ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 року м.Дніпро Справа № 904/3008/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.

судді: Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.

Секретар судового засідання Загреба В.С.

Учасники процесу не з`явились про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020 (суддя Ліпинський О.В., повне рішення складено 02.09.2020) у справі №904/3008/20

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором надання послуг з перевезення в розмірі 387 608,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (надалі - Позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ" (надалі - Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 367 608,50 грн., з яких: 318 000,00 грн. - заборгованість за надані послуги з перевезення, 5 598, 00 грн. - 3% річних, 44 010,50 грн. - пеня. Крім того, Позивач просив суд стягнути у складі судових витрат по справі, витрати на оплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з перевезення від 01.03.2017 року № 75.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020 у справі №904/3008/20 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ" задоволено частково.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 318 000,00 грн. заборгованість за надані послуги з перевезення, 4 546,23 грн. три проценти річних, 4 838,19 грн. витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що матеріалами справи доведено факт невиконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій відповідно до вимог закону.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020 у справі №904/3008/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідача (скажника) не було належним чином повідомлено судом про дату, час та місце розгляду даної справи, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Крім того апелянт зазначє, що актами № 11 від 30.11.2019 року, № 12 від 31.12.2019 року, № 01 від 08.01.2020 року підтверджується факт надання послуг на суму 421 300,00 грн. Відповідач частково розрахувався за надані послуги, сплативши на користь позивача частину вартості послуг, наданих за актом № 11 від 30.11.2019 року в суму 103 300,00 грн., у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість в розмірі 318 000,00 грн.

З наведеного вище вбачається, що Господарським судом Дніпропетровської області під час розгляду даної справи було встановлено, що строк дії Договору про надання послуг з перевезення № 7 від 01.03.2017, укладеного між позивачем і відповідачем, закінчився 31.01.2020 року та підтверджено відповідними доказами.

При цьому судом першої інстанції не було з`ясовано, за який конкретно період часу складно вищенаведені акти, оскільки за умовами згаданого вище Договору (п.2.4.) підставою для оплати наданих послуг є Акт виконаних робіт, які Виконавець передає Замовнику у триденний термін після закінчення місяця, в якому надавалися послуги перевезення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення Акти надання послуг № 12 від 31.12.2019, № 01 від 08.01.2020 складені з різницею у 8 днів, що не узгоджується з 2.4. Договору про надання послуг з перевезення № 7 від 01.03.2017 та в повній мірі спростовує твердження позивача, а також зроблений місцевим господарським судом висновок в частині надання транспортних послуг після закінчення місяця, в якому надавалися ці послуги, що з огляду пунктів 1-3 частини першої статті 277 ГПК України є беззаперечною підставою для скасування цього судового рішення.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано. Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

30.11.2020 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ" до канцелярії суду було надано клопотання про витребування письмових доказів, а саме : оригінали актів виконаних робіт № 01 від 31.01.2019; № 02 від 28.02.2019; № 03 від 31.03.2019; № 04 від 30.04.2019; № 05 від 31.05.20 19; № 06 від 30.06.2019; № 07 від 31.07.2019; № 08 від 31.08.2019; № 09 від З0.09.2019; № 10 від 31.10.2019; № 11 від 30.11.2019; № 12 від 31.12.2019; № 01 від 08.01.2020, що підписані з боку виконавця робіт - ФОП ОСОБА_2.

Також до вказаного клопотання Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ" долучені належним чином засвідженні копії вищевказаних актів виконаних робіт.

01.12.2020р.від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ" до канцелярії суду було надано клопотання про виклик і допит свідків, ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.10.2020р. апеляційну скаргу залишено без руху через не надання доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

19.10.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги з подання доказів сплати судового збору.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020 у справі №904/3008/20. Розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 01.12.2020 об 12:20 год.

У судовому засіданні 01.12.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанову.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

01.03.2017 року між Позивачем (Виконавцем) та Відповідачем (Замовником) укладено Договору про надання послуг з перевезення № 75 (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених даним договором, Виконавець зобов`язується надати Замовнику транспортні послуги з перевезення автобусами працівників Замовника за маршрутами, розкладом руху транспортних засобів, та перевезення вантажів, зазначеними в Додатках до Договору на підставі поданих заявок.

Відповідно до п. 2.1. Договору вартість послуг, вказаних в п. 1.1. цього Договору, визначена у Додатках до даного договору, що є невід`ємною частиною даного Договору.

У відповідності до п. 2.2. Договору, Замовник зобов`язаний своєчасно проводити розрахунки з Виконавцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 30 календарних днів з моменту надання рахунку на оплату за фактично надані послуги відповідно до Акта виконаних робіт.

Згідно п. 2.4. Договору, підставою для оплати наданих послуг є Акт виконаних робіт, які Виконавець передає Замовнику у триденний термін після закінчення місяця, в якому надавалися послуги перевезення.

Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним Договором, Сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства України.

Відповідно до п. 5.1 Договору, в редакції змін внесених додатковою угодою № 3, Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками і діє до 31 січня 2020 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання обов`язків, які залишилися невиконаними.

На виконання умов Договору Позивач надавав відповідачу послуги з перевезення пасажирів-працівників Замовника.

Так, актами № 11 від 30.11.2019 року, № 12 від 31.12.2019 року, № 01 від 08.01.2020 року підтверджується факт надання послуг на суму 421 300,00 грн. (а.с. а.с.35, 39, 42).

