ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Справа № 924/779/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Олексюк Г.Є. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Шилан О.С.

за участю представників сторін:

прокурора - Прищепи О.М.

позивача - не з`явився

відповідача - адв. Рачок Р.В.

третіх осіб - не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Хмельницької області

на рішення Господарського суду Хмельницької області від 27.12.2018 ухваленого суддею Гладій С.В. у м. Хмельницькому, повний текст складено 08.01.2019 р.

у справі № 924/779/18

за позовом Заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Землестандарт

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1) ОСОБА_1

2) ОСОБА_2

3) ОСОБА_3

4) ОСОБА_4

5) ОСОБА_5

6) ОСОБА_6

7) ОСОБА_7

про витребування з чужого незаконного володіння земельних ділянок

В С Т А Н О В И В :

Заступник прокурора Хмельницької області звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Землестандарт" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 , 4) ОСОБА_4 , 5) ОСОБА_5 , 6) ОСОБА_6 , 7) ОСОБА_7 про витребування з незаконного володіння ТОВ "Землестандарт" на користь держави в особі Держгеокадастру земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:002:0130; :04:002:0131; :04:002:0139; :04:002:0105; :04:002:0106; :04:002:0108; :04:002:0110 (далі спірні земельні ділянки), переданих для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець Подільського району.

В обґрунтування позову прокурор зазначає, що державним реєстратором Комунального підприємства «Бюро нерухомості "Поділля"» зареєстровано право власності на спірні земельні ділянки за третіми особами у справі на підставі наказів Держгеокадастру. Спірні земельні ділянки в подальшому були відчужені на користь відповідача на підставі договорів купівлі-продажу.

Прокурор зазначає, що належним розпорядником спірних земельних ділянок є Держгеокадастр, проте, за інформацією, наданої останнім, цим органом не приймалися накази про передачу земельних ділянок третім особам у справі. Доводить, що на підставі дійсних наказів з такими ж реквізитами (датою і номером) Держгеокадастр передав у власність інші земельні ділянки (інші кадастрові номери) та іншим фізичним особам.

Обґрунтовуючи звернення з позовом, прокурор зазначає, що з державної власності поза волею держави в особі уповноваженого органу Держгеокадастру на користь третіх осіб неправомірно вибули земельні ділянки, які у подальшому відчужені на користь відповідача, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, закріпленим ст. 14 Конституції України та суперечить нормам ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, ст. 321 Цивільного кодексу України. Враховуючи те, що від імені держави повноваження власника спірних земельних ділянок виконує Держгеокадастр і те, що вказаним органом державної влади не вживались заходи щодо повернення землі, цей позов поданий прокурором.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 27.12.2018 р. у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що враховуючи недоведеність того, що спірні земельні ділянки вибули з державної власності без спрямованості волі держави в особі уповноваженого органу на таке вибуття, суд не вбачає підстав для витребування вказаних в позові земельних ділянок у відповідача для передання на користь держави в особі позивача. Також, суд зазначив, що прокурор при зверненні з цим позовом не надав належних доказів на підтвердження нездійснення, або неналежного здійснення позивачем захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора Хмельницької області подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 27 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що суд безпідставно поставив у залежність можливість повернення позивачем як органом державної влади, що виконує повноваження власника, у державну власність незаконно відчужених земельних ділянок від результатів проведення досудового розслідування кримінального провадження, оскільки предметом позову є витребування земельних ділянок, а не встановлення факту підробки наказів, які в дійсності не приймались.

Крім того, скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про недоведеність прокурором підстав для звернення з даним позовом в інтересах Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Прокурор зазначає, що з вересня 2017 року вказаний орган не вживав жодних заходів щодо скасування реєстрації земель та подальшого їх витребування, які вибули з державної власності без достатньої правової підстави, помилково вважаючи, що не наділений повноваженнями пред`являти позови такої категорії. Вважає, що зволікання з пред`явленням позовів упродовж тривалого часу може призвести до спливу строків позовної давності та неможливості у подальшому поновлення порушених прав.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 р. рішення Господарського суду Хмельницької області від 27.12.2018 р. змінено в мотивувальній частині шляхом викладення його в редакції постанови. В іншій частині рішення Господарського суду Хмельницької області від 27.12.2018 залишено без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, прокурор звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.09.2020 р. задоволено касаційну скаргу заступника прокурора Рівненської області. Скасовано Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 р., справу № 924/779/18 направлено на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Постанова Верховного Суду мотивована тим, що апеляційний господарський суд встановив, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави та відмову у позові, однак, всупереч вимогам чинного законодавства, також розглянув заявлений прокурором позов по суті, тоді як встановлення судом першої інстанції процесуальної дієздатності у даній справі виключає процесуальну можливість розгляду спору по суті. Відмова у позові, поданому прокурором за наявності компетентного органу, через те, що прокурор не підтвердив підстав для представництва, означатиме неможливість повторного звернення як прокурора, так і самого органу як позивача в інтересах держави. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. З огляду на викладене, апеляційний господарський суд, установивши відсутність підстав представництва прокурора у цій справі, помилково не звернув уваги на наведене, тому допустив порушенням норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 310 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2020 р. прийнято до провадження апеляційну скаргу Заступника прокурора Хмельницької області на рішення Господарського суду Хмельницької області від 27.12.2018, справу № 924/779/18 призначено до розгляду.

