РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/637/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.

за участю секретаря судового засідання Солончевої О.П.

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Білорусь", , вул. Ріпкинська, 21, с. Бурівка, Городнянський район, Чернігівська область, 15143

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Експо",

, вул. Воїнів-Інтернаціоналістів, буд. 21-А, м. Чернігів, 14013

предмет спору: про спростування недостовірної інформації

за участю: ОСОБА_1 , представника позивача.

В судовому засіданні на підставі ч.1 ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Позивач звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом про визнання недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Білорусь" інформацію розповсюджену в журналі "Эспрессо по-черниговски" за липень 2018 року, а саме:

- "ТОВ "Білорусь" травить жителів Бурівки гербіцидом гліфосад",

- "ТОВ "Білорусь", використовуючи погрози, залякало та заставило селян передати земельні паї в оренду".

В позовній заяві позивач просить суд:

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Експо" у першому номері журналу "Эспрессо по-черниговски", що буде надрукований після набрання судовим рішенням законної сили, розмістити на титульній сторінці номеру журналу повідомлення про наявність в журналі "Эспрессо по-черниговски" статті про спростування інформації про ТОВ "Білорусь" з використанням аналогічного типу та розміру шрифту та кількості (об`єму) використаного місця на титульній сторінці під розміщення повідомлення про наявність в журналі "Эспрессо по-черниговски" статті "На Черниговщине химическая атака?"

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Експо" у першому номері журналу "Эспрессо по-черниговски", що буде надрукований після набрання судовим рішенням законної сили, розмістити з використанням аналогічного типу та розміру шрифту та кількості (об`єму) використаного місця, що було зайнято статтею "На Черниговщине химическая атака?" спростування недостовірної інформації, поширеної про Товариство з обмеженою відповідальністю "Білорусь", шляхом викладення повідомлення наступного змісту: Інформація розміщена в журналі "Эспрессо по-черниговски" за липень 2018 року про Товариство з обмеженою відповідальністю "Білорусь", а саме: "ТОВ "Білорусь" травить жителів Бурівки гербіцидом гліфосад", "ТОВ "Білорусь", використовуючи погрози, залякало та заставило селян передати земельні паї в оренду" є недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Білорусь". Журнал "Эспрессо по-черниговски" спростовує дану недостовірну інформацію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було поширено недостовірну інформацію про діяльність позивача, чим було порушено особисте немайнове право, а саме право на недоторканість ділової репутації.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27 вересня 2018 року. Встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини до 14 вересня 2018 року (включно). Встановлено позивачу до 21 вересня 2018 року (включно) строк для подачі відповіді на відзив з одночасним надсиланням копії відповіді на відзив та доданих до неї доказів відповідачу. Встановлено відповідачу строк до 27 вересня 2018 року (включно) для подачі заперечення на відповідь на відзив позивача з одночасним надсиланням його копії разом з доданими до нього документами позивачу.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 29 серпня 2018 року, яка направлялась на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, повернулась до суду з відміткою пошти: "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки, щодо пересилання поштового відправлення ".

В судове засідання 27 вересня 2018 року відповідач повноважного представника не направив. В судовому засіданні 27 вересня 2018 року суд постановив ухвалу про оголошення перерви у підготовчому судовому засіданні до 11 жовтня 2018 року.

Ухвала від 27 вересня 2018 року про виклик відповідача в судове засідання 11 жовтня 2018 року, яка направлялась на адресу відповідача, повернулась до суду з відміткою пошти:"інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки, щодо пересилання поштового відправлення".

В судовому засіданні 11 жовтня 2018 року суд постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 25 жовтня 2018 року.

До початку судового засідання 25 жовтня 2018 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу квитанції про сплату судового збору у сумі 1762,00 грн.

