволено.

Вказане рішення обґрунтовано наступним:

1) матеріали справи не містять доказів того, що позивач був повідомлений про проведення спірних загальних зборів учасників товариства у порядку, визначеному законом та статутом товариства;

2) з протоколу спірних зборів вбачається, що на них були присутні 72 учасники зі 105-ти, які й голосували за запропонований порядок денний та прийняття рішень. При цьому, в протоколі не зазначено хто саме був присутній та кількості голосів, якими володіли присутні на зборах учасники. Водночас, з установчого договору товариства від 18 лютого 1997 року вбачається, що засновниками та учасниками товариства були 507 фізичних осіб, а матеріали справи не містять доказів того, що у складі учасників товариства відбувались зміни (в тому числі, про відсутність змін у складі учасників товариства свідчать і відомості, що містяться в реєстраційній справі СГ ТзОВ "Драганівка", яка оглядалася судом);

3) при розгляді справи суд першої інстанції відхилив докази, на які покликався відповідач-1, а саме:

- довідку №2/01 від 10.01.2020, видану головою комісії з припинення СГ ТзОВ "Драганівка" ОСОБА_3 про вихід ОСОБА_1 із товариства у 2005 році, оскільки вказана довідка не належить до доказів, які в розумінні ст. 76, 77 ГПК України підтверджують обставини щодо припинення участі в товаристві;

- список учасників СГ ТзОВ "Драганівка" станом на 01.11.2018, в який включено 105 фізичних осіб, оскільки: вказаний список не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 76, 77 ГПК України, на підставі якого можна встановити кількість голосів учасників товариства; із переліку осіб, що включені у даний список, вбачається, що у нього включено одних і тих самих фізичних осіб по декілька раз; інформація, яка зазначена у списку, не підтверджує факт виходу/вибуття із учасників товариства решти 402-ох осіб, що зазначені у додатку до установчого договору від 18.02.1997.

Не погодившись з даним рішенням, відповідач-1 оскаржив його в апеляційному порядку, з огляду на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

У своїй апеляційній скарзі скаржник послався на наступне:

1) суд першої інстанції не дослідив та не надав правової оцінки доводам відповідача про те, що ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку щодо внесення у статутний фонд товариства необхідної суми вкладу, який, відповідно до умов установчого договору, становить 2290 грн. При цьому, вказані доводи ґрунтуються на такому:

- свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серії ТР №01742 від 26.09.2018, видане Драганівською сільською радою, на яке покликається позивач, містить відомості про частку ОСОБА_1 у розмірі 1561 грн., що не відповідає сумі, визначеній в установчому договорі. Крім того, вказане свідоцтво засвідчує право ОСОБА_1 на частку у пайовому фонді КСП «Драганівка», а не СГ ТзОВ «Драганівка», що випливає, зокрема, з пунктів 13 та 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 177 від 28.02.2011;

- з довідки №31/05 від 31.05.2019, виданої СГ ТзОВ «Драганівка», вбачається, що ОСОБА_1 не було внесено у статутний фонд товариства майнового паю; між ОСОБА_1 та товариством не складалося акта приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства чи не укладалося інших цивільно-правових угод з цього приводу;

2) відповідно до положень статті 52 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції станом на час створення СГ ТзОВ «Драганівка»), учасник зобов`язаний повністю внести свій вклад не пізніше року після реєстрації товариства. На думку відповідача-1, вказане свідчить про те, що лише протягом першого року з дня державної реєстрації товариства його учасники мають корпоративні права, незалежно від факту повного чи часткового внесення (сплати) вкладів. З огляду на те, що позивач не вніс у статутний фонд товариства майнового паю, він не набув відповідних корпоративних прав, а, отже, і не довів факту порушення своїх законних прав та інтересів рішенням, прийнятими на спірних загальних зборах, а також обставинами, що пов`язані із порядком скликання та проведення вказаних загальних зборів.