При новому розгляді справи відзивів на апеляційну скаргу учасники справи суду не подали.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та зазначила, що прокуратурою дотримано вимоги ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", про що свідчить лист від 01.08.2018 р. № 05/2-2вих-18, направлений Головному Управлінню Держгеокадастру у Хмельницькій області, і лист-відповідь від 06.08.2018 р. №0-22-0.14-52/39/2-18, направлений Головним Управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області Прокуратурі Хмельницької області.

Представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги, просить суд залишити позов без розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просить здійснювати розгляд справи без участі представника /а.с. 165 у т.5/. Треті особи також не забезпечили участь представників в судовому засіданні, не подали відзиви; про час і місце розгляду справи суд повідомив учасників справи в установленому порядку /а.с.127-149,180-191 у т.5 /.

Відповідно до норм ч.12 ст.270 ГПК України неявка у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, оскільки визначальним є не явка представників, а достатність матеріалів справи для ухвалення рішення у справі. Колегія суддів дійшла висновку, що наявні у справі матеріали є достатніми для постановлення обґрунтованого рішення, тоді як явка представників в судове засідання обов`язковою не визнавалась, тому є можливим завершення розгляду апеляційної скарги без участі представників позивача і третіх осіб за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення прокурора та представника відповідача, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено наступне.

01.08.2018 р. заступник прокурора Хмельницької області звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із запитом про надання інформації в порядку ст.23 Закону України "Про прокуратуру", в якому просив надати до 06.08.2018 р. відомості щодо того чи приймались Головним управлінням Держгеокадастру (Держкомзему) в області накази про надання дозволів на розроблення та затвердження землевпорядної документації щодо відведення у приватну власність спірних земельних ділянок та надати завірені копії даних наказів /а.с. 17-18 у т.1/.

06.08.2018 р. листом №0-22-0.14-52/39/2-18 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надало відповідь на запит заступника прокурора Хмельницької області від 01.08.2018 р., зі змісту якої вбачається, що накази про передачу спірних земельних ділянок у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не приймались /а.с. 19-21 у т.1/.

17.08.2018 заступник прокурора Хмельницької області листом за № 05/2-38 вих-18 повідомив Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про намір здійснення прокуратурою представництва в суді законних інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області шляхом пред`явлення позовів до Господарського суду Хмельницької області про витребування з незаконного володіння ТОВ "Землестандарт" спірних земельних ділянок. Доказів надання Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області відповідей на вищевказані листи матеріали справи не містять /а.с. 24 у т.1/.

Згідно з ч.2 ст.2 ЦК України одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка відповідно до статей 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

У даному випадку з позовами звернувся заступник прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.3,4 ст.53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Спеціальним законом, яким визначено виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, є Закон України "Про прокуратуру". Згідно з ч.ч. 1,3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Згідно з абз. 1-3 ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя згідно п.3 ч.2 ст.129 Конституції України.

Отже, зі змісту ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" вбачається, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18 прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду приходить до висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Як зазначено вище, звертаючись до суду з позовом, прокурор зазначив, що із державної власності неправомірно вибули земельні ділянки, які, в подальшому, відчужені на користь відповідача ТОВ "Землестандарт" і, враховуючи те, що від імені Держави повноваження власника спірних земельних ділянок згідно із положеннями ч.4 ст.122 Земельного Кодексу України на території Хмельницької області виконує позивач - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, та те, що вказаним органом державної влади не вживалися заходи щодо їх повернення до державної власності, тому позов подається саме прокурором.

Відповідно до вимог ст.15-1, ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, підпункту 13 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру № 308 від 17.11.2016, Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області з 01.01.2013 р. розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Хмельницької області.

Згідно з п.1, 3, 5-1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Основними завданнями Держгеокадастру є: реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право: звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області наділено повноваженнями щодо розпорядження спірними земельними ділянками, є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави у судовому порядку.

Судом враховується також, що положення вказаних нормативно-правових актів не можуть визначати конкретні предмети і підстави позовів, з якими уповноважений орган має право звернутися до суду, оскільки зазначене було б неправомірним обмеженням повноважень такого органу у визначенні способу захисту та забезпеченні здійснення судового захисту інтересів держави. Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 23.10.2018 р. у справі № 906/240/18.

Враховуючи викладене, здійснивши аналіз норм чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області має право звертатися до суду з позовом, предметом якого є вимоги, заявлені у даній справі, оскільки є органом виконавчої влади, через який держава Україна реалізовує своє право державної власності на спірні земельні ділянки. Таким чином, доводи прокурора викладені в апеляційній скарзі та в письмових поясненнях позивача про те, що ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області вважав, що не наділений повноваженнями пред`являти позови такої категорії самостійно, а отже це беззаперечно свідчить про відсутність в останнього наміру звертатись до суду із відповідними позовами не приймаються судом до уваги.