Від представника відповідача до початку судового засідання 25 жовтня 2018 року надійшло клопотання про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, оголошення в судовому засіданні перерви та встановлення відповідачу строку для подачі відзиву на позовну заяву. Клопотання представника відповідача обґрунтовано тим, що про подання позову відповідач дізнався лише 22 жовтня 2018 року, після чого 24 жовтня 2018 року представник відповідача ознайомився з матеріалами даної справи. Також, обґрунтовуючи подане клопотання представник відповідача зазначив, що при написанні статті в журналі "Эспрессо по-черниговски" була використана інформація жителів села Бурівка Городнянського району у формі інтерв`ю, а вказана інформація зберігається у відповідача в електронному вигляді в форматі який необхідно конвертувати в інший, для того щоб скопіювати його на носій, який би можна було приєднати до матеріалів справи. Для конвертації необхідна участь відповідного спеціаліста та значного проміжку часу. У зв`язку з чим відповідач не встигає до закінчення підготовчого провадження подати відзив та зазначені ним докази до суду.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25 жовтня 2018 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять календарних днів до 29 листопада 2018 року, відкладено підготовче засідання на 07 листопада 2018 року; встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини до 02 листопада 2018 року (включно).

05 листопада 2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», зокрема, на пункт 15 Постанови, яким встановлено сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Також відповідач посилається на п.19 постанови, яким передбачено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Разом з тим, відповідач посилається на п. 18 вказаної вище постанови, яким передбачено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Також, відповідач посилається на п.3 ч.1 ст.42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», згідно з яким редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб`єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що автор статті при написанні її тексту надав оцінку інформації зібраної в рамках здійснення журналістської діяльності. Так, інформацію про використання ТОВ «Білорусь» гербіциду гліфосад було розповсюджено телеканалом Чернігів Сівер Центром. В відео сюжеті, опублікованому 18 травня 2018 року на інформаційному сайті garmata.tv, агроном ТОВ «Білорусь» ОСОБА_2 стверджує, що підприємство дійсно при боротьбі з бур`янами використовує препарат гербіцид гліфосад. Відповідач також зазначає, що автором статті - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року були опитані жителі села Бурівка, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Відповідач стверджує, що зазначені особи вказали, що саме діяльність позивача та використання ним хімічних препаратів спричинили погане самопочуття у жителів після обробки полів.

В судовому засіданні 07 листопада 2018 року суд постановив ухвалу, якою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28 листопада 2018 року на 11:00 годину.

26 листопада 2018 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що на його думку твердження відповідача стосовно відсутності доказів на підтвердження факту того, що інформація викладена в спірній статті погіршила становище позивача до позовної заяви не додано, фактично зводяться до спроб відповідача перекласти обов`язок доказування того, що інформація не є недостовірною на позивача. З приводу тверджень відповідача стосовно того, що стаття була опублікована автором в рамках здійснення журналістського розслідування після здійснення опитування жителів села, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , позивач звертає увагу на те, що опублікована стаття містить лише посилання на слова ОСОБА_4 , але жодне зі слів, описаних в статті від її імені не стосується діяльності Товариства. Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що відповідач не направляв позивачу жодного доказу та документу, окрім відзиву на позовну заяву, що унеможливлює взяття до уваги будь-якого доказу, що було надано відповідачем разом з відзивом. З проводу посилання відповідача на те, що про факти використання ТОВ «Білорусь» гербіциду гліфосат було розповсюджено телеканалом Чернігів Сівер Центром, позивач зазначає, що стаття «На Черниговщине химическая атака?» не має жодного посилання на вказаний відповідачем відео сюжет, більш того вказує на те, що зазначений відео сюжет не є належним доказом того, що будь-який житель с. Бурівка був отруєний. Також, позивач зазначає, що відео сюжет, на який посилається відповідач є відтворенням виступів жителів села Бурівки, а жодного твердження щодо діяльності ТОВ «Білорусь» журналісти телеканалу Чернігів Сівер Центром в даному відео сюжеті не висловлюють. Позивач у відповіді на відзив зазначає, що інформація, яка була опублікована в статті (факт використання норм використання гербіцидів, отруєння жителів с. Бурівка, вжиття погроз від час укладання договорів оренди тощо) може бути перевірена і доведена або спростована, що виключає можливість її віднесення до оціночних суджень, а з огляду на той факт, що зазначена в статті інформація не була підтверджена відповідачем жодним належним та допустимим доказом, така інформація, як стверджує позивач, є недостовірною.

В судовому засіданні 28 листопада 2018 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 28 листопада 2018 року позивач виклав позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні 28 листопада 2018 року заперечив стосовно позовних вимог позивача та просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В судовому засіданні 28 листопада 2018 року судом було оголошено перерву до 04 грудня 2018 року.