Позивач подав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Стосовно доводів скаржника зазначив наступне:

1) у відзиві на позовну заяву відповідач-1 стверджував, що позивач припинив свою участь в товаристві в 2005 році, про що свідчить довідка товариства №2/01 від 10.01.2020. Під час розгляду справи, позиція відповідача-1 змінилася і він почав стверджувати про те, що ОСОБА_1 взагалі не був учасником товариства. Суд першої інстанції, даючи оцінку зазначеним аргументам, правильно зазначив, що суперечливі та непослідовні пояснення відповідача-1 свідчать про взаємовиключність та невизначеність його намірів встановити дійсні обставини у даній справі;

2) документом, який підтверджує склад учасників відповідача-1, відповідно до п.1.10 статуту, є установчий договір. В свою чергу, відповідно до умов установчого договору, ОСОБА_1 є учасником СГ ТзОВ «Драганівка». Згідно з п. 1.1 статуту, СГ ТзОВ «Драганівка» було утворене шляхом реорганізації колгоспу «Драганівський» і є повним правонаступником всіх його майнових прав і обов`язків. Враховуючи, що позивач був членом (працівником) колективного господарства «Драганівський» та, відповідно до умов установчого договору та статуту СГ ТзОВ «Драганівка», став учасником зазначеного товариства в розмірі належного йому майнового паю реорганізованого колгоспу, обов`язку додатково довносити вартість належного йому майнового паю товариства, що і так був переданий до статутного фонду товариства, у ОСОБА_1 не було;

3) та обставина, що позивач є учасником СГ ТзОВ «Драганівка», встановлена також в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2020 (номер документа в ЄДРСР №87129004) та ухвалі Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 (номер документа в ЄДРСР №85816222) у справі №500/658/19, які є преюдиційними при розгляді даної справи в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України;

4) твердження апелянта щодо невірного зазначення гривневого еквівалента вартості майнового паю в свідоцтві про право власності на майновий пай (майновий сертифікат) серії ТР №01742 від 26.09.2018 спростовуються наявними в матеріалах реєстраційної справи товариства змінами та доповненнями до статуту, зареєстрованими 06.10.1999 Тернопільською РДА за №00010150, відповідно до яких було зменшено статутний фонд товариства та, відповідно, у зв`язку з наведеним, номінальна вартість вкладів усіх учасників пропорційно зменшилась.

Відповідач-1 подав відповідь на відзив від 04.09.2020, у якому зазначив, що доводи позивача про відсутність у нього обов`язку додатково вносити у статутний фонд товариства вартість належного йому майнового паю, є такими, що суперечать нормам матеріального права, оскільки:

- відповідно до ст. 7 та ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі;

- відповідно до пункту 4.3 статуту СГ ТзОВ «Драганівка», учасники товариства зобов`язанні виконувати свої зобов`язання перед товариством, у тому числі пов`язані з майновою участю, а також вносити вклади в розмірі, порядку та засобами, передбаченими установчим договором;

- для внесення засновником товариства майнового паю в статутний фонд СГ ТзОВ «Драганівка» на момент його державної реєстрації (05.05.1997), такому засновнику необхідно було вийти з членів КСП «Драганівський» та отримати майновий пай в натурі. Оскільки ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) від 26 вересня 2018 року, це підтверджує факт того, що він не виходив зі складу членів КСП «Драганівське», не отримував майновий пай в натурі та, відповідно, не вносив його у статутний фонд СГ ТзОВ «Драганівка».

Також відповідач-1 подав до суду додаткові пояснення до відповіді на відзив від 29.09.2020, у яких звернув увагу на таке:

- спір у даній справі об`єднує вимоги, що підлягають розгляду в порядку як господарського судочинства (спір про визнання недійсним рішень загальних зборів учасників товариства), так і в порядку адміністративного судочинства (скарга на дії або бездіяльність державного реєстратора). З огляду на це, суд першої інстанції, розглянувши вказані вимоги у спільному провадженні, порушив ст.21 ГПК України;

- до участі у даній справі необхідно було залучити ГУ ДФС України в Тернопільській області для з`ясування питання, кому належить право змінювати та призначати членів ліквідаційної комісії. Так, постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.10.2010 у справі № 2-а-1962/10/1970 було припинено юридичну особу СГ ТзОВ "Драганівка" у зв`язку з неподанням органам державної податкової служби протягом року податкових декларацій та документів фінансової звітності. Вказане свідчить, на думку відповідача-1, що в силу ст. 167 ГК України, до податкових органів, які звернулися із відповідним позовом, перейшло право на участь в управлінні господарською організацією (в т.ч. на формування складу ліквідаційної комісії). Більше того, на думку відповідача-1, у спірній ситуації є підстави для застосування п. 3 ч. 4 ст. 277 ГПК України чи п. 3 ст. 275 ГПК України;

