ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/43/20
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Ярош А.І.

суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17"

на рішення Господарського суду Одеської області від 03 вересня 2020 року

по справі №916/43/20

за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17"

про стягнення 28 250,61 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Керівник Харківської місцевої прокуратури №1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "СПМК-17" про стягнення в дохід Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 28 250 грн 61 коп.

Прокурор зазначає, шо за результатами перевірки був складений акт №0023023 від 10.05.2019р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким встановлено, що у водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки MERSEDES BENZ модель ACTROS 2641, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом марки SCUMITS модель SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать та використовуються ТОВ "СПМК-17" на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , відсутній документ, оформлений відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме - дозвіл на перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів, виданий уповноваженим органом для проїзду дорогами України. Згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0023023 від 10.05.2019р., проведеного згідно п. 31-1 постанови Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007р., плата ТОВ "СПМК-17" за проїзд автомобілем марки MERSEDES BENZ модель ACTROS 2641, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом марки SCHMITS модель SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать та використовуються ТОВ "СПМК-17", становить 960,75 євро, що еквівалентно 28 250 грн. 61 коп. по курсу валют Національного Банку України станом на 10.05.2019р.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03 вересня 2020 року по справі №916/43/20 (суддя Рога Н.В.) позовну заяву керівника Харківської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» про стягнення в дохід Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні у розмірі 28 250 грн 61 коп. - задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» на користь державного бюджету України плату за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування у розмірі 28 250 грн 61 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» на користь Прокуратури Харківської області витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги керівника Харківської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до ТОВ "СПМК-17" про стягнення в дохід Державного бюджету України плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в сумі 28 250 грн 61 коп. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" з вказаним рішенням не погодилось та звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 03.09.2020 у справі № 916/43/20 скасувати, прийняти нове рішення. яким у задоволенні позовних вимог керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» про стягнення в дохід Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні у розмірі 28250 грн 61 коп. відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що в графі «що належить» Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом зазначається суб`єкт, якому належить транспортний засіб. що перевіряється, тобто власник цього транспортного засобу, а не перевізник.

Так, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ТОВ «СПМК-17» дійсно являється власником вантажний автомобіль марки MERSEDES BENZ модель ACTROS 2641, реєстраційний номер НОМЕР_1 . з причіпом марки SCUMIТS модель SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що Скаржником не заперечується. Відповідно у Акті №1134814 від 10.05.2019р. ТОВ «СПМК-17» записаний як власник. Однак апелянт зауважує, що він не був перевізником на час складання Акту перевірки.

Скаржник зазначає, що системний аналіз норм Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМУ 27 червня 2007 р. за №879, Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363 «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», Закону України «Про автомобільний транспорт» свідчить про те, що обов`язок здійснення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування покладається саме на перевізника, а не на власника транспортних засобів за умови, що він не використовує транспортний засіб, а лише володіє майновими правами на нього.

З наявних у справі доказів вбачається, що під час вчинення порушення водієм на транспортному засобі здійснювалося перевезення вантажу - асфальтобетонну суміш.

При цьому, у матеріалах справи відсутні документи, які у розумінні ст.ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, ст. 50 Закону України "Про автомобільний транспорт", підтверджують факт укладення договору перевезення вантажу між перевізником та відправником (вантажовідправником) та засвідчують, що ТОВ «СПМК-2017» являється перевізником зазначеного вантажу. Відсутні прізвища осіб, які видавали зазначені товарно-транспортні накладні та печатки підприємств.

З наведеного слідує, що ТОВ «СПМК-17» у спірних правовідносинах не є перевізником, у розумінні Закону У країни "Про автомобільний транспорт", так як його транспортний засіб фактично використовувався іншою особою, у той час як за ст. 28 Порядку №879, обов`язок сплати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування покладено виключно на перевізника.

