РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.12.2020Справа № 910/10009/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мазар"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова компанія "Альянс"

про стягнення 66 551,94 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін: без виклику.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мазар" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова компанія "Альянс" про стягнення 66 551,94 грн., з яких: 60 000 грн. - заборгованість за оренду плату, 6 551,94 грн. - пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди № 1 від 01.02.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи поставлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 01103, м. Київ, б-р Дружби Народів, 10, про що свідчить інформація в пошуку поштових відправлень від 12.08.2020 про вручення поштового відправлення 269) 18.08.2020, тому Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву та заперечень у разі їх наявності.

Правом на подання відзиву відповідач у визначений судом, п`ятнадцятиденний з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду відзиву на позов з доданням доказів, строк не скористався та заперечення на позов не подав.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди № 1 від 01.02.2019.

Відповідно до договору орендодавець передає, а орендар приймає в користування пожежний резервуар (200016) та ливневу каналізацію (300007), що знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Малинська, 10.

Відповідно до умов п. 2.3 договору загальна сума орендної плати за користування об`єктом оренди становить 6 000 грн. на місяць.

Згідно умов п. 2.5 договору орендар зобов`язується протягом 30 календарних днів з моменту прийняття об`єкта оренди за актом прийому-передачі майна в оренду перерахувати орендодавцю орендну передоплату (аванс) в розмірі подвійної місячної орендної плати визначеної в п. 2.3 даного договору.

Відповідно до умов п. 2.6 договору в подальшому орендар зобов`язаний до 5 числа поточного місяця вносити орендну плату за поточний місяць шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця на підставі даного договору.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до вимог статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситься за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За таких обставин, оскільки однією із кваліфікуючих ознак договору найму є його оплатний характер, за користування найманим майном з наймача обов`язково стягується орендна плата.

Як свідчать матеріали справи, 01.02.2019 відповідач прийняв від позивача об`єкт оренди у комплекті та стані, що відповідають умовам договору оренди, що підтверджується наявним у матеріалах справи актом прийому-передачі.

Однак, орендну плату сплатив лише частково, у зв`язку з чим за період з лютого по грудень 2019 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 60 000 грн.

Частина перша статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, оскільки доказів сплати орендної плати в порядку визначеному умовами договору матеріали справи не містять, позовна вимога про стягнення основного боргу в розмірі 60 000 грн. визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача пені в розмірі 6 551,94 грн.

Статті 216-218 Господарського кодексу України передбачають, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

За змістом статті 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов`язання. А в разі його порушення настають правові наслідки, передбачені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 5.4 договору за несвоєчасне внесення орендарем орендної плати та компенсації витрат на утримання майна (оплата комунальних послуг) та обслуговуванню об`єкта оренди, нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період за який сплачується пеня, від простроченої суми за кожен день прострочення.

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та визнав правомірним нарахування відповідачеві пені за прострочення зобов`язання зі сплати орендної плати у розмірі 6 551,94 грн., у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 6 551,94 грн. визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 73, 74, 76 - 80, 129, 231, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мазар" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова компанія "Альянс" (01103, м. Київ, б-р Дружби Народів, 10; ідентифікаційний номер 34045531) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мазар" (10029, м. Житомир, вул. Східна, 88/2, ідентифікаційний код 13577451) 60 000 (шістдесят тисяч) грн. основного боргу, 6 551 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 94 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 08.12.2020

Суддя І.І. Борисенко