- позовна вимога про скасування реєстраційної дії, яка є предметом розгляду у даній справі, розглядалась також в межах адміністративної справи №500/658/19, за результатами вирішення якої було відмовлено у відповідному позові;

- щодо суті оскаржуваного рішення загальних зборів учасників СГ ТзОВ «Драганівка», то воно стосується звільнення ОСОБА_6 від виконання обов`язків голови комісії з припинення (відомості про якого були відсутні в державному реєстрі, а також який не має будь-якого відношення до товариства і не був його учасником) та призначення головою комісії з припинення ОСОБА_3 . З огляду на зміст оскаржуваного рішення загальних зборів учасників, воно ніяк не порушує прав позивача і не може бути підставою для визнання його недійсним в судовому порядку.

До вказаних додаткових пояснень відповідач-1 не надав доказів їх направлення позивачу та відповідачу-2.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15 липня 2020 року було відкрито апеляційне провадження у даній справі; ухвалою від 17 серпня 2020 року - призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 10.09.2020; в подальшому - відкладено розгляд на 22.10.2020.

Із врахуванням відпустки та тимчасової непрацездатності головуючої судді Орищин Г.В. та члена колегії судді Галушко Н.А. розгляд даної справи 22.10.2020 не відбувся.

В судове засідання, призначене на 26.11.2020, відповідач-2 не забезпечив явку повноважного представника. Також відповідач-2 не подав письмових пояснень по суті спору у даній справі. Водночас, судова колегія встановила, що усі сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судових засідань у даній справі.

Зважаючи на наведене, з огляду на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, а також на те, що явка учасників судового процесу не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги можливо завершити без представника відповідача-2.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне:

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг № 24112085 від 28.11.2018), Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Драганівка" було створене 05.05.1997.

У Реєстрі відсутні відомості про засновників (учасників) вказаної юридичної особи, про органи управління юридичною особою та дані про розмір статутного капіталу. Керівником вказаної юридичної особи зазначено ОСОБА_3 - голову комісії з припинення (ліквідатора), а також вказано про те, що підприємство перебуває в стані припинення з 20.10.2015 на підставі постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.07.2010 у справі №2-а-1962/10/1970.

В матеріалах справи наявна копія статуту СГ ТзОВ "Драганівка", відповідно до якого вказане товариство утворене на засадах угоди між громадянами шляхом об`єднання їх майна та підприємницької діяльності у сільському господарстві з метою отримання прибутку (п.1.1). Товариство утворене шляхом реорганізації колгоспу «Драганівський» і є повним правонаступником всіх його майнових та немайнових прав та обов`язків (п.1.2).

Відповідно до п. 1.11 статуту, склад учасників товариства, порядок формування його статутного фонду, розміри частки кожного учасника, строки та порядок внесення ними вкладів визначаються установчим договором про створення товариства. В пункті 7.1 статуту також визначено, що статутний фонд СГ ТзОВ "Драганівка" створюється за рахунок вкладів майна учасників у розмірі 2 987 177 грн.

У справі наявна копія установчого договору СГ ТзОВ "Драганівка", затверджена зборами засновників від 18.02.1997 та зареєстрована Тернопільською РДА від 05.05.1997 за №082/240.

Відповідно до преамбули установчого договору, засновниками та учасниками товариства виступають фізичні особи згідно з підписними листами, що є додатком до цього договору.

Пункт 16 установчого договору містить аналогічні відомості щодо розміру статутного фонду товариства, як і вищезазначений п.7.1 статуту. Відповідно до цього пункту, частка кожного з учасників зазначена у додатку до установчого договору.

У пункті 17 установчого договору вказано, що учасники, які здійснюють свій вклад до статутного фонду товариства грошовими коштами (повністю чи частково), повинні до державної реєстрації товариства внести до статутного фонду 30-100 відсотків свого вкладу.

У додатку до установчого договору зазначено відомості про 507 учасників товариства, серед яких, зазначено і ОСОБА_1 з розміром частки у статутному капіталі 0,08% та сумою майнового паю, що становить 2290,00 грн. У відповідній графі додатку міститься особистий підпис ОСОБА_1 .

Відповідно до Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 1994 року № 276, установчий договір був нормативно визначеним установчим документом для подання до органу державної реєстрації у випадку, якщо власників або уповноважених ними органів було два і більше. Тобто, відповідно вказаного Положення, станом на момент державної реєстрації СГ ТзОВ "Драганівка" (05.05.1997), установчий договір був тим документом, який визначав склад учасників товариства.

