ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2020 р. Справа№ 927/452/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Кропивної Л.В.

Калатай Н.Ф.

розглянувши апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.09.2020 (повний текст складено 29.09.2020) (суддя Книш Н.Ю.) та на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2020 (повний текст складено 12.10.2020) (суддя Ноувен М.П.) у справі №927/452/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Творець"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області

про стягнення 695765,30 грн,

за участю представників згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Творець" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області про стягнення 695765,30 грн, а саме: 649866,00 грн боргу, 28160,86 грн процентів за комерційним кредитом, 9747,99 грн інфляційних нарахувань, 7990,45 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення Головним управлінням ДПС у Чернігівській області зобов`язань, визначених умовами договору підряду №440 від 22.10.2019, щодо проведення у повному обсязі розрахунку за виконані роботи.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 28.09.2020 у справі №927/452/20 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Творець" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про стягнення 695 765,30 грн задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Творець" 649866,00 грн боргу, 9747,99 грн інфляційних нарахувань, 7937,03 грн три проценти річних, 10013грн 27 коп. судового збору. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 28160,86 процентів за комерційним кредитом та в частині стягнення 53,42 грн 3% річних відмовлено.

Рішення обґрунтоване тим, що матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не спростовано факту прострочення зобов`язання з оплати вартості прийнятих робіт.

Додатковим рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2020 у справі №927/452/20 стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Творець" 18 129,90 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Витрати на професійну правничу допомогу в сумі 766,10 грн покладено на позивача.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що позивачем доведено та матеріалами справи підтверджені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 18892,00 грн відповідно до обсягу наданої правової допомоги згідно з актом про надання правової допомоги від 29.09.2020. Крім того, витрати на професійну правничу допомогу співмірні з розміром позовних вимог (складають 2,7% від ціни позову).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.09.2020 у справі №927/452/20 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано, що Головне управління ДПС у Чернігівській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області відповідно до Положення про Головне управління ДПС у Чернігівській області, затвердженого наказом Державної податкової служби від 12.07.2019 № 14. Згідно передавального акту № 5 адміністративна будівля за адресою: вул. Поштова, 2 в м. Ніжині, Чернігівської області, знаходиться на балансі Головного управління ДПС у Чернігівській області. Таким чином, на думку апелянта, належним відповідачем у справі є Головне правління ДПС у Чернігівській області. Також, апелянт зазначив, що стягнення з відповідача 3% річних та втрат від інфляції з відповідача є безпідставним, оскільки договором такий вид відповідальності не передбачений.

23.10.2020 апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.09.2020 надійшла до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 апеляційну скаргу залишено без руху.

Крім того, не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2020 у справі №927/452/20.

Апеляційна скарга на додаткове рішення обґрунтована тим, що наведені обсяги правової допомоги, зазначені в акті опису виконаної правничої допомоги є завищеним та неспівмірним з розміром витрат на оплату послуг адвоката, з огляду на обсяг правових норм, що підлягали роз`ясненню позивачу при наданні консультації, обсяг викладеного у позові правового обґрунтування позиції позивача. Приймаючи оскаржуване рішення, суд не дослідив чи є обсяг витрат на послуги адвоката співмірним, розумним та обґрунтованим.

Відповідно до витягу з протоколу передачі справи (апеляційної скарги) раніше визначеному складу суду між суддями від 04.11.2020, апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на додаткове рішення від 06.10.2020 у справі №927/452/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Калатай Н.Ф.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2020, у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Калатай Н.Ф., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 09.11.2020 у справі №927/452/20 щодо розгляду апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на додаткове рішення від 06.10.2020, у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Калатай Н.Ф., визначено колегію суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Руденко М.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2020 у справі №927/452/20 та призначено її розгляд на 26.11.2020.

16.11.2020 до суду надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.09.2020 у справі №927/452/20.

Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги) раніше визначеному головуючому судді (складу суду) від 18.11.2020, з метою розгляду справи №927/452/20 в єдиному складі суду, апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.09.2020 передано на розгляду колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий),Кропивна Л.В., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.09.2020 у справі №927/452/20. Об`єднано апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.09.2020 та на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2020 у справі №927/452/20 в одне апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на 26.11.2020.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020, у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Руденко М.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 25.11.2020 у справі №927/452/20, у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Руденко М.А., визначено колегію суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Калатай Н.Ф., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 справу прийнято до провадження в новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Калатай Н.Ф., Кропивна Л.В.

