РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2020Справа № 910/14908/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного підприємства "ЛІКОМ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕФЕЯ ІНВЕСТ ДУО" про стягнення 39 699,03 грн., без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача 31 716, 52 грн. основного боргу, 2 027, 15 грн. пені, 5 752, 61 грн. 40% річних, 202, 75 грн. інфляційних втрат за договором поставки №195 від 14.08.2019 року на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 625 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2020 року справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

Відповідач відзив на позов не подав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.08.2019 року між Приватним підприємством "ЛІКОМ" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕФЕЯ ІНВЕСТ ДУО" (далі - покупець) було укладено договір поставки №195 (далі - договір), за умовами якого (п. 1.1. договору) постачальник зобов`язується поставляти покупцю товари народного споживання (далі - товари) на умовах DDP, або EXW, або FCA (в редакції міжнародних правил «ІНКОТЕРМС» 2010 року) в залежності від узгодженого сторонами замовлення (письмового або усного), а покупець зобов`язується приймати їх та оплачувати на умовах договору.

Товари поставляються по накладним на підставі замовлень покупця на поставку (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.2. договору за поставлені товари покупець зобов`язаний сплатити постачальнику грошові кошти протягом 21 днів з дня поставки у розмірі, що зазначений у видатковій накладній (рахунку), на підставі якої (якого) поставляється товар.

Поясненнями позивача викладеними в позовній заяві, видатковими накладними, які містяться в матеріалах справи, підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару за договором на загальну суму 105 386,86 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов`язання за договором, а саме поставив відповідачу товар на вказану вище суму, а відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором належним чином, а саме повністю не оплатив поставлений товар у строк визначений п. 3.2. договору та на даний час має перед позивачем заборгованість на суму 31 716,52 грн. з урахуванням часткової оплати.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 31 716,52 грн. основного боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами п. 4.3. договору сторони відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановили, що за порушення грошового зобов`язання покупець на вимогу постачальника зобов`язаний сплатити 40 % (сорок відсотків) річних.

З урахуванням вищезазначеного, у зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати вартості поставленого товару у строк визначений п. 3.2. договору, позивачем нараховано відповідачеві 5 752,61 грн. 40 % річних та 202,75 грн. інфляційних витрат.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5 752,61 грн. 40 % річних та 202,75 грн. інфляційних витрат обґрунтовані та підлягають задоволенню в межах розміру позовних вимог.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно з п. 4.3. договору за прострочення оплати поставлених товарів, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несплаченої в строк суми - за кожен день прострочення платежу.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати товару у строк визначений п. 3.2. договору, позивачем на підставі п. 4.3. договору нараховано до стягнення 2 027,15 грн. пені.

Позовні вимоги в частині стягнення пені також підлягають задоволенню в межах розміру позовних вимог.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕФЕЯ ІНВЕСТ ДУО" (04119, м. Київ, вул. Зоологічна 4-А, оф. 139; код 40807069) на користь Приватного підприємства "ЛІКОМ" (03124, м. Київ, провулок Радищева, буд.3; код 30638249) 31 716 (тридцять одна тисяча сімсот шістнадцять) грн. 52 коп. основного боргу, 2 027 (дві тисячі двадцять сім) грн. 15 коп. пені, 202 (двісті дві) грн. 75 коп. інфляційних втрат, 5 752 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят дві) грн. 61 коп. 40% річних та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 07.12.2020 р.

Суддя С.О. Чебикіна