06.10.1999 було Тернопільською РДА було зареєстровано зміни до статуту товариства, затверджені зборами учасників товариства у протоколі №4 від 04.06.1999. Відповідно до вказаних змін розмір статутного фонду зменшено до 2 048 022 грн., викладено в новій редакції розділ 8 «Органи управління та контролю товариства», у якому, зокрема, містяться нові положення щодо порядку скликання та проведення загальних зборів представників учасників товариства.

Аналогічні відомості випливають із наявної в матеріалах справи копії реєстраційної справи СГ ТОВ "Драганівка", яка була надана Тернопільською районною державною адміністрацією на вимогу Господарського суду Тернопільської області, оригінал якої також досліджувався судом першої інстанції.

З реєстраційної справи товариства не вбачається того, що за період його існування у складі учасників товариства відбувались будь-які зміни. В матеріалах даної судової справи також відсутні рішення загальних зборів учасників товариства про виключення з товариства його учасників, відповідні заяви учасників про їх вихід з товариства, докази відчуження учасниками своїх часток тощо.

Більше того, в реєстраційній справі наявна реєстраційна картка юридичної особи, відповідно до якої засновниками товариства є власники земельних паїв в кількості 510 чоловік (а.с. 53, т.2).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 24112085 від 28.11.2018, вбачається, що станом на момент звернення з позовом у даній справі державним реєстратором було здійснено чотири реєстраційні дії щодо СГ ТзОВ "Драганівка", а саме:

- № 0002847 від 05.05.1997 - державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи;

- № 1002847 від 01.10.2010 - внесення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов`язано з її банкрутством;

- № 2002847 від 20.10.2015 - внесення запису про початок процесу проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи шляхом її ліквідації;

- № 5002847 від 28.11.2018 - зміна складу комісії з припинення.

Посилання скаржника на те, що свідоцтво на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР №01742 від 26.09.2018 було видане Драганівської сільською радою п. ОСОБА_1 помилково, не беруться колегією суддів до уваги.

Відповідно до п.1 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №177 від 28 лютого 2001 року, цим Порядком визначаються розміри паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств (далі - підприємства), у тому числі реорганізованих, у яких не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства, а також уточнення розмірів паїв у тих підприємствах, де майно призначалося, але не використано для погашення заборгованості із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів і державних цільових фондів у зв`язку із списанням цієї заборгованості відповідно до законодавства.

Пункти 13-14 Порядку визначають порядок видачі відповідного свідоцтва, зокрема й те, що таке свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства.

Свідоцтво серії ТР №01742 від 26.09.2018 посвідчує право ОСОБА_1 на пайовий фонд саме у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Драганівка»; у вказаному свідоцтві міститься покликання на статутний фонд товариства у зменшеному розмірі (2 048 022 грн.), а також зазначено, що частка ОСОБА_1 у майні пайового фонду становить 0,08 % (що відповідає відомостям з установчого договору), що в грошовому виразі становить 1561 грн. (зменшений грошовий вираз позивач пояснює фактом зменшення розміру статутного фонду товариства).

Із вказаних обставин в сукупності випливає, що станом на час ухвалення оскаржуваного рішення загальних зборів та звернення з даним позовом у суд, ОСОБА_1 був учасником СГ ТзОВ "Драганівка".

Окрім того, той факт, що ОСОБА_1 є учасником СГ ТзОВ "Драганівка" встановлена також ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2020 у справі №500/658/19, які набрали законної сили. Вказане додатково береться до уваги судом в порядку ч.4 ст. 75 ГПК України.

Наявні в матеріалах справи довідка №2/01 від 10.01.2020 про те, що ОСОБА_1 вийшов із товариства у 2005 році, а також список учасників СГ ТзОВ "Драганівка" станом на 01.11.2018, в який включено 105 фізичних осіб, складені головою комісії з припинення СГ ТзОВ "Драганівка" ОСОБА_3 були обґрунтовано не враховані судом першої інстанції при вирішенні спору у даній справі, оскільки вказані документи не є допустимими доказами в розумінні ст. 77 ГПК України. Відповідно до положень законодавства, склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю визначається в установчих документах товариства (ст. 4, 51 Закону України «Про господарські товариства»), а факт виходу учасника з товариства підтверджується відповідною заявою такого учасника (ст. 100, 148 ЦК України).

