Господарський суд Рівненської області
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
"09" грудня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/450/20
Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г. при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про стягнення заборгованості в сумі 86 755 892 грн. 94 коп.
За участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Янкевич Л.Д.
Рішенням від 24.11.2020 року в задоволенні позову Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про стягнення заборгованості в сумі 86 755 892 грн. 94 коп. відмовлено.

30 листопада 2020 року до Господарського суду Рівненської області від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат

При цьому, заявник зазначає, що до закінчення судових дебатів в судовому засіданні представник відповідача заявляв усну заяву про надання доказів щодо обгрунтованості судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Ухвалою суду від 01.12.2020 року заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат призначено до розгляду в судовому засіданні на "09" грудня 2020 р.

08 грудня 2020 до представником позивача подано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, у якому останній зазначив, що подана відповідачем заява не відповідає вимогам ч. 8 ст. 129 ГПК України, оскільки відповідачем усна заява була зроблена після закінчення судових дебатів, що підтверджується фіксацією судового пронесу технічними засобами (наявна в матеріалах справи), а відтак така заява відповідно до ст. 129 ГПК України повинна бути залишена судом без розгляду.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач долучає до заяви копію договору №200520-1 від 20.05.2020 року про надання правової допомоги, в свою чергу у підтвердження виконання таких робіт, що зазначені у звіті від 26.11.2020 року про надані послуги до договору №200520-1 від 20.05.2020, надає суперечливий акт приймання - передачі наданих послуг №80000335 від 30.11.2020 року до договору №200220-10 від 20.02.2020 року, що свідчить про виконання зовсім інших послуг передбачених іншим договором про надання правової допомоги, та жодним чином не підтверджує надання послуг саме на підставі договору №200520-1 від 20.05.2020 року про надання правової допомоги.

Також, позивач зазначає, що відповідачем заявлено до компенсації витрат на оплату правничої допомоги за завищеними цінами, які аж ніяк не відповідають критерію розумності та співрозмірності, та, що відповідачем не надано належних доказів, які б документально підтверджували (або обґрунтовували) реальний (дійсний) розмір витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.

З вищенаведених підстав, позивач просить суд відмовити відповідачу у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу повністю або залишити заяву відповідача без розгляду.

В судове засідання 09.12.2020 року позивач не забезпечив явку уповноваженого представника, однак 08.12.2020 року представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на те, що ухвалу суду від 01.12.2020 року про призначення заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат отримано АТ "Укртрансгаз" лише 07.12.2020 року, а тому зважаючи на стислі строки не було можливості оформити відповідне відрядження для забезпечення направлення уповноваженого представника АТ "Укртрансгаз" до суду.

Розглянувши клопотання позивача про відкладення, суд зазначає, що при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Отже, з огляду на вказану норму, суд може прийняти наведені в заяві докази відповідно до приписів статті 244 ГПК України, якими передбачено обов`язок суду ухвалити додаткове рішення протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Також, зважаючи на те, що явка представників не була визнана обов`язковою і неявка не перешкоджає розгляду заяви, суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення за відсутності зазначеного представника.

Представник відповідача в судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат підтримала в повному обсязі та просила суд стягнути з позивача 106 222,25 грн. витрат на правову допомогу.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються подана заява про стягнення судових витрат, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення поданої заяви, господарський суд прийшов до наступних висновків.

Як зазначає відповідач у заяві про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, що під час дачі пояснень у справі представником відповідача до закінчення судових дебатів було заявлено клопотання про подання доказів понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

За умовами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Отже, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як свідчать матеріали справи, з метою захисту прав та отримання професійної правничої допомоги у даній справі, у тому числі і представництва інтересів у суді, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" звернулося до Адвокатського об`єднання "Правовий Альянс", про що було укладено відповідний Договір про надання правової допомоги № 200520-1 від 20.05.2020 року.

Відповідно до п. 1.1 Договору про надання правової допомоги Виконавець зобов`язується надавати послуги правової допомоги під час розгляду справи за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про стягнення заборгованості в сумі 86 755 892 грн. 94 коп., а замовник приймати та оплачувати їх.

Перелік юридичних послуг, які надаються Виконавцем визначений п.1.2 Договору.

У відповідності до пунктів 3.1.1., 3.1.2 Договору про надання правової допомоги оплата послуг виконавця встановлюється погодинно. Ціна (в тому числі ПДВ 20%) однієї години визначається згідно додатку №1 до договору. У разі, якщо у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до замовника у справі № 918/450/20 буде відмовлено, замовник додатково сплачує виконавцю гонорар успіху у розмірі 50 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% протягом 5 (п`яти) календарних днів після ухвалення рішення Господарським судом Рівненської області.

На підтвердження понесених витрат на загальну суму 106 225,25 грн. представник відповідача надав належним чином завірені: копію договору про надання правової допомоги №200520-1 від 20.05.2020 року; додатку №1 до договору про надання правової допомоги №200520-1 від 20.05.2020 року; копію звіту про надані послуги за договором про надання правової допомоги №200520-1 від 20.05.2020 року; акту надання послуг № 80000322 від 26.11.2020 рок по договору про надання правової допомоги №200520-1 від 20.05.2020 року; копію платіжного доручення № 10246 від 27.11.2020 року.

Вказані докази у сукупності суд вважає достатніми для підтвердження факту надання адвокатських послуг у справі № 918/450/20.

Згідно звіту про надані послуги за договором про надання правової допомоги №200520-1 від 20.05.2020 року Адвокатське об`єднання "Правовий Альянс" надало Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" правової допомоги згідно з переліком на загальну суму 56 222,25 грн.