В судовому засіданні 26.11.2020 колегія суддів заслухала представника апелянта.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, заслухавши представника апелянта, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги не підлягють задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.10.2019 між Головним управлінням ДФС у Чернігівській області (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Творець» (підрядник, позивач) укладено договір підряду №440, відповідно до п.1.1 якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе виконання робіт за ДК 021:2015-45453000-7 - Капітальний ремонт вхідних вузлів адміністративної будівлі за адресою: вул. Поштова,2 в м. Ніжині, Чернігівської області, згідно проектно-кошторисної документації в строки, обумовлені цим договором.

Підрядник підтверджує та гарантує, що у нього є всі необхідні сертифікати, ліцензії, дозволи, тощо, необхідні для виконання робіт за цим договором (п.1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору договірна ціна робіт по цьому договору складає 799866,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 133311,00грн. Загальна вартість робіт за даним договором включає плату за виконану Підрядником роботу за даним договором та відшкодування всіх здійснених Підрядником витрат, необхідних для виконання робіт за даним Договором.

Згідно з п.2.2. договору замовник вправі приймати виконані роботи поетапно. Після виконання окремих етапів робіт в рамках цього договору, розрахунки за фактично виконані роботи здійснюються Замовником на підставі підписаних Сторонами актів виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт (форма № КБ- 3) шляхом перерахування відповідної суми в національній валюті України, гривні, на розрахунковий рахунок Підрядника протягом 10 календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток Сторін зазначених документів за формами КБ-2в та КБ-3.

Підрядник зобов`язаний розпочати виконання робіт протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати підписання договору та завершити роботи на об`єкті не пізніше 31 грудня 2019 року (п.2.3 договору).

Відповідно до п.6.1 договору він набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін і скріплення їх підписів відбитками печаток Сторін, і діє до 31 грудня 2019 року. В частині виконання робіт - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

До матеріалів справи позивачем подано підписаний та скріплений відтиском печатки Локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1: Капітальний ремонт вхідних вузлів адміністративної будівлі за адресою: вул. Поштова,2 в м. Ніжині, Чернігівської області (а.с 11-23), Відомість ресурсів до договірної ціни (а.с. 24-28), календарний графік виконання робіт (а.с.29).

Між сторонами підписано та скріплено печатками договірну ціну (а.с. 10) на Капітальний ремонт вхідних вузлів адміністративної будівлі за адресою: вул.Поштова,2 в м. Ніжині, Чернігівської, що здійснюється в 2019 році.

На виконання вказаного договору позивач виконав, а відповідач прийняв підрядні роботи, що підтверджується Актом № 1 від 14.11.2019 року приймання виконаних підрядних робіт за формою № КБ-2в за листопад 2019 року на суму 150 000,00 грн з довідкою за формою № КБ-3 за листопад 2019 року про вартість виконаних підрядних робіт на суму 150 000,00 грн; Актом № 2 від 19.12.2019 року приймання виконаних підрядних робіт за формою № КБ-2в за грудень 2019 року на суму 649866,00 грн з довідкою за формою № КБ-3 за грудень 2019 року про вартість виконаних підрядних робіт на суму 649866,00 грн.

Відповідач частково розрахувався за виконані роботи в сумі 150000,00грн платіжним дорученням №3198 від 26.11.2019 з призначенням платежу «Опл.за кап.ремонт вхідн.вузлів адмін.будівлі за адр.: вул. Поштова,2, м. Ніжин, Черніг. обл.;Дог.№440 від 22.10.19р., акт №1 від 14.11.19р.»

Як свідчать матеріали справи, відповідач в порушення умов договору не провів оплату позивачу за виконані роботи згідно з Актом №2 від 19.12.2019 на суму 649866,00грн. У зв`язку з наведеним суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу.

Колегія суддів погоджується с вказаним висновком суду та зазначає наступне.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 882 Цивільного кодексу України, замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Згідно з ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

З огляду на те, що позивачем виконано свої зобов`язання в частині виконання робіт в повному обсязі та належним чином, а відповідачем зазначені роботи прийнято без будь-яких зауважень та заперечень, обґрунтованим є висновок суду про задоволення позову в частині стягнення суми основного боргу.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 9747,99 грн інфляційних нарахувань за період січень 2020 - квітень 2020, 7990,45 грн 3% річних за період з 30.12.2019 по 27.05.2020.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач у позовній заяві зазначає, що розрахунок за фактично виконані роботи за актом №2 від 19.12.2019 за грудень 2019 у сумі 649866,00грн відповідач зобов`язаний був здійснити до 29.12.2019 включно.