04 грудня 2018 року ухвалою Господарського суду Чернігівської області призначено у справі №927/637/18 судову лінгвістичну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (вул. Смоленська, 6, м. Київ, 03057), окрім експерта Ткачук Ірини Анатоліївни. На вирішення експертів поставлено наступні питання:

1) Чи міститься в тексті статті "На Черниговщине химическая атака?", розміщеної в журналі "Эспрессо по-черниговски" за липень 2018 інформація негативного характеру щодо діяльності ТОВ "Білорусь", що принижує його ділову репутацію?

2) Чи є висловлювання, розміщені в статті "На Черниговщине химическая атака?", розміщеної в журналі "Эспрессо по-черниговски" за липень 2018, а саме:

- "Сельское хозяйство "Беларусь" травит жителей Буровки Городнянского района гербицидом глифосад!"

- "Конфликт с ООО "Беларусь" для буровцев не в новинку. Предприниматели прибегая к угрозам, скупили за безценок имущество колхоза, вырезали оставшийся скот, запугали и заставили селян сдать земельные паи в аренду на долгих 15 лет. Но самая большая пощечина, считают люди, это то, что ООО "Беларусь" хранит опасные ядохимикаты чуть ли не на центральной площади Буровки"

- "Какое наказание ждет ООО "Беларусь" за травлю людей?"

фактичними твердженнями або оціночними судженнями?;

витрати на проведення судової лінгвістичної експертизи покладено на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Білорусь" (, вул. Ріпкинська, 21, с. Бурівка, Городнянський район, Чернігівська область, 15143);

попереджено експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст. 384, 385 Кримінального кодексу України;

запропоновано судовому експерту реалізувати надане йому статтею 13 Закону України "Про судову експертизу" право, щодо зазначення в експертному висновку фактів, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були поставлені питання;

у розпорядження експертів направлено матеріали справи №927/637/18 Господарського суду Чернігівської області;

провадження у справі №927/637/18 зупинено на час проведення експертизи.

23 березня 2020 року на адресу Господарського суду Чернігівської області від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експертів від 16 березня 2020 року №28738/18-61/15086/19-61 та акт здачі-приймання висновку експертів та матеріали справи №927/637/18 Господарського суду Чернігівської області.

30 березня 2020 року ухвалою Господарського суду Чернігівської області провадження у справі №927/637/18 поновлено; призначено справу до судового розгляду по суті на 09 квітня 2020 року; в зв`язку з запровадженим карантином на території України та з метою запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 серед населення України явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнана.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09 квітня 2020 року, з метою недопущення розповсюдження коронавірусу COVID-19, відкладено розгляд справи по суті; ухвалено про дату та час наступного судового засідання учасників справи повідомити додатково ухвалою суду.

09 червня 2020 року ухвалою Господарського суду Чернігівської області призначено розгляд справи по суті на 17 червня 2020 року; повідомлено сторони про дату та час проведення судового засідання; у зв`язку з триваючими карантинними заходами, явка представників сторін в судове засідання не визнана обов`язковою.

Розгляд справи неодноразово відкладався, востаннє ухвалою від 02 листопада 2020 року відкладено розгляд справи по суті на 07 грудня 2020 року.

В судовому засіданні 07 грудня 2020 року представник позивача виклав позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 07 грудня 2020 року не з`явився, про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Заяв та клопотань від відповідача до початку судового засідання не надходило.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини справи, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив:

В номері журналу «Эспрессо по-черниговски» за липень 2018 року була надрукована стаття «На Черниговщине химическая атака?». Відразу під назвою статті надрукована інформація наступного змісту: «Сельское хозяйство «Беларусь» травит жителей Буровки Городнянского района гербицидом глифосат! Надалі в даній статті вказано: «Какое наказание ждет ООО «Беларусь» за травлю людей? В подальшому, у вказаній статті надруковано, що «Конфликт с ООО «Беларусь» для буровцев не в новинку. Предприниматели, прибегая к угрозам, скупили за бесценок имущество колхоза, вырезали оставшийся скот, запугали и заставили селян сдать земельные паи в аренду на долгих 15 лет. Но самая большая пощечина, считают люди, это то, что ООО «Беларусь» хранит опасные ядохимикаты чуть ли не на центральной площади Буровки».

