РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2020Справа № 910/9848/20

За позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до Приватного підприємства "ІМІДЖ КАРТ"

про стягнення 44 154,16 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін: без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "ІМІДЖ КАРТ" про стягнення 44 154,16 грн., з яких 11 904,56 грн. 3% річних та 32 249,60 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є стягувачем за рішенням господарського суду Одеської області від 09.02.2016 р. у справі № 916/4901/15, яке набрало законної сили, про стягнення з відповідача, як правонаступника Приватного підприємства "Флагман Груп", заборгованість за кредитом у сумі 132 086 грн. 68 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 105 420 грн. 01 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 117 128 грн. 96 коп., заборгованість по сплаті комісії за користування кредитом у розмірі 22 651 грн. 85 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 659 грн. 31 коп.

Відповідач прострочив сплату належну за рішенням суду суму боргу у розмірі 132 086,68 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2020 ухвалено здійснювати розгляд справи № 910/9848/20 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Відповідач був належним чином повідомлений про порушення провадження у справі за адресою місцезнаходження відповідача, визначену в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 02217, м. Київ, вул. М.Закревського, 35-А, про що свідчить інформація в пошуку поштових відправлень від 29.10.2020 про вручення поштового відправлення 886) 25.08.2020, тому Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву та заперечень у разі їх наявності.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про дачу, час та місце розгляду справи.

Правом на подання відзиву відповідач у визначений судом строк для надання суду відзиву на позов з доданням доказів, строк не скористався та заперечення на позов не подав.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

16.03.2011 відповідачем було підписано заяву про відкриття поточного рахунку (надалі - Заява).

Згідно Заяви Відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua., які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 16.03.2011 (надалі - Договір) та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору.

У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням господарського суду Одеської області від 09.02.2016 р. у справі № 916/4901/15, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача, як правонаступника Приватного підприємства "Флагман Груп", заборгованість за кредитом у сумі 132 086 грн. 68 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 105 420 грн. 01 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 117 128 грн. 96 коп., заборгованість по сплаті комісії за користування кредитом у розмірі 22 651 грн. 85 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 659 грн. 31 коп.

У силу вимог ст. 75 ГПК України зазначені обставини не потребують повторного доказування.

Цими доказами стверджується факт порушення відповідачем зобов`язання з оплати на користь позивача 132 086,68 грн. заборгованості за кредитом за договором банківського обслуговування № б/н від 16.03.2011

Зобов`язанням, згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, з відповідача підлягає стягненню 11 904,56 грн. 3 % річних та 32 249,60 грн. інфляційних втрат.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачем відзиву на позов та будь-яких доказів на спростування доводів і тверджень позивача не надано, жодних заяв і клопотань по суті спору не надходило.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "ІМІДЖ КАРТ" (02217, м. Київ, вул. М.Закревського, 35-А, код 36804638) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. М.Грушевського, 1-Д, код 14360570) 11 904 (одинадцять тисяч дев`ятсот чотири) грн. 56 коп. 3 % річних, 32 249 (тридцять дві тисячі двісті сорок дев`ять) грн. 60 коп. інфляційних втрат, 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 07.12.2020

Суддя І.І. Борисенко