Згідно ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Останній день строку оплати виконаних робіт припадає на вихідний день, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розрахунок за фактично виконані роботи за актом №2 від 19.12.2019 за грудень 2019 у сумі 649866,00грн відповідач зобов`язаний був здійснити до 30.12.2019 включно згідно з умовами укладеного договору.

Таким чином, оскільки відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, перевіривши наданий позивачем розрахунок розміру відсотків річних та інфляційних нарахувань, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань в сумі 9747,99грн повністю. Оскільки, розрахунок за фактично виконані роботи за актом №2 від 19.12.2019 за грудень 2019 у сумі 649866,00 грн відповідач зобов`язаний був здійснити до 30.12.2019 включно, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимогу про стягнення 3% річних частково за період з 31.12.2019 по 27.05.2020 в сумі 7937,03грн, а вимогу про стягнення втрат від інфляції повністю у сумі 9747,99 грн.

Заперечення апелянта щодо відсутності підстав для стягнення 3% річних та втрат від інфляції, оскільки такий вид відповідальності не передбачений договором, колегією суддів відхиляються, оскільки стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 14.01.2020 року № 924/532/19).

Отже, право кредитора на нарахування 3% річних та втрат від інфляції у випадку порушення боржником грошового зобов`язання виникає в силу закону та не потребує додаткового зазначення в договорі.

Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 28160,86 грн процентів за користування комерційним кредитом за період з 30.12.2019 по 27.05.2020.

Згідно ст. 1057 Цивільного кодексу України договором, виконання якого пов`язане з переданням у власність другій стороні грошових коштів або речей, які визначаються родовими ознаками, може передбачатися надання кредиту як авансу, попередньої оплати, відстрочення або розстрочення оплати товарів, робіт або послуг (комерційний кредит), якщо інше не встановлено законом. До комерційного кредиту застосовуються положення статей 1054-1056 цього Кодексу, якщо інше не встановлено положеннями про договір, з якого виникло відповідне зобов`язання, і не суперечить суті такого зобов`язання.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Вказаними положеннями врегульовано правовідносини щодо сплати процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу.

Погодження сторонами у п. 2.2 договору умов щодо оплати виконаних робіт з відстрочкою 10 календарних днів з дати підписання документів за формами КБ-2в та КБ-3, не дає підстав вважати, що дані умови являють собою комерційний кредит.

Виходячи зі змісту статті 1057 Цивільного кодексу України зобов`язання комерційного кредитування виникає не автоматично, а при досягненні угоди про це.

Укладений між сторонами договір не містить ознак комерційного кредитування, тому у даному випадку відсутні підстави для застосування приписів ст.1057 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволення вимог про стягнення 28160,86грн процентів за користування комерційним кредитом.

Заперечення апелянта про те, що належним відповідачем у даній справі має бути Головне управління ДПС у Чернігівській області, оскільки останнє є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління ДФС у Чернігівській області відповідно до Положення №14 та згідно з передавальним актом № 5, відповідно до якого адміністративна будівля за адресою: вул. Поштова, 2 в м. Ніжині, Чернігівської області знаходиться на балансі Головного управління ДПС у Чернігівській області, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 08.09.2020 Головне управління ДФС у Чернігівській області знаходиться в стані припинення, проте не було припиненим на момент звернення позивача з позовом та прийняття рішення у справі.

Крім того, згідно п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 р. № 537 Про утворення територіальних органів Державної податкової служби територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Відповідно до абзацу 1 пункту 12 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074, орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

Разом із тим, в абзаці 1 пункту 7 Порядку від 20.10.2011 визначено, що майнові права та обов`язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акту, а у разі їх поділу - згідно з розподільчим балансом.

Сам факт передання адміністративної будівлі за адресою: вул. Поштова, 2 в м. Ніжині, Чернігівської області, згідно передавального акту № 5 на баланс Головного управління ДПС у Чернігівській області, не свідчить про перехід до останнього прав та обов`язків за договором підряду від 22.10.2019 №440.

Щодо додаткового рішення у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 344 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами( ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення у справі № 927/452/20 було ухвалено судом 28.09.2020, а заява про ухвалення додаткового рішення та покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу подана представником позивача 01.10.2020, що підтверджується відміткою канцелярії суду (вх. № 16529 від 01.10.2020), тобто в межах строку, встановленого ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження надання правничої допомоги до матеріалів справи додано: договір про надання правової допомоги № 1-05/20 від 02.05.2020, акт про надання правової допомоги та розрахунок гонорару адвоката Аніщенко О.Г. від 29.09.2020, квитанцію до прибуткового касового ордера № 11 від 29.09.2020 на суму 18 892,00 грн.