Позивач вважає, що інформація, викладена у вищевказаній статі є недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію позивача.

Факт розміщення відповідачем статті «На Черниговщине химическая атака?» в журналі «Эспрессо по-черниговски» за липень 2018 з інформацією, яка на думку позивача є недостовірною, не оспорюється сторонами у справі.

У відповідності до висновку експертів за результатами проведення комплексної судової психологічно-лінгвістичної експертизи у господарській справі №927/637/18 від 16 березня 2020 року №28738/18-61/15086/19-61:

1. У тексті статті «На Черниговщине химическая атака?», розміщеної в журналі «Эспрессо по-черниговски» за липень 2018, яка надана на дослідження, міститься інформація негативного характеру щодо діяльності ТОВ «Білорусь», яка принижує його ділову репутацію.

2. Висловлювання, розміщені в статті «На Черниговщине химическая атака?», розміщеної в журналі «Эспрессо по-черниговски» за липень 2018, які надані на дослідження, а саме:

«Сельское хозяйство «Беларусь» травит жителей Буровки Городнянского района гербицидом глифосад!»,

«Конфликт с ООО «Беларусь» для буровцев не в новинку. Предприниматели, прибегая к угрозам, скупили за бесценок имущество колхоза, вырезали оставшийся скот, запугали и заставили селян сдать земельные паи в аренду на долгих 15 лет. Но самая большая пощечина, считают люди, это то, что ООО «Беларусь» хранит опасные ядохимикаты чуть ли не на центральной площади Буровки»,

«Какое наказание ждет ООО «Беларусь» за травлю людей?»

є фактичними твердженнями та не є оціночними судженнями.

За змістом статті 94 та частини 1 статті 91 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Особистим немайновим благом, яке охороняється цивільним законодавством, є, зокрема, ділова репутація (частина 1 статті 201 Цивільного кодексу України).

Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

За приписами статті 200 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про інформацію" інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Як визначено статтею 5 Закону України "Про інформацію", кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 1 статті 7 України "Про інформацію" визначено, що право на інформацію охороняється законом.

Згідно частини 2 наведеної статті, ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

У п. 8 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2007 №01-8/184 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію" зазначено, що за змістом приписів ст. 91 ЦК України право на спростування недостовірної інформації, передбачене ст. 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб`єкта (підприємця).

Таким чином, юридична особа, так само як і фізична особа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації відповідно до ст. ч. 1 ст. 277 ЦК України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦК України.

Так, відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Заперечуючи стосовно позовних вимог відповідач посилався на те, що висловлення у спірних статтях є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Наведене відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Стаття 10 передбачає різницю між "інформацією" та "ідеями". Свобода висловлювань не обмежується фактичними даними, які можна підтвердити. Вона включає також погляди, критику, припущення.

Таким чином, гарантії статі 10 цієї Конвенції поширюються не тільки на "правдиву", тобто таку, що ґрунтується на фактах, інформацію. Особа, що висловила свої погляди, а не факти, не повинна доводити їх правдивість - це є порушенням статті 10 Конвенції. (Справа ЄСПЛ "Торгіерсон проти Ісландії" від 25.06.1992 ). Незважаючи на існування фактів, які може бути доведено, правдивість оціночних суджень неможливо довести (Справа ЄСПЛ "Лінгенс проти Австрії"). Окрім того, свобода журналістських висловлювань також припускає певний ступінь перебільшення чи навіть провокацій. (Справа ЄСПЛ "Прагер и Обершлік проти Австрії" від 26.04.1995).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо:

1) ці відомості одержано від інформаційних агентств або від засновника (співзасновників);

2) вони містяться у відповіді на запит на інформацію, поданий відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", або у відповіді на звернення, подане відповідно до Закону України "Про звернення громадян";

3) вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб`єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб;

4) вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього;

5) в них розголошується таємниця, яка спеціально охороняється законом, проте ці відомості не було отримано журналістом незаконним шляхом;

6) законом передбачено звільнення або не притягнення до відповідальності за такі дії.