Як зазначено вище, колегією суддів встановлено, що 01.08.2018 р. заступник прокурора Хмельницької області звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із запитом про надання інформації в порядку ст.23 Закону України "Про прокуратуру" /а.с. 17-18 у т.1/ та 06.08.2018 р. листом №0-22-0.14-52/39/2-18 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надало відповідь на запит заступника прокурора Хмельницької області від 01.08.2018 р., зі змісту якої вбачається, що накази про передачу спірних земельних ділянок у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не приймались /а.с. 19-21 у т.1/.

17.08.2018 заступник прокурора Хмельницької області листом за №05/2-38 вих-18 повідомив Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про намір здійснення прокуратурою представництва в суді законних інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області шляхом пред`явлення позовів до Господарського суду Хмельницької області про витребування з незаконного володіння ТОВ "Землестандарт" спірних земельних ділянок. Доказів надання Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області відповідей на вищевказані листи матеріали справи не містять /а.с. 24 у т.1/.

матеріалами справи підтверджено, що 22.08.2018 р. заступником прокурора Хмельницької області були складені та підписані позовні заяви, які до канцелярії Господарського суду Хмельницької області надійшли 28.08.2018 р.. 29.08.2018 р., 30.08.2018 р., 31.08.2018 р., 04.09.2018 р.

Колегія суддів звертає увагу, що не отримавши відповіді Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, заступник прокурора Хмельницької області позовні заяви подав 28.08.2018 р. 29.08.2018 р. 30.08.2018 р. 31.08.2018 р., 04.09.2018 р., тобто за декілька днів після відправлення повідомлення позивачу як органу, уповноваженому державою здійснювати функції у спірних відносинах, про намір звернення до суду із даним позовом (з яких 2 дні були вихідними днями).

З огляду на дати звернень прокуратури до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області перед поданням позову та дати подання позовних заяв, колегія суддів вважає, що прокуратурою лише формально були виконані вимоги статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та її дії реально не були спрямовані на дотримання порядку визначеного цією статтею.

Суд вважає, що вищевказане свідчить про те, що прокурором не була надана можливість позивачу у розумні строки відреагувати на ймовірні порушення інтересів держави, зокрема шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову, чи вчинення інших дій для вирішення ситуації або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність порушення.

Колегія суддів критично оцінює пояснення прокурора в судому засіданні, що про виконання прокуратурою вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" також свідчить надіслання ними на адресу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області листа від 01.08.2018 р. № 05/2-2вих-18, оскільки цей документ за своєю природою є інформаційним запитом. За своїм змістом вищевказаний лист не є повідомленням компетентного органу з констатацією факту виявлених порушень інтересів держави та необхідністю вжити відповідних заходів, а отже такий документ не може свідчити про дотримання прокуратурою порядку передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області знало про порушення інтересів держави до того, як прокурор повідомив про імовірність такого порушення, та не мало наміру вживати будь-яких заходів спрямованих на захист таких інтересів. Не встановлено і обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Головним управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, яке є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту інтересів держави у спірних відносинах, зокрема після повідомлення прокуратурою про намір здійснення представництва в суді законних інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Отже, на підставі вищевикладеного судом апеляційної інстанції встановлено недотримання прокуратурою порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру", як і не підтверджено підстав представництва, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивач як компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звертався, чи не мав наміру звернутися до суду із даним позовом в інтересах держави.

У постанові Верховного Суду від 05.11.2020 р. у справі № 910/21377/17 зазначено, що обставини дотримання прокурором процедури, встановленої ч.ч. 3,4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень ст.ст. 53,174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті.

Оскільки прокуратурою при зверненні з позовом до суду не зазначено причин неможливості здійснення позивачем захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку, а також те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду з відповідними позовами після відповідних повідомлень прокуратури від 17.08.2018 р., суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недотримання прокурором визначеної ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, що у будь-якому випадку свідчить про відсутність підтвердження підстав для представництва інтересів держави у суді.

Відповідний уповноважений орган держави, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави. Відмова у позові, поданому прокурором за наявності компетентного органу, через те, що прокурор не підтвердив підстав для представництва, означатиме неможливість повторного звернення як прокурора, так і самого органу як позивача в інтересах держави.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18, якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати і в таких справах виникають підстави для застосування положень п.2 ч.1 ст.226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Згідно з ч.4 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до частини 1 статті 278 ГПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.1 ст.226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційн скарга заступника прокурора Хмельницької області на рішення Господарського суду Хмельницької області від 27.12.2018 р. не підлягає задоволенню. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позови прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області - залишенню без розгляду на підставі п.2 ч. 1 ст.226 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 278, 281 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Хмельницької області залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 27.12.2018 р. у справі № 924/779/18 скасувати.

Залишити без розгляду позови Заступника прокурора Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю Землестандарт про витребування з чужого незаконного володіння земельних ділянок кадастрові номера :04:002:0130, :04:002:0131, :04:002:0139, :04:002:0105, :04:002:0106, :04:002:0108, :04:002:0110.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 924/779/18 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений 07.12.2020 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.