Крім того, у відповідності до пункту 3.1.2 Договору про надання правової допомоги, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до замовника у справі № 918/450/20, замовник додатково сплачує виконавцю гонорар успіху у розмірі 50 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% протягом 5 (п`яти) календарних днів після ухвалення рішення Господарським судом Рівненської області.

Пунктом 3.3.1 Договору передбачено, що оплата за отримання правової допомоги (п.3.1. Договору) перераховується Замовником на рахунок Виконавця протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

26 листопада 2020 року між сторонами договору був підписаний акт надання послуг № 80000322 від 26.11.2020 року по договору про надання правової допомоги №200520-1 від 20.05.2020 року.

27 листопада 2020 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" оплатило Адвокатському об`єднанню надану правову допомогу згідно з платіжним дорученням № 10246 від 27.11.2020 року на загальну суму 106 222,25 грн.

Суд, оцінивши докази, надані у підтвердження витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

Приписами ст. 126 ГПК України унормовано, зокрема, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом враховано п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009, яким передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З викладеного вбачається, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм ст.ст. 3, 11, 15 ГПК України, питання про співмірність заявлених відповідачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

У силу вимог ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Щодо заперечень позивача про те, що подана відповідачем заява не відповідає вимогам ч. 8 ст. 129 ГПК України, оскільки відповідачем усна заява була зроблена після закінчення судових дебатів, що підтверджується фіксацією судового пронесу технічними засобами (наявна в матеріалах справи), а відтак така заява відповідно до ст. 129 ГПК України повинна бути залишена судом без розгляду, то слід зазначити те, що представник позивача вводить суд в оману, оскільки відповідачем усна заява була зроблена під час судових дебатів, що підтверджується фіксацією судового пронесу технічними засобами, які наявні в матеріалах справи.

Також не заслуговують на увагу заперечення позивача щодо того, що відповідач долучає до заяви копію договору №200520-1 від 20.05.2020 року про надання правової допомоги, в свою чергу у підтвердження виконання таких робіт, що зазначені у звіті від 26.11.2020 року про надані послуги до договору №200520-1 від 20.05.2020, надає суперечливий акт приймання - передачі наданих послуг №80000335 від 30.11.2020 року до договору №200220-10 від 20.02.2020 року, що свідчить про виконання зовсім інших послуг передбачених іншим договором про надання правової допомоги, та жодним чином не підтверджує надання послуг саме на підставі договору №200520-1 від 20.05.2020 року про надання правової допомоги, оскільки відповідачем до заяви про ухвалення додаткового рішення долучено на підтвердження понесених витрат на загальну суму 106 225,25 грн. належним чином завірені: копію договору про надання правової допомоги №200520-1 від 20.05.2020 року; додатку №1 до договору про надання правової допомоги №200520-1 від 20.005.2020 року; копію звіту про надані послуги за договором про надання правової допомоги №200520-1 від 20.05.20020 року; акту надання послуг № 80000322 від 26.11.2020 рок по договору про надання правової допомоги №200520-1 від 20.05.2020 року; копію платіжного доручення № 10246 від 27.11.2020 року, що свідчить про виконання робіт саме за договором №200520-1 від 20.05.2020 року про надання правової допомоги.

Суд також не приймає до уваги твердження позивача про те, що відповідачем заявлено до компенсації витрат на оплату правничої допомоги за завищеними цінами, які аж ніяк не відповідають критерію розумності та співрозмірності, та, що відповідачем не надано належних доказів, які б документально підтверджували (або обґрунтовували) реальний (дійсний) розмір витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі з огляду на те, що ціна даного позову становить 86 755 892 грн. 94 коп., дане судове провадження триває ще з травня 2020 року та у даному судовому провадженні було проведено 11 судових засідань, учасниками справи було подано безліч заяв, клопотань та заперечень, а тому заявлені витрати на правову допомогу відповідають критерію розумності та співрозмірності. Разом з цим, відповідачем до заяви про ухвалення додаткового рішення долучено на підтвердження понесених витрат на загальну суму 106 225,25 грн. належним чином завірені: копію договору про надання правової допомоги №200520-1 від 20.05.2020 року; додатку №1 до договору про надання правової допомоги №200520-1 від 20.005.2020 року; копію звіту про надані послуги за договором про надання правової допомоги №2000520-1 від 20.05.20020 року; акту надання послуг № 80000322 від 26.11.2020 рок по договору про надання правової допомоги №200520-1 від 20.05.2020 року; копію платіжного доручення № 10246 від 27.11.2020 року, що є належними доказами, які документально підтверджують реальний розмір витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.

Щодо гонорару адвоката на підставі пункту 3.1.2 Договору про надання правової допомоги, яким передбачено сплату виконавцю гонорар успіху у розмірі 50 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% протягом 5 (п`яти) календарних днів після ухвалення рішення Господарським судом Рівненської області не на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз", суд зазначає наступне.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом не є обов`язковими для суду, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

З огляду на те, що заявником підтверджено фактичне понесення вказаних витрат, їх розмір є розумним та співмірним із складністю справи та обсягом наданих послуг, суд визнає обґрунтованими вимоги заявника в цій частині.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені відповідачем до відшкодування витрати у сумі 106 222,25 грн. є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому мають бути задоволені у повному обсязі.

У ст. 126 ГПК України установлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги в розмірі 106 222,25 грн. - покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 233, 236-240, 244 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (33027, Рівненська обл., місто Рівне, вул. Івана Вишенського, буд. 4, ) 106 222 (сто шість тисяч двісті двадцять дві) грн. 25 коп. - понесених судових витрат, пов`язаних із отриманням правничої допомоги адвоката.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення відповідно до ст. ст. 240-241, 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано "14" грудня 2020 року.

Суддя Романюк Ю.Г.