Як зазначено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Так, увідповідності до висновку експертів за результатами проведення комплексної судової психологічно-лінгвістичної експертизи у господарській справі №927/637/18 від 16 березня 2020 року №28738/18-61/15086/19-61:

1. У тексті статті «На Черниговщине химическая атака?», розміщеної в журналі «Эспрессо по-черниговски» за липень 2018, яка надана на дослідження, міститься інформація негативного характеру щодо діяльності ТОВ «Білорусь», яка принижує його ділову репутацію.

2. Висловлювання, розміщені в статті «На Черниговщине химическая атака?», розміщеної в журналі «Эспрессо по-черниговски» за липень 2018, які надані на дослідження, а саме:

«Сельское хозяйство «Беларусь» травит жителей Буровки Городнянского района гербицидом глифосад!»,

«Конфликт с ООО «Беларусь» для буровцев не в новинку. Предприниматели, прибегая к угрозам, скупили за бесценок имущество колхоза, вырезали оставшийся скот, запугали и заставили селян сдать земельные паи в аренду на долгих 15 лет. Но самая большая пощечина, считают люди, это то, что ООО «Беларусь» хранит опасные ядохимикаты чуть ли не на центральной площади Буровки»,

«Какое наказание ждет ООО «Беларусь» за травлю людей?»

є фактичними твердженнями та не є оціночними судженнями.

Таким чином, висновок судової психологічно-лінгвістичної експертизи спростовує доводи відповідача, що інформація, яка міститься у статті «На Черниговщине химическая атака?», розміщеної в журналі «Эспрессо по-черниговски» за липень 2018, є оцінним судженням.

Доказів достовірності інформації, викладеної у вищезазначеній статті, відповідачем не надано, а отже відсутні докази щодо достовірності вказаної інформації.

На підставі викладеного вище, враховуючи висновок експертів за результатами проведення комплексної судової психологічно-лінгвістичної експертизи у даній справі та недоведеність відповідачем факту того, що викладена у вказаній статті інформація є достовірною, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з проведенням судової лінгвістичної експертизи в сумі 8866,00 грн та витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 42, 73-81, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Визнати недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Білорусь" інформацію розповсюджену в журналі "Эспрессо по-черниговски" за липень 2018 року, а саме:

- "ТОВ "Білорусь" травить жителів Бурівки гербіцидом гліфосад",

- "ТОВ "Білорусь", використовуючи погрози, залякало та заставило селян передати земельні паї в оренду".

3.Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Експо" у першому номері журналу "Эспрессо по-черниговски", що буде надрукований після набрання судовим рішенням законної сили, розмістити на титульній сторінці номеру журналу повідомлення про наявність в журналі "Эспрессо по-черниговски" статті про спростування інформації про ТОВ "Білорусь" з використанням аналогічного типу та розміру шрифту та кількості (об`єму) використаного місця на титульній сторінці під розміщення повідомлення про наявність в журналі "Эспрессо по-черниговски" статті "На Черниговщине химическая атака?"

4.Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Експо" у першому номері журналу "Эспрессо по-черниговски", що буде надрукований після набрання судовим рішенням законної сили, розмістити з використанням аналогічного типу та розміру шрифту та кількості (об`єму) використаного місця, що було зайнято статтею "На Черниговщине химическая атака?" спростування недостовірної інформації, поширеної про Товариство з обмеженою відповідальністю "Білорусь", шляхом викладення повідомлення наступного змісту: Інформація розміщена в журналі "Эспрессо по-черниговски" за липень 2018 року про Товариство з обмеженою відповідальністю "Білорусь", а саме: "ТОВ "Білорусь" травить жителів Бурівки гербіцидом гліфосад", "ТОВ "Білорусь", використовуючи погрози, залякало та заставило селян передати земельні паї в оренду" є недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Білорусь". Журнал "Эспрессо по-черниговски" спростовує дану недостовірну інформацію.

5.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Експо" (, вул. Воїнів-Інтернаціоналістів, буд. 21-А, м. Чернігів, 14013) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Білорусь" (, вул. Ріпкинська, 21, с. Бурівка, Городнянський район, Чернігівська область, 15143) 3524,00 грн судового збору, 8866,00 грн витрат за проведення судової лінгвістичної експертизи.

6.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 07 грудня 2020 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/