При цьому, законність або незаконність використання іншою особою належного ТОВ «СПМК-17» транспортного засобу для здійснення вантажних перевезень не є підставою для визначення правового статусу ТОВ «СПМК-17» як перевізника.

Так, на підтвердження того, що вищевказаний транспортний засіб не використовувався ТОВ «СПМК-17» при здійсненні співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Харківській області документального габаритно-вагового контролю під час рейдової перевірки, до Господарського суду Одеської області разом з відзивом було подано Договір оренди транспортних засобів та механізмів від 17.08.2018р.. укладений ТОВ «СПМК-17» з ПП «Південьдортех».

Разом з тим, апелянт зауважує, що Господарським судом Одеської області не прийнято до уваги наявність Договору оренди транспортних засобів та механізмів від 17.08.2018p., укладеному відповідачем з ПП «Південьдортех», виходячи з того, що відповідний документ не був пред`явлений водієм під час перевірки транспортних засобів та піп час розгляду справи Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області.

При цьому, скаржник зазначає, що ТОВ «СПМК-17», будучи власником відповідного транспорту та передавши його в оренду на законних підставах, не являвся перевізником у зазначених спірних правовідносинах і не може відповідати за невиконання ПП «Південьдортех» покладених на нього обов`язків з надання перевіряючим особам договору оренди транспортного засобу з ТОВ «СПМК-17».

За не пред`явлення договору, на підставі якого автомобільний перевізник використовував зазначений автомобільний транспорт, посадові особи Укртрансінспекції були уповноважені застосувати до автомобільних перевізників відповідні адміністративно-господарські штрафи.

Разом з тим, відповідні працівники під час здійснення перевірки не встановили хто дійсно являється перевізником, і помилково визначили перевізником ТОВ «СПМК-17» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , що посвідчує лише право власності ТОВ «СПМК-17» на зазначений транспортний засіб, а не факт його використання для перевезення вантажу.

Крім того, скаржник зазначає, що суд не надав оцінку доводам відповідача, наданим у відзиві, стосовно обґрунтування правильності розрахунків, вважає, що розрахунок суми позовних вимог являє собою не розрахунок, а констатацію цифри з Акту, при цьому не зрозуміло, яким чином та на підставі яких конкретних даних здійснено розрахунок плати та якими доказами ці дані підтверджено.

Відсутність документального підтвердження щодо відстані перевезення, протяжності маршруту, що є визначальним при розрахунку плати на проїзд, не дає можливості визначити правильність нарахування відповідної плати. Позивачем відповідних доказів пред`явлено не було, про що відповідач зазначав у своєму відзиві.

Крім того, відповідачем у відзиві звернено увагу, що до позовної заяви додано лист Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, адресований ТОВ «СПМК-17» та поштове повідомлення. Але при перевірці номерів відправлення на сайті АТ «Укрпошта» зазначається, що дані про відправлення на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

Таким чином, за доводами заявника, відсутні і належні докази повідомлення перевізника про нарахування плати за проїзд (для надання йому можливості внести таку плату протягом 30 днів у відповідності до вимог законодавства), що також не було оцінено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Позивач мав документально підтвердити наступне:

- хто саме був перевізником вантажу, а не власником транспортного засобу. Оскільки основним видом діяльності ТОВ «СПМК-2017» є надання в оренду майна, що зумовлює використання машин товариства різними перевізниками,

- відстань перевезення, протяжність маршруту, що є визначальними при розрахунку плати за проїзд,

- докази повідомлення перевізника про нарахування плати за проїзд.

Крім того, апелянт зауважує, що Господарський суд Одеської області помилково мотивував своє рішення тим, що ТОВ «СПМК-17» сплатив адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700 грн., накладений постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №132356 від 07.06.2019р, оскільки сплата відповідного адміністративно-господарського штрафу не може сприйматися як визнання відповідачем правопорушення, завдання збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування, оскільки ці дії були спрямовані на недопущення арешту на рахунках та майно та з метою подальшого провадження господарської діяльності ТОВ «СПМК-2017», тобто були вимушеними, і не є наслідком визнання дій, яких відповідач фактично не вчиняв.

