УХВАЛА

08 грудня 2020 року

м. Київ

Справа № 920/1397/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Энергетический стандарт»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 (у складі колегії суддів: Пономаренко Є.Ю. (головуючий), Дідиченко М.А., Калатай Н.Ф.)

та ухвалу Господарського суду Сумської області від 25.02.2020 (у складі колегії суддів: Яковенко В.В. (головуючий), Заєць С.В., Котельницька В.Л.)

у справі № 920/1397/15

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку»

до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

про стягнення 5 610 413,16 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 123 603 012,33 грн,

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку»,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за зустрічним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю «Энергетический стандарт»,

про внесення змін до кредитного договору від 29.10.2013 № KKPOD.80407.024 і визнання права,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Энергетический стандарт» (далі - ТОВ «Энергетический стандарт») подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду через Північний апеляційний господарський суд касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 та ухвалу Господарського суду Сумської області від 25.02.2020 у справі № 920/1397/15.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Энергетический стандарт», Суд виходить із такого.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви (рішення у справах: Levages Prestations Services v. France від 23.10.1996; Brualla Gomes de la Torre v. Spain від 19.12.1997).

За змістом частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Отже, закон надає Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений в частині 2 статті 293 ГПК, що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ТОВ «Энергетический стандарт», Суд дійшов таких висновків.

У провадженні Господарського суду Сумської області знаходиться справа №920/1397/15 за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» (далі - ПАТ «ВБР») до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі - ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення 5 610 413,16 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 123 603 012,33 грн; за зустрічним позовом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» до ПАТ «ВБР», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за зустрічним позовом - ТОВ «Энергетический стандарт», про внесення змін до кредитного договору від 29.10.2013 № KKPOD.80407.024 і визнання права.

До Господарського суду Сумської області надійшла позовна заява ТОВ «Энергетический стандарт» (як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) до ПАТ «ВБР» про визнання припиненими правовідносин за договорами застави, укладеними між ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» і ПАТ «ВБР» .

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.02.2020, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2020, позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, повернуто заявникові без розгляду на підставі частини 6 статті 180 ГПК.

ТОВ «Энергетический стандарт» звернулося до суду із касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Сумської області від 25.02.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття позовної заяви ТОВ «Энергетический стандарт» до розгляду.

Вимоги касаційної скарги скаржник обґрунтовує, зокрема, порушенням судами попередніх інстанцій статей 49, 180 ГПК, оскільки, як зазначає ТОВ «Энергетический стандарт», первісний, зустрічний позови і позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, обґрунтовуються обставинами укладення і виконання сторонами кредитного договору від 29.10.2013 № KKPOD.80407.024 і є взаємопов`язаними. Крім цього, ТОВ «Энергетический стандарт» як іноземна особа зазначає про його неналежне повідомлення про дату, час і місце судового засідання суду апеляційної інстанції (стаття 367 ГПК).

За змістом частин 1, 5 статті 49 ГПК треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 ГПК.

Згідно з частинами 2, 3 статті 180 ГПК зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

За змістом частини 6 статті 180 ГПК зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини 2 цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

Повертаючи без розгляду позов ТОВ «Энергетический стандарт», суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що передбачене статтею 49 ГПК право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або декількох сторін не є абсолютним і на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини 1 статті 49 ГПК має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі. Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Така правова позиція судів у справі № 920/1397/15 повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/3245/17 (постанова від 13.03.2019).

Вирішуючи питання про повернення позову ТОВ «Энергетический стандарт», суди попередніх інстанцій встановили, що позовна вимога ТОВ «Энергетический стандарт» про визнання припиненими правовідносин за договорами застави не пов`язана із первісними та зустрічними позовними вимогами; зазначені позови є такими, що виникли з різних правовідносин; вимога третьої особи не спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем та не спростовує матеріально-правових вимог позивача до відповідача у справі № 920/1397/15, а тому спільний розгляд позовної вимоги (яка об`єднує вісім самостійних вимог) третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (ТОВ «Энергетический стандарт»), не є доцільним із первісним і зустрічним позовами.

Ухвалюючи оскаржені ухвалу Господарського суду Сумської області від 25.02.2020 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2020, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися нормами статей 49, 180 ГПК і правильне застосування судами цих норм при ухваленні оскаржених судових рішень є очевидним і не викликає розумних сумнівів у суду касаційної інстанції.

Доводи ТОВ «Энергетический стандарт» щодо неналежного повідомлення цього товариства про дату, час і місце судового засідання суду апеляційної інстанції не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи №920/1397/15, в яких наявні докази про вручення повідомлення ТОВ «Энергетический стандарт» за вказаною ним в апеляційній скарзі адресою.

Суд касаційної інстанції бере до уваги і те, що ТОВ «Энергетический стандарт» як особі, яка подала апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Сумської області від 25.02.2020, було достеменно відомо про судове провадження у справі № 920/1397/15, і за рухом своєї апеляційної скарги скаржник повинен був стежити самостійно: як шляхом отримання судової кореспонденції за зазначеною ТОВ «Энергетический стандарт» адресою, так і за допомогою офіційних джерел, таких як вебсайт суду або Єдиний державний реєстр судових рішень.

Аналогічну позицію висловлено і Європейським судом з прав людини, зокрема, у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16).

Ураховуючи викладене, зважаючи на приписи частини 2 статті 293 ГПК, Суд дійшов висновку про визнання касаційної скарги ТОВ «Энергетический стандарт» необґрунтованою і про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №920/1397/15.

Висновки, викладені в зазначеній ухвалі, кореспондуються з висновками, яких дійшов Верховний Суд, відмовляючи у відкритті касаційного провадження у справах: № 910/12447/18 (ухвала від 07.06.2019), № 904/2375/18 (ухвала від 14.08.2019), № 916/361/18 (ухвала від 28.10.2019).

Перевіривши матеріали справи № 920/1397/15 і матеріали поданої ТОВ «Энергетический стандарт» касаційної скарги, Суд наголошує скаржникові на необхідності добросовісного користування процесуальними правами і неприпустимості їх зловживанням.

Керуючись статтями 234, 235, частиною 2 статті 293 ГПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 920/1397/15 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Энергетический стандарт» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 та ухвалу Господарського суду Сумської області від 25.02.2020.

2. Копію цієї ухвали, оригінал касаційної скарги разом із доданими до скарги матеріалами на 10 аркушах надіслати скаржникові.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді: І. С. Міщенко

В. Г. Суховий