З огляду на вищенаведене, колегія суддів відхиляє також доводи скаржника щодо того, що п. ОСОБА_1 не передавав свій майновий пай у статутний фонд СГ ТзОВ "Драганівка", у зв`язку з чим він не набув корпоративних прав у товаристві. Довідка, складена з цього приводу головою комісії з припинення СГ ТзОВ "Драганівка" ОСОБА_3 не є допустимим доказом в підтвердження цієї обставини в розумінні ст. 77 ГПК України.

18 листопада 2018 року відбулися загальні збори учасників СГ ТзОВ "Драганівка", хід проведення яких та прийняті рішення відображені в протоколі № 2/11 від 18.11.2018.

На порядок денний зборів було винесено наступні питання порядку денного: 1) про обрання голови та секретаря зборів учасників товариства; 2) питання реєстрації майнових та земельних паїв; 3) про зміну голови комісії з припинення (ліквідатора) товариства; 4) організаційні питання.

За результатами розгляду вищевказаних питань порядку денного було вирішено наступне:

1) із першого питання порядку денного - обрати головою зборів учасників товариства ОСОБА_3 , а секретарем зборів - ОСОБА_5 ,

2) із другого питання порядку денного - рішення не приймалося;

3) із третього питання порядку денного - звільнити ОСОБА_2 від виконання обов`язків голови комісії з припинення (ліквідатора) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Драганівка" та призначити ОСОБА_3 головою комісії з припинення (ліквідатором) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Драганівка", членами комісії призначити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

4) із четвертого питання порядку денного - пропозицій на розгляд не поступило.

Відповідно до відомостей, що містяться у протоколі №2/11 від 18.11.2018 місцем проведення зборів була територія старого току у с.Драганівка; присутніми на зборах були 72 учасники; загальну кількість учасників товариства вказано 105 осіб; усі рішення на спірних зборах приймались учасниками одноголосно. Водночас, у протоколі немає відомостей про те, хто саме із учасників (їх представників) були присутніми на спірних зборах. Відповідних відомостей також немає у інших документах, що долучені сторонами до матеріалів даної справи. Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що стосуються порядку повідомлення учасників про дату, час та місце проведення спірних зборів, а також про зміст порядку денного, який виноситься на вказані збори.

На підставі рішення зборів учасників СГ ТзОВ "Драганівка" від 18.11.2018, які оформлені протоколом №2/11, державним реєстратором Почаївської міської ради Кременецького району Тернопільської області Рожком Романом Костянтиновичем 28.11.2018 внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запис №5002847 стосовно зміни складу комісії з припинення вказаної юридичної особи (змінено відомості про голову комісії з припинення (ліквідатора).

Відповідно до частини 2 ст. 4 ГПК України - юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пункт 3 частини 1 ст. 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносить справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Пункт 13 вказаної статті передбачає, що господарські суди також розглядають спори за вимогами щодо реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Позовна вимога п. ОСОБА_1 про скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є похідною від вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що позивачем у даній справі було заявлено вимоги, що підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

Стосовно покликання скаржника на те, що вимога про скасування реєстраційної дії була вже предметом розгляду в межах адміністративної справи №500/658/19, то колегія суддів відхиляє таке твердження, оскільки провадження у цій справі було закрито саме з тієї підстави, що відповідна вимога підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

З огляду на те, що спір у даній справі є корпоративним та обґрунтований виключно порушенням права позивача на участь в управлінні товариством, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про те, що до участі у даній справі слід було залучити ГУ ДФС України в Тернопільській області. Незважаючи на те, що СГ ТзОВ «Драганівка» перебуває в процесі ліквідації на підставі рішення суду у зв`язку з неподанням органам державної податкової служби протягом року податкових декларацій та документів фінансової звітності, однак, вказана обставина не свідчить про ймовірний вплив спору у даній господарській справі на права та обов`язки податкових органів. Стаття 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», на яку покликається скаржник, не має стосунку ні до спірних правовідносин, ні до суті оскаржуваного рішення загальних зборів учасників.

При оцінці спірних правовідносин суд застосовує статут товариства в редакції 1997 року із врахуванням змін до нього, внесених у 1999 році, та законодавство, чинне на період ухвалення спірного рішення загальних зборів учасників товариства, зокрема, відповідні норми ЦК та ГК України, а також Закону «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Водночас, Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", який набрав чинності 17.06.2018, визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про господарські товариства" у частині, що стосується товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю.