Ухвалою Південного-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 року відкрито апеляційне провадження по справі №916/43/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" на рішення Господарського суду Одеської області від 03 вересня 2020 року. Вирішено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" на рішення Господарського суду Одеської області від 03 вересня 2020 року у справі №916/43/20 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань.

23.11.2020 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Харківської місцевої прокуратури №1, в якому прокурор заперечує проти доводів апелянта, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «СПМК-17» без задоволення.

Від позивача не надходили пояснення щодо апеляційної скарги, будь-які заяви чи клопотання.

Сторони повідомлені належним чином про судовий розгляд, про що свідчать поштові повідомлення про вручення учасникам справи копії ухвали про відкриття провадження від 02.11.2020 року. Будь-яких додаткових заяв чи клопотань до суду не надходило.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржуване у справі рішення суду першої інстанції, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в межах доводів та вимог, наведених в апеляційній скарзі, та дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Харківській області здійснювався документальний габаритно-ваговий контроль під час рейдової перевірки згідно з щотижневим графіком проведення рейдових перевірок Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області у період з 06.05.2019р. по 12.05.2019р., на підставі направлення на перевірку №029450 від 06.05.2019р., затвердженого начальником управління Укртрансбезпеки у Харківській області.

Співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Харківській області відповідно до п. 3,4 Порядку зупинення транспортного засобу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №422 від 20.05.2013р., було зупинено транспортний засіб марки MERSEDES BENZ модель ACTROS 2641, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом марки SCUMITS модель SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать ТОВ «СПМК-17» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Згідно з паспортом на відпуск партії асфальтобетонної суміші від 10.05.2019р. вказаний транспортний засіб завантажено в м. Охтирка Сумської області та водій ОСОБА_1 здійснював перевезення до с. Андріївське Харківської області.

За результатами перевірки був складений акт №0023023 від 10.05.2019р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким встановлено, що у водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки MERSEDES BENZ модель ACTROS 2641, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом марки SCUMITS модель SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать та використовуються ТОВ «СПМК-17» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , відсутній документ, оформлений відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - дозвіл на перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів, виданий уповноваженим органом для проїзду дорогами України.

За результатами документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки MERSEDES BENZ модель ACTROS 2641, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом марки SCUMITS модель SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складено довідку №0007035 від 10.05.2019р. про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт №0023023 від 10.05.2019р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Зокрема, встановлено, що фактична маса транспортного засобу становить 60 450 кг при нормативно допустимій 40 000 кг.

Згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0023023 від 10.05.2019р., проведеного згідно п. 31-1 постанови Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007р., плата ТОВ «СПМК-17» за проїзд автомобілем марки MERSEDES BENZ модель ACTROS 2641, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом марки SCHMITS модель SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать та використовуються ТОВ «СПМК-17», становить 960,75 євро, що еквівалентно 28 250 грн. 61 коп. по курсу валют Національного Банку України станом на 10.05.2019р.

Прокурор повідомляє, що Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області на адресу відповідача було надіслано відповідне повідомлення з додатками для подальшої оплати плати за проїзд згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами Загального користування до акту №0023023 від 10.05.2019р., однак відповідачем не було сплачено 960,75 євро, що еквівалентно 28 250 грн. 61 коп., що і стало підставою для звернення прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби з безпеки на транспорті до суду.

Як передбачено ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. №1567 (далі- Порядок №1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до п.3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними, дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007р. «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами Національної поліції, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Підпунктом 4 п. 2 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законом параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно п.п.15 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2011р. визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Із положень п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., випливає, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6м, за висотою від поверхні дороги 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.48 зазначеного Закону у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо, перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994р., перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Із положень п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами випливає, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Разом з тим, встановлені обставини справи свідчить про те, що 10.05.2019р. у водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки MERSEDES BENZ модель ACTROS 2641, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом марки SCUMITS модель SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не оформлений документ, передбачений ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - дозвіл на перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів, виданий уповноваженим органом для проїзду дорогами України, а також встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів - фактична маса транспортного засобу становить 60 450 кг при нормативно допустимій 40 000 кг.