Відповідач частково розрахувався за надані послуги, сплативши на користь позивача частину вартості послуг, наданих за актом № 11 від 30.11.2019 року в суму 103 300,00 грн., у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість в розмірі 318 000,00 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Предметом спору в даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача за послуги з перевезення пасажирів-працівників Замовника на суму 318 000,00 грн., відповідно до договору про надання послуг з перевезення № 75 від 01.03.2017р.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Положенням ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, згідно ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, на підставі ч. 1 статті 628 Цивільного кодексу України.

Внаслідок укладання договору №75 від 01.03.2017, виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або зміна умов не допускається.

За ст. 526 ЦК України, що кореспондується з ч. 1 ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) йо виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору Позивач надавав відповідачу послуги з перевезення пасажирів-працівників Замовника, що підтверджується

актами № 11 від 30.11.2019 року, № 12 від 31.12.2019 року, № 01 від 08.01.2020 року на суму 421 300,00 грн. (а.с. а.с.35, 39, 42).

Відповідач частково розрахувався за надані послуги, сплативши на користь позивача частину вартості послуг, наданих за актом № 11 від 30.11.2019 року в суму 103 300,00 грн., у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість в розмірі 318 000,00 грн.

З огляду на те, що доказів оплати наданих послуг у повному обсязі сторонами до матеріалів справи не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у розмірі 318 000,00 грн.

Щодо суми пені

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до пунктів 1 та 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто, нарахування неустойки, зокрема пені, можливе лише на підставі договору.

Як вірно встановлено Господарським судом та вбачається зі змісту договору, сторони не передбачили нарахування пені за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг, відтак вимога щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 44 010,50 грн. за період прострочення з 30.11.2019 року по 04.06.2020 року є безпідставною.

Щодо суми 3% річних

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 5 598,00 грн. за період прострочення з 30.11.2019 року по 04.06.2020 року по кожному акту окремо.

умовами п. 2.2. Договору сторони погодили строк оплати наданих послуг перевезення протягом 30 календарних днів від дати складання акту надання послуг.

З урахуванням наведених умов, період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід обраховувати щодо кожного акта окремо, починаючи з 31 календарного дня після його підписання (по акту від 30.11.2019 року № 11 з 31.12.2019, по акту від 31.12.2019 року № 12 з 31.01.2020 року та по акту від 08.01.2020 № 01 з 08.02.2020).

Перевіривши здійснене позивачем нарахування, суд встановив, що розрахунок 3% річних за загальний період прострочення з 31.12.2019 по 04.06.2020 року по кожному акту окремо складає 4 546,23 грн.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 4 546,23 грн.є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу врегульовано нормами чинного Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Судова колегія також зауважує, що судовими витратами є лише оплата тих послуг, які надаються адвокатами, що відповідають вимогам статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та здійснюють свою діяльність у організаційних формах, зазначених у статтях 4, 13, 14, 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до приписів частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Матеріалами справи підтверждено, що 13.05.2020 року між Позивачем (далі клієнт) та Дербіним Д.О. (далі адвокат) укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до пункту 1.1 якого, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати юридичну допомогу клієнту, що пов`язані з представництвом його інтересів в Господарському суді Дніпропетровської області у справі щодо відшкодування збитків за невиконання договору про надання послуг з перевезення між Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ", в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Додатковою угодою до Договору від 13.05.2020 року передбачено, що вартість послуг адвоката за даним Договором становить 20 000,00 грн. Оплата послуг здійснюється в момент підписання Договору про надання правової допомоги.

Згідно наданої довідки-рахунку № 13-05 від 13.05.2020 року у вартість послуг адвоката входить: правова консультація - 500, 00 грн.; складання претензії - 3000,00 грн.; вивчення та правовий аналіз договору, підготовка документів для звернення до суду за заявою про забезпечення позову та позовною заявою - 2000,00 грн.; складання заяви про забезпечення позову - 3000,00 грн. складання позовної заяви - 5000,00 грн.; роздруківка та посвідчення копій документів - 500, 00 грн.; участь в судових засіданнях - 6000, 00 грн.

Відповідно до приписів ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмін судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, довідка-рахунок № 13-05 від 13.05.2020 року не є доказом, який може свідчити про здійснення оплати послуг адвоката, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору, при цьому, жодних допустимих доказів, як то квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку, касового чеку, або іншого банківського документа, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи, матеріали справи не містять.

Судова колегія зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду, що за умови відсутності допустимих доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу, у суду відсутні правові підстави для їх розподілу за правилами ст. 129 ГПК України.

Щодо доводів скаржника про неналежне повідомення про дату, час та місце розгляду даної справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до частини другої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною другою статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За умовами частини п`ятої статті 13 Господарського процесуального кодексу України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Так, матеріалами справи встановлено, що про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у справі поштові повідомлення (а.с. 118). Крім того, поштовий конверт з ухвалою суду про закриття підготовчого провадження від 11.08.2020 року повернувся до суду з поштовою відміткою "адресат відмовився".

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що, оскільки скаржник (відповідач) був обізнаний про розгляд справи в суді першої інстанції (оскільки сам і подав апеляційну скаргу, також виклавши в ній свої доводи щодо незаконності рішення суду першої інстанції), повідомлявся про дату, час та місце судових засідань належним чином, однак не скористався правом участі у судових засіданнях, тому відсутні підстави вважати, що судом під час розгляду справи було порушено норми процесуального права щодо повідомлення останнього про час та місце судового розгляду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, ухвалене рішення відповідно до норм чинного законодавства та з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах, а відтак передбачених законом підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статтею 277 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020 у справі №904/3008/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08.12.2020.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Л.П. Широбокова