Відповідно до п.3 глави VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» протягом року з дня набрання ним чинності положення статуту товариства з обмеженою відповідальністю, що не відповідають цьому Закону, є чинними в частині, що відповідає законодавству станом на день набрання чинності цим Законом.

Оскільки положення статуту СГ ТзОВ "Драганівка" не були приведені у відповідність до Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" протягом одного року з дня набрання чинності останнім, отже станом на момент проведення спірних зборів учасників статут товариства був чинним в частині, що відповідає Закону України "Про господарські товариства".

Із змісту ст. 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом. Аналогічні положення також містяться в ст. 58 Закону України «Про господарські товариства».

Згідно з п. 8.1 статуту СГ ТзОВ «Драганівка» із змінами та доповненнями, зареєстрованими 06.10.1999, вищим органом управління товариства є збори представників учасників, на яких представники учасників діють на підставі доручень. Разом з тим, в матеріалах справи немає доказів того, що п. ОСОБА_1 доручав будь-кому представляти його права та здійснювати повноваження як учасника товариства на зборах товариства.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасники товариства мають такі права: 1) брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства; 2) отримувати інформацію про господарську діяльність товариства; 3) брати участь у розподілі прибутку товариства; 4) отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість.

Частиною 2 ст. 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено, що кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників.

Частиною першою статті 32 цього Закону передбачено, що загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону, загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: 1) з ініціативи виконавчого органу товариства; 2) на вимогу наглядової ради товариства; 3) на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.

Відповідно до ч. ч. 2-4 ст.32 Закону, виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення.

Згідно ч. 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів.

Пунктом 8.6 статуту СГ ТзОВ "Драганівка" визначено, що про проведення загальних зборів учасники повідомляються шляхом вивішення оголошення в загальнодоступному місці біля адміністративного приміщення товариства.

З урахуванням п.3 глави VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та відповідно до ч. 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства", станом на 18.11.2018 діяли положення статуту СГ ТзОВ "Драганівка", які регламентували процедуру повідомлення учасників товариства про проведення загальних зборів шляхом вивішення оголошення в загальнодоступному місці біля адміністративного приміщення товариства.

В матеріалах справи відсутні докази того, що вказане оголошення було вивішено у визначеному статутом місці, а також докази, які би підтверджували зміст такого оголошення.

У відзиві на позов (а.с. 62, т.1, зворот) відповідач-1 зазначив, що про місце та час проведення зборів повідомлення учасників товариства відбувалося шляхом надсилання повідомлення про проведення зборів кожному учаснику товариства за 30 днів до проведення зборів. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження повідомлення учасників СГ ТзОВ "Драганівка" у зазначеному відповідачем-1 порядку, в тому числі, і п. ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідач-1 не повідомляв у визначеному законом та статутом порядку п. Верету Б.Я. про проведення загальних зборів учасників, призначених на 18.11.2018.

Відповідно до статті 167 ГК України правомочність учасника (акціонера, члена) на участь в управлінні господарською організацію, зокрема шляхом участі в загальних зборах, є однією зі складових корпоративних прав. Відтак зазначені права можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання порядку скликання і проведення загальних зборів, якщо учасник не зміг узяти участі у загальних зборах та/або належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо, тобто не зміг належним чином реалізувати своє право на участь в управлінні.

Отже, недотримання порядку скликання загальних зборів учасників товариства в частині повідомлення позивача про проведення зборів, прийняття ними рішень за відсутності позивача, не повідомленого про їх проведення, є порушенням вимог закону та статуту товариства, порушує права позивача як учасника на участь в управлінні справами товариства. Зазначена правова позиція відображена в постанові Великої палати Верховного суду від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16, висновки щодо застосування норм права якою повинні враховуватися судами загальної юрисдикції (ч. 4 ст. 236 ГПК України).

Зі змісту п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 за №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Згідно п. 21 вказаної постанови, рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними у судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону України "Про господарські товариства". Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Водночас, відповідно до пунктів 18 та 25 вказаної постанови, безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону України "Про господарські товариства"); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону України "Про господарські товариства"); прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону "Про господарські товариства").