Відповідно до п.30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Згідно із п.31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається, виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Розмір плати за проїзд визначається у відповідності до Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007р. та становить, зокрема, для великовагових транспортних засобів (за загальну масу), від 40 до 44 тон включно - за ставкою 0,1 Євро за кожен кілометр відстані, а для великовагових транспортних засобів з перевищенням допустимих осьових навантажень, від 10 до 20 відсотків включно - 0,27 євро.

Розрахунок штрафу детально роз`яснений Державною службою з безпеки на транспорті у відповіді на відзив (а.с.137-160), де зазначено, що ставка плати за проїзд для великовагових ТЗ - від 10 до 20 відсотків включно - 0,27 євро, понад 20% за кожні наступні 5% - 0,15 євро.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі.

Відстань перевезення відповідачем перевірена за допомогою інтернет-ресурсу www.della.ua, застосування якого визнано правомірним Ухвалою ВАСУ по справі №813/214/16.

За поясненнями позивача, відстань, яку враховано у розрахунку, визначена між населеними пунктами (ділянками автодоріг), позначених у розрахунку та акті про перевищення ТЗ вагових параметрів.

Згідно п.27 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за порушення Закону покладено на перевізників. Згідно ст. 1 Закону автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортним засобом.

Одним із доводів апеляційної скарги є те, що ТОВ «СПМК-17» є власником вантажного транспортного засобу однак він не був перевізником на час складання Акту перевірки, та вважає що відповідати за виявлене порушення повинен саме перевізник, яким є ПП «Південьдортех» за договором оренди.

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що необхідно розрізняти поняття власника та перевізника, оскільки перевізник не обов`язково має транспортний засіб у власності.

Також, не ототожнюється поняття перевізника із фактичним користувачем транспортного засобу - водієм, який керує ним на час перевірки за трудовою або іншою угодою. Особа - перевізник встановлюється за документами, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, перелік яких визначено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Зокрема, до них відноситься договір про перевезення вантажу, укладання якого передбачено ст. 50 цього Закону, ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України та підтверджується складанням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо).

Згідно з п. 1 Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363 «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Відповідно до абзацу 4 пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ № 1388 від 7 вересня 1998 р., тимчасовий реєстраційний талон видається сервісним центром МВС за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом

Згідно з пунктом 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом МВС № 379 від 11.08.2010, якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Проте, матеріали позовної заяви, а саме Акт №0023023 про перевищення ТЗ нормативних вагових параметрів, Довідка №0007035 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, Акт №134814 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, не містять жодного посилання на наявність договору оренди між відповідачем та ПП «Південьдортех», наявності тимчасового реєстраційного талону на право користування транспортним засобом іншою особою.

Зокрема, в акті №134814 в графі пояснення водія про причини порушень зазначено про його маршрут - з Ахтирки в Андріївку, однак відсутні відомості про те, що водій знаходиться у трудових відносинах з ПП «Південьдортех», або договір перевезення, укладений від імені ПП «Південьдортех», тощо.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що матеріали справи не містять доказів надання в момент перевірки співробітникам Управління Укртрансбезпеки у Харківській області вищезазначених документів на підтвердження існування договірних відносин між відповідачем та ПП «Південьдортех» при здійсненні документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу та неприйняття їх до уваги посадовими особами.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що перевізником вантажу у транспортному засобі марки MERSEDES BENZ модель ACTROS 2641, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом марки SCUMITS модель SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 був саме ПП «Південьдортех».

Крім того, колегія суддів приймає до уваги надані прокурором пояснення у відзиві на апеляційну скаргу, що при заповненні документів та здійсненні самого контролю перевізник не надав договір від 17.08.2018, як вбачається з матеріалів справи, тому при здійсненні габаритно-вагового контролю договір оренди транспортних засобів та механізмів від 17.08.2018 враховано не було.

Матеріали справи також не містять доказів реєстрації договору оренди транспортних засобів від 17.08.2018 року, на який посилається апелянт, його складено у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що акт правомірно складено працівниками Управління Укртрансбезпеки у Харківській області стосовно особи, якій належить транспортний засіб - ТОВ «СПМК-17», а підстави для врахування договору оренди транспортних засобів та механізмів від 17.08.2018 при розрахунку плати за проїзд ТОВ «СПМК-17» відсутні.

Стосовно доводів апелянта про те, що обов`язок здійснення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування покладається саме на перевізника, а не на власника транспортних засобів за умови, що він не використовує транспортний засіб, а лише володіє майновими правами на нього, колегія суддів зазначає, що факт використання ТЗ іншою особою не доведений належними та допустимими доказами, крім того, ТОВ «СПМК-17» не позбавлений права на звернення до суду з вимогами до ПП «Південьдортех» в порядку регресу.

Відповідно до п. 31.1 Порядку №879 перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Відповідно п.20-21 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті №1567 від 08.11.2006р., зі змінами та доповненнями, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Згідно абз.2 п. 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті №1567 від 08.11.2006р. за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

З матеріалів справи убачається, що постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №132356 від 07.06.2019р., складеною Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області на підставі акту №134814 від 10.05.2019р., накладено на ТОВ «СПМК-17» адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700 грн. в порядку абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Доказів оскарження постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області №132356 від 07.06.2019р., скасування її в судовому порядку матеріали справи не містять

Більш того, зазначений штраф, відповідно до матеріалів справи, було сплачено ТОВ «СПМК-17» в повному обсязі в ході виконавчого провадження, що вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №61415958 від 19.05.2020 року (а.с.162), що свідчить про визнання вини за відповідне правопорушення.

Судова колегія вважає неприйнятними доводи апелянта про те, що сплата відповідного адміністративно-господарського штрафу не може сприйматися як визнання відповідачем правопорушення з огляду на те, що такі дії були спрямовані на недопущення арешту на рахунках та майно та з метою подальшого провадження господарської діяльності ТОВ «СПМК-2017», тобто були вимушеними.

Суд зауважує, що у разі невизнання правомірності нарахування штрафу особа не позбавлена права на оскарження дій посадових осіб, оскарження постанови про накладення арешту в судовому порядку, тощо.

За наявності чинної, не скасованої постанови про накладення штрафу, нездійснення відповідачем будь-яких дій щодо оскарження накладеного штрафу, доводи апелянта про незаконність накладеного штрафу судовою колегією відхиляються.

Відповідно до п. 26 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою КМУ від 27.06.2007р. №879 (далі - Порядок №879), кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

А отже, несплата суб`єктами господарювання нарахованої плати тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави.

Доводи апелянта про невірність розрахунку плати за проїзд судовою колегією відхиляються, оскільки позивачем надано детальне обґрунтування кожної складової розрахунку, а відповідачем не спростовано розрахунку та не надано свого контррозрахунку.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість та доведеність позовних вимог керівника Харківської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до ТОВ «СПМК-17» про стягнення в дохід Державного бюджету України плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в сумі 28 250 грн 61 коп.

Будь-яких порушень процесуальних норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, або неправильного застосування норм матеріального права при розгляді апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції виявлено не було, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене рішення - залишенню без змін.

Підсумовуючи вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія доходить висновку про законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції, обґрунтованість, дотримання норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, що є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, судовий збір за апеляційний перегляд рішення покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 03 вересня 2020 року по справі №916/43/20 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Н.М. Принцевська