Відповідно до Договору про надання правової допомоги № 1-05/20 (далі - Договір № 1-05/20), укладеного 02.05.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Творець» (далі - Клієнт) та Адвокатом Аніщенком Олексієм Григоровичем, Адвокат надає Клієнту правову допомогу, представляє інтереси Клієнта в усіх установах, підприємствах та організаціях, в тому числі в органах дізнання та досудового слідства, загальних і спеціалізованих судах усіх інстанцій, і діє відповідно до чинного в Україні законодавства, в т.ч. Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», як захисник Клієнта чи його представник з усіма без обмежень правами, в тому числі й правом підпису, які надані Клієнту, як позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому з питань стягнення з Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Творець» 649866,00 грн основного боргу та фінансових санкцій за невиконання грошових зобов`язань за Договором підряду № 440 від 22.10.2019.

Пунктом 3.1. Договору № 1-05/20 сторони обумовили, що розмір гонорару становить, зокрема, у суді першої інстанції: 20 000 грн - вивчення документів, консультації по справі, складання позовної заяви, складання інших процесуальних документів, участь у розгляді справи в суді першої інстанції. Детальний розрахунок розміру гонорару визначається сторонами в акті про надання правової допомоги.

Розмір гонорару адвоката визначається як добуток вартості години роботи адвоката на кількість витраченого часу на надання правової допомоги. Вартість години роботи адвоката становить 40% мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2020: 4723,00 грн *40%=1889,20 грн.

Гонорар сплачується Клієнтом Адвокатові в готівковій або безготівковій формі.

Договір набирає чинності з дня його підписання і закінчується після настання обставини, що характеризує повне завершення надання правової допомоги з питань, передбачених п.1.1. цього Договору (п. 6.1. Договору 1-05/20).

Відповідно до акту про надання правової допомоги та розрахунку гонорару адвоката Аніщенка О.Г. обсяг наданої правової допомоги адвокатом Аніщенком О.Г. та розмір гонорару визначений наступним чином:

Вартість години роботи адвоката становить 40% мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2020: 4723,00 грн *40%=1 889,20 грн.

Обсяг наданої правової допомоги:

вивчення наданих документів, консультації по справі, складання позовної заяви з розрахунком ціни позову, складання заяви про заміну відповідача: 8 год;

участь у судових засіданнях Господарського суду Чернігівської області: 2 год.

Всього витрачено на надання правової допомоги 10 год.

Розрахунок гонорару: 1 889,20 грн *10 год=18 892,00 грн.

Розрахунок розміру гонорару адвоката визначений з урахуванням п.3.1. Договору №1-05/20.

Квитанцією до прибуткового касового ордера № 11 від 29.09.2020 ТОВ «Творець» сплачено 18 892,00 грн. Підставою платежу визначено: Договір про надання правової допомоги № 1-05/20 від 02.05.2020, акт про надання правової допомоги від 29.09.2020 по справі № 927/452/20.

Заперечення апелянта про те, що заявлені обсяги правової допомоги, зазначені в акті опису виконаної правничої допомоги є завищеним та неспівмірним з розміром витрат на оплату послуг адвоката, з огляду на обсяг правових норм, що підлягали роз`ясненню позивачу при наданні консультації, обсяг викладеного у позову правового обґрунтування позиції позивача, колегією суддів відхиляються, позаяк апелянтом не зазначено в чому полягає не співмірність таких витрат, в якій частині заявлений адвокатом обсяг витраченого часу не відповідає складності спору. При цьому, саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Так, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Лавентс проти Латвії» (п. 154) від 28 листопада 2002 р. зазначено, що відшкодуванню підлягають лише такі витрати, які мають розумний розмір, а також підтверджуються необхідними документами понесення таких витрат.

Колегія суддів вважає, що заявлений позивачем розмір судових витрат є співмірним із складністю спору та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, факт їх фактичного понесення підтверджується належними доказами, а відповідачем не доведено їх завищення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення витрат на професійну правничу допомогу на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення суду.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.09.2020 у справі №927/452/20 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.09.2020 справі №927/452/20 - без змін.

2. Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2020 у справі №927/452/20 залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2020 у справі №927/452/20 - без змін.

3. Справу повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 04.12.2020

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді Л.В. Кропивна

Н.Ф. Калатай