РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.12.2020Справа № 910/4545/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали справи

за позовом підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА»

до акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 28906,07 грн.,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 28906,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив термін доставки вантажу за накладною № 22586483 від 20.10.2019.

Позивач зазначив, що звернувся до відповідача з претензією № 3851 від 24.12.2019 (відповідач отримав претензію 27.12.2019) про сплату 123105,01 грн. неустойки. Відповідач відхилив цю претензію, у зв`язку з чим позивач просить захистити його права та інтереси в судовому порядку.

За твердженням позивача, відповідач повинен сплатити йому 28906,07 грн. неустойки (160589,30 грн. провізної плати (графа 51 електронної накладної)*18%) за перевищення строку доставки вантажу на 1 (одну) повну добу.

Суд своєю ухвалою від 07.04.2020 відкрив провадження у справі № 910/4545/20, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у поданому суду відзиві позовні вимоги відхилив з огляду на таке.

Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення передбачено обов`язкове досудове врегулювання шляхом звернення одержувача вантажу з претензією до перевізника, з вини якого порушено терміни доставки вантажу.

За твердженням відповідача, позивач не дотримався відповідного порядку звернення з претензією, передбаченого вищевказаною угодою.

Претензія № 3851 від 24.12.2019, на яку посилається позивач, була залишена відповідачем без розгляду по суті, а не відхилена, у зв`язку з чим у позивача не виникло право на позов.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

12.02.2018 підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (замовник) та акціонерне товариство «Українська залізниця» (перевізник) уклали договір про надання послуг № 08906/ЦТЛ-2018/18/158 (далі - Договір), відповідно до умов якого перевізник зобов`язався здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажний вагон для перевезення, та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.

20.10.2019 позивач відправив залізницею зі станції відправлення Новополоцьк Білоруської залізниці на станцію призначення Кременець Львівської залізниці вантаж у вагонах № 74944984, 74974270, 74912536, 74951781, 74954314, 75142406, 74950007, 75017079, 75073676, що оформлено залізничною накладною № 22586483.

Згідно зі ст. 8 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 зі змінами та доповненнями на 01.07.2019 (далі - УМВС) порядок умов дійсної Угоди, а також спеціальні умови перевезення окремих видів вантажів встановлюються «Правилами перевезень вантажів» (додаток 1 до УМВС) (далі - Правила перевезень вантажів).

Відповідно до § 2 вказаної статті Правила перевезень вантажів містять деталізовані стандартні рішення і процедури, що забезпечують однакове тлумачення і застосування статей цієї Угоди.

Згідно з приписами пункту 7.5 Правил при перевезенні вантажу у двох або більше вагонах по одній накладній складається відомість вагонів за формою, встановленою у додатку 2 до цих Правил. По одному екземпляру відомості вагонів додається до кожного листка накладної. При цьому у зазначеному пункті вказано, що відомість вагонів є невід`ємною частиною накладної.

Приписами пункту 8 Правил перевезення вантажів встановлені пояснення по заповненню накладної. Згідно з цими поясненнями при перевезенні вантажу у 2-х або більше вагонах у графу 7 або 15 накладної (в залежності від того ким здійснено навантаження) вноситься відмітка «Дивись додану Відомість».

До накладної № 22586483 від 20.10.2019 додана відомість з переліком вагонів, про що зроблено відмітку у графі 7 накладної.

Представник позивача отримав вантаж 28.10.2019 (відмітка у графі 27 накладної).

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 3851 від 24.12.2019 про сплату 123105,01 грн. неустойки за накладною № 22586483 від 20.10.2019, посилаючись на порушення терміну доставки вантажу у вагоні № 73039273.

Відповідач у своєму листі № ЦМ-У-627/20 від 17.03.2020 зазначив, що оскільки в претензії зазначено єдиний вагон № 73039273, який не має відношення до договору перевезення № 2258648, претензія не може бути прийнята до розгляду по суті.

Вирішуючи питання дотримання позивачем процедури досудового врегулювання спору, яке є обов`язковим за приписами § 1 ст. 47 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 зі змінами та доповненнями на 01.07.2019 (далі - УМВС), суд виходить з такого.

Згідно з § 5 статті 46 УМВС пред`явник зобов`язаний обґрунтувати претензію відповідно до Правил перевезень вантажів.

Відповідно до п. 40.2.3 Правил перевезення вантажів в разі перевищення строку доставки вантажу відправник або отримувач зобов`язані додати до претензії оригінал накладної (лист 1 накладної) і лист повідомлення про прибуття вантажу (лист 6 накладної).

При цьому, відповідно до Правил перевезення вантажів, відомість вагонів є невід`ємною частиною накладної.

Відповідно до п. 2.1 Правил перевезення вантажів вантаж по одній накладній (відправка) приймається до перевезення від одного відправника на одній станції відправлення на адресу одного одержувача на одну станцію призначення.

Як зазначено вище, перевізник зобов`язався своєчасно доставити вантаж у вагонах № 74944984, 74974270, 74912536, 74951781, 74954314, 75142406, 74950007, 75017079, 75073676, що оформлено залізничною накладною № 22586483.

Оскільки позивач не надав доказів того, що вантаж у вагоні № 73039273 доставлявся за накладною № 22586483, перевізник правомірно не прийняв претензію № 3851 від 24.12.2019 для розгляду по суті.

Відповідно до § 1 ст. 47 УМВС позов може бути пред`явлений тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію до перевізника. Право пред`явлення претензії та позову за перевищення строку доставки вникає від дня видачі вантажу одержувачу. Позов може бути пред`явлений: якщо перевізник не дав відповідь на претензію у строк, встановлений на розгляд претензії; 2) якщо протягом терміну на розгляд претензії перевізник повідомив претендента про відхилення претензії повністю або частково.

Наведені вище обставини є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає судові витрати на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позву підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» до акціонерного товариства «Українська залізниця».

Покласти судові витрати на підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА».

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. А. Ковтун