Стаття 60 Закону України «Про господарські товариства» визначає, що загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів. Установчими документами товариств, у статутному капіталі яких відсутня державна частка, може бути встановлений інший відсоток голосів учасників (представників учасників), за умови присутності яких загальні збори учасників вважаються повноважними.

Відповідно до розділу 8 статуту СГ ТзОВ "Драганівка", викладеного в новій редакції, не встановлено кворуму для проведення загальних зборів учасників. Пунктом 8.2 статуту визначено, що до компетенції загальних зборів, зокрема, віднесено питання обрання керівника товариства та призначення ліквідаційної комісії товариства. Рішення з вказаних питань приймаються простою більшістю голосів.

В свою чергу, Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" не містить положень щодо кворуму для проведення загальних зборів учасників, однак передбачає обов`язкову кількість голосів, яка необхідна для прийняття рішень, виходячи із загальної кількості усіх учасників товариства, які мають право голосу.

З огляду на відсутність вказівок у статуті на кворум учасників для проведення зборів, до спірних правовідносин у відповідній частині слід застосовувати положення Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Відповідно до статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства. До компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема, прийняття рішень про виділ, злиття, поділ, приєднання, ліквідацію та перетворення товариства, обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії), затвердження порядку припинення товариства, порядку розподілу між учасниками товариства у разі його ліквідації майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, затвердження ліквідаційного балансу товариства (пункт 13).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 34 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" рішення загальних зборів учасників приймаються відкритим голосуванням, якщо інше не передбачено статутом товариства. Рішення з питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини другої статті 30 цього Закону, приймаються трьома чвертями голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань.

Відповідно до п.8.3 статуту, учасники (представники), які беруть участь у зборах, реєструються із зазначенням кількості голосів, які має кожний учасник. Цей перелік підписується головою і секретарем зборів. Учасники товариства мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток в статутному фонді; один голос учасника відповідає 1000 гривням.

Як зазначалося вище, із протоколу № 2/11 від 18.11.2018 вбачається, що на спірних зборах учасників були присутні 72 учасника зі 105, які голосували за питання порядку денного.

Всупереч положенням законодавства та статуту товариства, з протоколу неможливо встановити, хто саме з учасників був присутній на зборах та якою кількістю голосів володіли присутні на зборах учасники. При цьому, зі змісту установчого договору вбачається, що учасники товариства володіють незначними частками у статутному капіталі, що коливаються в розмірах від 0,03% до 0,77%, від чого залежить кількість голосів кожного учасника.

Також, як було зазначено вище, обмеження загальної кількості учасників товариства 105-ма особами, не відповідає матеріалам реєстраційної справи та даної судової справи та порушує права інших учасників, зокрема, п. ОСОБА_1 .

Водночас, рішення про обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії) СГ ТзОВ "Драганівка" повинно прийматися трьома чвертями голосів усіх учасників товариства, якими, з огляду на установчий договір, не можуть володіти 72 учасника, які були присутні на спірних зборах. Так, незважаючи на неможливість встановити точну кількість голосів учасників товариства, які були присутні на зборах 18.11.2018, однак з огляду на середній розмір частки кожного учасника, суд констатує, що 72 учасники товариства володіють близько 14-ма відсотками від всіх голосів учасників.

Також, як правильно було зазначено судом першої інстанції, відсутність в установчому договорі підписів навпроти 23 осіб, не спростовує вищенаведених висновків. При цьому, підпис п. ОСОБА_1 в установчому договорі присутній.

Таким чином, з огляду на вищенаведене в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, оформлених протоколом №2/11 від 18.11.2018 в частині звільнення ОСОБА_2 від виконання обов`язків голови комісії з припинення (ліквідатора) товариства та призначення головою комісії ОСОБА_3 , членами комісії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

При цьому, колегія суддів наголошує, що вказана позовна вимога ОСОБА_1 задовольняється не з огляду на суть ухвалених загальними зборами рішень, а з огляду на порушення права позивача на участь в управлінні товариством та відсутності доказів прийняття оспорюваного рішення належною кількістю голосів учасників, як того вимагає чинне законодавство.

Вимога позивача про скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 28.11.2018 №5002847 є похідною, у зв`язку з чим обґрунтовано була задоволена судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, як такого, що ухвалено відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 01.06.2020 у справі №921/763/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Драганівка" - без задоволення.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно статтей 287, 288 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Повний текст постанови складений 07.12.2020.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік