РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.11.2020Справа № 910/900/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Лаврова В.О., розглянувши матеріали справи

За позовом Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Орхідея-3»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватне охоронне товариство»

про визнання недійсним договору

за участі представників:

від позивача - Журавель Р.О.;

від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року Обслуговуючий кооператив «Садово-дачний кооператив «Орхідея-3» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватне охоронне товариство» із вимогами про визнання недійсним Договору про надання послуг з охорони №01/04 від 01.04.2018 посилаючись те, що вказаний правочин є фіктивним та не мав на меті настання правових наслідків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2020 позовну заяву Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Орхідея-3» залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

29.01.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивачем на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 28.01.2020 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

14.06.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про зміну підстав позову, в якій останній зазначив, що укладений Договір про надання послуг з охорони №01/04 від 01.04.2018 між позивачем та відповідачем за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, що є порушенням ч.1 та ч.5 ст. 203 ЦК України, а тому відповідно до ст. 215 ЦК України є підстави для визнання його недійсним. Позивач зазначає, що у відповідача, як суб`єкта охоронної діяльності, відсутні у власності транспортні засоби, призначені для забезпечення негайного реагування персоналу охорони на протиправні дії щодо об`єкта охорони, що унеможливлює виконання відповідачем своїх зобов`язань відповідно до умов договору, також, позивач зазначає, що відсутні відомості щодо наявності у відповідача працівників (персоналу охорони), які безпосередньо виконують функції з охорони майна або фізичних осіб відповідно до свого кваліфікаційного рівня. У зв`язку з вищезазначеним, позивач зазначає, що дані обставини унеможливлюють виконання відповідачем зобов`язань за укладеним договором. Окрім того, позивач зазначає, що заборгованість перед позивача перед відповідачем спростовується фінансовою звітністю позивача за 2018 та 2019 роки. Також, позивача зазначив, що відповідачем не надавались послуги позивачу, а тому, слід вважати, що укладений договір не спрямований на реальне настання обумовлених ним наслідків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2020 задоволено клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у м. Києві подати суду відомості щодо кількості осіб, працюючих за трудовими договорами у ТОВ «Приватне охоронне товариство» у період з 01.04.2018 по 31.01.2019.

01.07.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 26.05.2020 надано інформацію щодо кількості осіб працюючих у ТОВ «Приватне охоронне товариство» у період з 01.04.2018 по 31.01.2019.

17.09.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

Відповідач, протягом усього часу розгляду справи відзиву на позов не подав, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні 24.11.2020 підтримав подану позовну заяву та просив суд задовільнити позов у повному обсязі. Вказував, що позивач не має майна, яке могло б бути предметом договору про надання охоронних послуг.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватне охоронне товариство» (охоронна фірма, відповідач) та Обслуговуючим кооперативом «Садово-дачний кооператив «Орхідея-3» (замовник, позивач) було укладено Договір про надання послуг з охорони №01/04 від 01.04.2018 відповідно до умов якого, замовник доручає, а охоронна фірма зобов`язується за плату, в обсязі і на умовах цього договору, надати послуги з фізичної охорони території садово-дачного кооперативу «Орхідея-3», що знаходиться в Дарницькому районі м. Києва, мікрорайон Осокорки, на земельних ділянка площею 56,3665 га, а саме:

- безпосередні дії персоналу охоронної фірми за місцезнаходженням об`єкту, спрямовані на виявлення, запобігання та припинення: несанкціонованих замовником проникнень на об`єкт; перебування на об`єкті осіб, яким замовник не надав відповідних повноважень; протиправного використання майна на об`єкті; заподіяння замовнику збитків шляхом умисного пошкодження або знищення майна; протиправних посягань на особисту безпеку фізичних осіб на об`єкті, їх недоторканості.

- негайні дії персоналу охоронної фірми, спрямовані на оперативне реагування на факти протиправних дій на об`єкті, у тому числі повідомлення компетентних правоохоронних органів.

- контроль за проходженням на об`єкт, пересування його територією, а також залишенням його фізичними особами, переміщення матеріальних цінностей відповідно до порядку, встановленого замовником.

Відповідно до п.1.2. договору, обсяг надання послуг, вказаних у п. 1.1. цього договору, передбачає розміщення на території об`єкту 1 посту охорони з режимом роботи за викликом.

Пунктом 2.1. договору визначено, що вартість надання послуг з фізичної охорони за цим договором складає грошову суму в розмірі 60000 грн без ПДВ на місяць.

Відповідно до п. 2.3. договору, фактичне надання охоронною фірмою послуг відповідно до договору фіксується сторонами в двосторонньому акті приймання-здачі виконаних робіт, що складається не пізніше третього числа наступного за звітним місяцем.

Пунктом 2.4. договору визначено, якщо протягом 10 календарних днів після зазначеного в п.2.3. договору терміну замовник не підписав акт приймання-здачі виконаних робіт і не надав мотивоване відмовлення від його підписання, послуги вважаються наданими в повному обсязі.

Відповідно п. 4.1. договору, замовник зобов`язується, зокрема, повідомляти керівництво охоронної фірми про всі недоліки, порушення виконання обов`язків за цим договором особовим складом охорони для прийняття необхідних організаційних заходів.

Згідно з п. 5.2. договору, охоронна фірма щомісячно надає для підписання замовнику акт приймання-передачі наданих послуг (далі - «Акт»).

У п. 5.3. договору визначено, що замовник зобов`язаний у п`ятиденний строк з моменту отримання акту підписати його або в той же строк надати охоронній фірмі мотивовану відмову від підписання такого акту.

Пунктом 5.4. договору визначено, що у разі не підписання акту приймання-передачі наданих послуг та ненадання мотивованої відмови від підписання такого акту в порядку, передбаченому п. 5.3. цього договору, послуги вважаються такими, що надані належним чином без зауважень замовника.

Відповідно до п. 9.2. договору, дію договору може бути припинено за згодою сторін або за ініціативою однієї зі сторін.

Пунктом 9.1. договору визначено, що цей договір набирає чинності з дати підписання сторонами та діє протягом невизначеного часу.

Так, звертаючись із розглядуваним позовом до суду, позивач стверджує, що Договір про надання послуг з охорони №01/04 є договором надання послуг, проте укладений між сторонами договір не спрямовано на реальне настання обумовлених ним наслідків, що є порушенням ч. 1 та ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим, в силу ст. 215 Цивільного кодексу України повинен бути визнаний недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-4 ст. 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що укладений між позивачем та відповідачем договір є договором надання послуг загальні положення якого регулює Глава 63 Цивільного кодексу.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 902 Цивільного кодексу України визначено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Пунктом 3.2. договору визначено, що охоронна фірма має право, зокрема, залучати, за згодою з замовника, третіх осіб для виконання цього договору.

Згідно з ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 2.2. договору, оплата послуг охоронної фірми здійснюється шляхом щомісячного до 15-го числа місяця надання послуг, наступного за звітним, шляхом перерахування грошових коштів у розмірі, вказаному в п.2.1. цього договору, на поточний рахунок охоронної фірми.

Суд зазначає, що відповідно до долучених до матеріалів справи доказів, відповідач на виконання умов договору надав, а позивач прийняв послуги з фізичної охорони території садово-дачного кооперативу «Орхідея-3», що підтверджується копіями Актів наданих послуг, зокрема, №04/18 від 30.04.2018, №05/18 від 31.05.2018, №06/18 від 30.06.2018, №07/18 від 31.07.2018, №08/18 від 31.08.2018, №09/18 від 30.09.2018, №10/18 від 31.10.2018, №11/18 від 30.11.2018, №12/18 від 31.12.2018, №01/19 від 31.01.2019, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відповідними печатками, окрім того суд зазначає, що долучені акти не містять зауважень щодо якості наданих послуг.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що посилання позивача на недотримання позивачем та відповідачем вимог ч. 1 та ч.5 ст. 203 ЦК України під час укладення спірного договору є безпідставним та необґрунтованими, оскільки укладення даного договору не суперечить вимогам чинного законодавства, а долучені позивачем акти наданих послуг суперечать позиції позивача, оскільки є первинними документами, які підтверджуються факт надання послуг з боку відповідача, та прийняття даних послуг позивачем, у зв`язку з чим, посилання позивача на те, що сторони договору не мали на меті реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором є безпідставними, а тому, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Окрім того, посилання позивача на те, що рішенням Загальних зборів членів кооперативу, оформлених протоколом від 11.10.2018 було визнано роботу Голови Правління кооперативу Юрченко Р.М. незадовільною та обраного нового Голову Правління Тукало М.В. терміном на 1 рік та надано відповідні повноваження, судом відхиляються, оскільки судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2019 у справі №910/7685/19 визнано недійсними рішення загальних зборів членів ОК «СДК «Орхідея-3», оформлені протоколом від 11.10.2018, за підписом голови зборів ОСОБА_1 та секретаря ОСОБА_2 , та рішення зборів уповноважених ОК «СДК «Орхідея-3», оформлені протоколом №2 від 27.10.2018, за підписом голови зборів ОСОБА_1 та секретаря Островського В.Й. Визнано протиправним та скасовано запис Державного реєстратора, здійснений 04.02.2019 щодо державної реєстрації змін до відомостей про членів ОК «СДК «Орхідея-3», які містяться в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що зроблено записи 2000180, 3000180, 4000180 в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказане рішення набрало законної сили та не є скасованим у встановленому законом порядку.

Частиною 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2020 у справі №910/7685/19 обставини, відповідно до приписів вищевказаних положень законодавства України, не підлягають повторному доказуванню.

У зв`язку з вищезазначеним, суд зазначає, що долучені до матеріалів справи акти наданих послуг підписані Юрченко Р.М., яка є уповноваженою особою слід вважати належними первинними документами, які підтверджують, що відповідач надав, а позивач прийняв послуги відповідно до умов спірного договору.

Щодо посилання позивача на анулювання Наказом МВС України №512 від 08.07.2020 ліцензії відповідача на провадження охоронної діяльності виданої відповідно до наказу МВС України від 02.08.2017 №675, як на обставину яка свідчить про неможливість надання послуг позивачу, судом відхиляється, оскільки спірний договір між позивачем та відповідачем було укладено 01.04.2018, за наявності у відповідача вказаної ліцензії.

Окрім того, долучені до матеріалів справи докази щодо кількості офіційно працевлаштованих працівників ТОВ «Приватне охоронне товариство», які на думку позивача підтверджують неспроможність відповідача надавати послуги визначені спірним договором, судом відхиляються, оскільки відповідно до п. 3.2. договору, охоронна фірма має право, зокрема залучити, за згодою з замовником, третіх осіб для виконання цього договору. Відхиляються також доводи щодо відсутності у відповідача власних транспортних засобів, оскільки надані позивачем докази свідчать про відсутність автомобілів у відповідача станом на час розгляду справи, а не на час укладання спірного договору, і відповідач мав можливість на власний розсуд у відповідності до необхідності залучати на відповідних правових підставах транспортні засоби. Також безпідставним є посилання позивача на відсутність у кооперативу майна, яке можна було б охороняти, так як сторони визначили , що є предметом надання послуг за договором, зокрема послуги з охорони території кооперативу.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено:07.12.2020.

Суддя Я.В. Маринченко