номер провадження справи 32/148/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 Справа № 908/2510/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Колегія суддів господарського суду Запорізької області у складі: головуючого судді Колодій Н.А., суддя Мірошниченко М.В., суддя Науменко А.О., при секретарі судового засідання Новасардовій І.В., розглянувши матеріали

За позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1)

до відповідача Державного підприємства Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 99 (70441, Запорізька область, Запорізький район, село Біленьке, вул. Запорізька, 32; )

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 7)

про повернення безпідставно набутого майна та стягнення суми 164083,08 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Роєнко Є.В., довіреність № 1-2022 від 27.12.2019

від відповідача: не з`явився

Від третьої особи 1 Остапенко В.М. довіреність № 14-201 від 17.05.2019

Від третьої особи 2 не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

12.09.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Укртрансгаз до Державного підприємства Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 55) про зобов`язання відповідача повернути позивачу в натурі безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 24,554 тис. куб. метрів та про стягнення суми 164083,08 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 24,554 тис. куб. метрів.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.09.2019 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.10.2019 відкрито провадження у справі № 908/2510/19 в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.10.2019. Ухвалою суду від 22.10.2019 підготовче засідання відкладено на 13.11.2019. Ухвалою суду від 13.11.2019 залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз. Цією ж ухвалою підготовче провадження відкладено на 05.12.2019. Ухвалою суду від 05.12.2019 продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено на 19.12.2019.

Ухвалою суду від 19.12.2019 здійснено заміну первісного відповідача Державне підприємство Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 55), належним відповідачем - Державним підприємством Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 99. Цією ж ухвалою справу передано на колегіальний розгляд.

Витягом з протоколу автоматичного визначання складу колегії суддів від 23.12.2019, справу № 908/2510/19 передано на колегіальний розгляд у складі: головуючий суддя Колодій Н.А., судді: Азізбекян Т.А., Топчій О.А. Ухвалою суду від 24.12.2019 колегією суддів прийнято справу № 908/2510/19 до провадження, розгляд справи розпочато зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 22.01.2020.

Відповідач в судовому засіданні 22.01.2020 проти позову заперечив, відзив на позов не надав.

Ухвалою суду від 22.01.2020 відкладено підготовче засідання на 18.02.2020.

Ухвалою суду від 19.02.2020 продовжено строк підготовчого провадження до 23.03.2020, розгляд справи відкладено на 18.03.2020.

Витягом з протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 18.03.2020, справу № 908/2510/19 передано на колегіальний розгляд у складі: головуючий суддя Колодій Н.А., судді Азізбекян Т.А., суддя Федорова О.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.03.2020 зазначеною колегією справу було прийнято до провадження. Розгляд справи № 908/2510/19 призначено зі стадії підготовчого провадження в судовому засіданні на 22.04.2020.

Ухвалами суду від 22.04.2020, від 19.05.2020 розгляд підготовчого засідання відкладався на 19.05.2020, на 03.06.2020, на 08.07.2020.

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 08.07.2020, справу № 908/2510/19 передано на колегіальний розгляд у складі: головуючий суддя Колодій Н.А., суддя Зінченко Н.Г., суддя Науменко А.О.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.07.2020 зазначеною колегією справу було прийнято до провадження. Розгляд справи № 908/2510/19 вирішено розпочати зі стадії підготовчого провадження. Підготовче засідання призначено на 22.07.2020.

Ухвалами суду від 22.07.2020 розгляд підготовчого засідання відкладено на 14.09.2020.

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 14.09.2020, справу № 908/2510/19 передано на колегіальний розгляд в іншому складі: головуючий суддя Колодій Н.А., судді Мірошниченко М.В., суддя Науменко А.О.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.09.2020 справу № 908/2510/19 прийнято колегією до провадження. Розгляд справи № 908/2510/19 ухвалено розпочати заново зі стадії підготовчого провадження. Підготовче засідання призначено на 19.10.2020. Ухвалою суду від 19.10.2020 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 12.11.2020.

В судовому засіданні 12.11.2020 оголошено перерву до 01.12.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 01.12.2020 здійснювалось із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК Акорд та з використанням власних технічних засобів з використанням системи EasyCon.

Позивач підтримав позовні вимоги, що у лютому 2017 року відповідачем безпідставно набуто з газотранспортної системи 24,554 тис.куб.м. природного газу, власником якого є Акціонерне товариство "Укртрансгаз". Для відбору відповідачем у лютому 2017 року природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є ПАТ «Запоріжгаз», відповідач повинен був мати постачальника відповідних обсягів природного газу. За відсутності постачальника природного газу відповідач не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припиняти власне газоспоживання як це передбачено абз.2 п.3 глави 5 розділу VІ Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2493 та п. 10 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496.

Відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, здійснив відбір в обсязі 24,554 тис.куб.м. природного газу, що підтверджується звітом ПАТ «Запоріжгаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за лютий 2017 року, в якому в графі "Фактично спожитий обсяг за місяць Всього" по рядку "Категорія/Назва постачальника" вказано фактично відібраний відповідачем з газотранспортної системи в лютому 2017 року обсяг природного газу у розмірі 24,554 тис.куб.м. Спірний об`єм природного газу придбано позивачем за результатами проведення публічних закупівель та подано до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС. Правовою підставою задоволення позовних вимог позивач зазначає статті 15,16, 1212-1214 Цивільного кодексу України.

Представник відповідача 01.12.2020 у судове засідання не з`явився.

До суду від АТ Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз надійшло клопотання (вх. № 23365/08-08/20 від 30.11.2020), відповідно до якого просило суд в позові відмовити та судове засідання провести без його участі.

Клопотання колегією суддів задоволено.

29.01.2020 р. від АТ Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз до суду надійшли письмові пояснення № 690-Ск-620-0120 (вх. № 1696/08-08/20) згідно з якими третя особа-2 просить суд відмовити Акціонерному товариству Укртрансгаз у задоволенні позову. В обґрунтування своїх пояснень посилається на норми Кодексу газотранспортної системи (далі по тексту Кодекс ГТС), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015 р., та Кодексу газорозподільних систем (далі по тексту Кодекс ГРМ), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 р., зокрема, п. 4 глави 1 розділу І , п. 1 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ, п. 5 глави 1 розділу І, п. 10 глави 3 Розділу XII, п. п. 1-3 глави 1 Розділу XIV, п.п. 3, 4 глави 5 розділу VI Кодексу ГТС, а також на ч. 3 ст. 12, п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу", розділу 2 "Правил постачання природного газу", затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. № 2496. Вважає, що ДП Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 99 здійснювало споживання природного газу у лютому 2017 із дотримання вимог чинного законодавства, зокрема, на підставі укладених із АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» договорів постачання природного газу. Також, зазначив, що в матерілах справи відсутні докази про наявність у останнього обов`язку обмежити споживання природного газу, а також вжиття з боку постачальника або оператора на замовлення постачальника заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача. Посилаючись на вимоги Закону України «Про ринок природного газу» зазначає, що діяльність щодо зберігання природного газу здійснюється спеціальним суб`єктом ринку природного газу оператором газосховища, який отримує ліцензію на здійснення вказаного виду господарської діяльності. Проте, в матеріалах справи відстуні докази на підтвердження наявності у відповідача ліцензії на здійснення такого виду діяльності як зберігання природного газу, тобто відповідач не виступає оператором газосховищ.

20.01.2020 р. від АК НАК Нафтогаз України на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначається, що між відповідачем та НАК "Нафтогаз України" було укладено 2 договори постачання природного газу: №5209/1617-ТЕ-13 від 20.10.2016, №5313/1617-БО-13 від 229.11.2016, за умовами яких (п.2.1) сторони погодили планові обсяги постачання природного газу у - жовтень 2016 року - березень 2017 року. Згідно абз.2 п.3.1 договорів право власності на газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. У лютому 2017 року в зв`язку з порушенням відповідачем умов п.17 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758, НАК "Нафтогаз України" не здійснювала постачання природного газу. Посилаючись на ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 13 Закону України Про ринок природного газу, п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, вказує, що обов`язковою передумовою поставки природного газу споживачу є наявність укладеного з постачальником договору та виділення номінацій (підтвердженого обсягу газу на відповідний період). Споживання газу поза межами дії договору є грубим порушенням вимог чинного законодавства. Вважає, що газ, який був спожитий відповідачем, не належав НАК "Нафтогаз України", був спожитий поза межами дії договорів постачання природного газу, оскільки умовами договорів постачання газу передбачено споживання природного газу лише в разі наявності підтвердженого обсягу газу. У лютому 2017р. відповідач самовільно отримав природний газ з огляду на те що НАК "Нафтогаз України" направляла на адресу відповідача листи щодо невиділення номінацій та непостачання природного газу у спірний період. Сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Вважає вимоги Позивача правомірними посилаючись на ст.1 Положення, ч.2 ст.22 Закону України Про ринок природного газу, п.1 глави 1 Розділу VIII Кодексу газотранспортної системи та вказує, що для отримання послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами, АТ НАК Нафтогаз України надає АТ Укртрансгаз завдання (плановий розподіл обсягів постачання природного газу на місяць, у якому зазначені лише обсяги газу, які передбачені договорами на постачання газу між НАК Нафтогаз України та її споживачами) і після підтвердження наявності у НАК Нафтогаз України місячного обсягу газу зазначеного у цьому завданні, АТ Укртрансгаз надає послугу з транспортування газу магістральними трубопроводами. Кожен споживач отримує природний газ лише в обсязі, підтвердженим постачальником. У газотранспортній системі відсутні обсяги природного газу, що не мають власника та цільового призначення. Для постачання природного газу відповідним споживачам НАК Нафтогаз України повідомляє Оператора ГТС про відповідні обсяги для відповідного підприємства. За відсутності заявки в газотранспортній системі відсутній природний газ, власником якого є НАК Нафтогаз України. При цьому НАК Нафтогаз України не повідомляло та не закачувало природний газ у газотранспортну систему для Відповідача у лютому 2017 року. Тобто, в газотранспортній системі у спірний період фізично був відсутній газ НАК Нафтогаз України, який міг би спожити Відповідач. Враховуючи, що у спірний період жодним постачальником природного газу не було подано до газотранспортної системи природний газ для потреб Відповідача, 24,554 тис.куб.м. природного газу було відібрано з ресурсів АТ Укртрансгаз, що були придбані ним та подані до газотранспортної системи. Факт закупівлі природного газу АТ Укртрансгаз для виробничо-технологічних потреб, власних потреб та послуг балансування підтверджено наданими з позовною заявою матеріалами. За таких умов мало місце набуття майна за рахунок іншої особи за відсутності правової підстави (ст. 1212 ЦК України)

У судовому засіданні 01.12.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ

На розгляд Господарського суду Запорізької області передано спір про зобов`язання відповідача повернути позивачу в натурі безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 24,554 тис. куб. метрів та про стягнення суми 164083,08 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 24,554 тис. куб. метрів.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що між АТ "НАК" Нафтогаз України" (продавець) та АТ "Укртрансгаз" (покупець/позивач) укладено договір про закупівлю природного газу №-ВТВ від 31.01.2017. Згідно з умовами цього договору продавець передає у власність покупцю у січні - квітні 2017 року природний газ в обсязі 1 600 000 тис.куб.м. для забезпечення виробничо-технологічних потреб, власних потреб та для забезпечення балансування, а покупець приймає та оплачує його вартість на умовах цього договору. Право власності на природний газ переходить від продавця до покупця у віртуальній точці, на якій відбувається передача природного газу у значенні Кодексу газотранспортної системи, а після переходу права власності покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ (пункти 1.1., 2.1., 3.1. договору).

У відповідності до актів приймання - передачі від 31.01.2017, від 28.02.2017 (а.с.15-16) АТ "НАК" Нафтогаз України" передав, а АТ "Укртрансгаз" прийняв у січні 2017 року природний газ в обсязі 731 439,744тис.куб.м., у лютому 2017 року - в обсязі 643 105,799тис.куб.м.

При цьому позивач вказує, що відповідач безпідставно набув з газотранспортної системи, оператором якої є АТ "Укртрансгаз" природний газ у у лютому 2017 24,554 тис.куб.м.

Для відбору відповідачем у лютому 2017 року природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, через газорозподільну систему, оператором якої є ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», відповідач повинен був мати постачальника відповідних обсягів природного газу, а за його відсутності відповідач не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання як це передбачено абз. 2 п. З глави 5 розділу VI Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2493, та п. 10 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496.

На підтвердження безпідставного набуття відповідачем природного газу з ресурсу позивача за лютий 2017 в обсязі 24,554 тис. куб.м позивачем надано інформацію про надходження на точках входу, та розподіл на точках виходу обсягів природного газу віднесених на Операторів газорозподільних систем, з зазначення обсягу небалансу за 2017 рік, в якому зазначено Замовника послуг транспортування - ПАТ "Запоріжгаз" обсяг небалансу, в т.ч. без підтверджених номінацій, контрагент ДП Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 99, за лютий 24,554 тис. куб. м.

Також, в Реєстрі обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК "Нафтогаз України" через мережі ПАТ "Запоріжгаз" у лютому 2017р. в розрізі кінцевих споживачів, в якому у п. 20 значиться: ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України», обсяг згідно підтвердженої номінації - 0,000 тис. куб. м., обсяг згідно алокації 24,554 тис. куб. м.

Визначаючи вартість спірного обсягу природного газу 24,554 тис. куб.м, яку Укртрансгаз вимагає відшкодувати за рахунок ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 99», позивач керується ціною закупівлі природного газу, яка сформувалася у липні 2019 року та складає 5568,78грн без ПДВ за 1000 куб.м, з ПДВ - 6682,54 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

АТ «Запоріжгаз» заперечуючи проти позовних вимог вважає, що ДП Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 99 здійснювало споживання природного газу у лютому 2017 із дотримання вимог чинного законодавства, зокрема, на підставі укладених із АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» договорів постачання природного газу.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд при прийнятті рішення враховує наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

АТ «Укртрансгаз» було утворена на виконання постанови КМУ від 24 липня 1998 р. N 1173 «Про розмежування функцій з видобування, транспортування, зберігання і реалізації природного газу».

Положенням ч.2 ст.22 Закону оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

Згідно ч.і ст.32 даного Закону транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Принципи та механізм транспортування газотранспортною системою природного газу визначаються Кодексом газотранспортної системи.

Так, відповідно до п.1 глави 1 Розділу VIII Кодексу газотранспортної системи замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації (заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу).

Для отримання послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами, АТ «НАК «Нафтогаз України» надає АТ «Укртрансгаз» завдання (плановий розподіл обсягів постачання природного газу на місяць, у якому зазначені лише обсяги газу, які передбачені договорами на постачання газу між НАК «Нафтогаз України» та її споживачами) і після підтвердження наявності у НАК «Нафтогаз України» місячного обсягу газу зазначеного у цьому завданні, АТ «Укртрансгаз» надає послугу з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Матеріали справи свідчать про те, що 20.10.2016 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» як постачальником та ДП «Підприємство Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькі області (№99)» як споживачем укладено договір № 5209/1617-ТЕ-13 постачання природного газу з додатковими угодами, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Згідно з п.2.1 договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 (включно) природний газ обсягом до 252 тис. куб. м.

У відповідності до п.3.2 договору споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у п.2.1 цього договору на відповідний місяць.

Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку. Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 цього договору.

Відповідно до п. 3.4 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Підпунктом 4 п.7.2 договору сторони передбачили, що споживач зобов`язаний самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в: разі порушення строків оплати за договором про постачання природного газу; в разі відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природного газу, виділеного споживачу, в разі перевитрат добової норми та/або місячного підтвердженого обсягу природного газу без узгодження з постчальником з урахуванням положень п. 2.3. уього договору, інших випадках, передбачених цим договором та законодавством.

Також, 29.11.2016 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» як постачальником та ДП «Підприємство Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькі області (№99)» як споживачем укладено договір №5313/1617-БО-13 постачання природного газу з додаткими угодами до нього, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Згідно з п.2.1 договору постачальник передає споживачу з 01 листопада 2016 року по 31 березня 2017 (включно) природний газ обсягом до 24,7 тис. куб. м.

У відповідності до п.3.2 договору споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у п.2.1 цього договору на відповідний місяць. Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку. Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 цього договору.

Відповідно до п.3.4 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Підпунктом 4 п.7.2 договору сторони передбачили, що споживач зобов`язаний самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в: разі порушення строків оплати за договором про постачання природного газу; в разі відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природного газу, виділеного споживачу, в разі перевитрат добової норми та/або місячного підтвердженого обсягу природного газу без узгодження з постачальником з урахуванням положень п. 2.3. уього договору, інших випадках, передбачених цим договором та законодавством.

Згідно з п.17 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 (далі - Положення №758) постачання природного газу НАК «Нафтогаз України» виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації. Обов`язок, передбачений підпунктом 4 пункту 3 цього Положення, покладається на НАК «Нафтогаз України» на період до 1 квітня 2017 року за таких умов, зокрема, укладення виробником теплової енергії з НАК «Нафтогаз України» договору постачання природного газу відповідно до законодавства; відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК «Нафтогаз України» за використаний природний газ.

Як зазначило АТ «НАК «Нафтогаз України», у зв`язку з порушенням відповідачем умов п.17 Положення № 758, АТ «НАК «Нафтогаз України» у лютому 2017 року, не здійснювало постачання природного газу відповідачеві.

НАК «Нафтогаз України» повідомляв відповідача про відсутність підстав для виділення номінацій, на підтвердження вказаних обставин надало відповідні листи:

Листом НАК «Нафтогаз України» від 31.01.2017 вх. № 26-968/1.2-17 звернувся на адресу Запорізької обласної державної адміністрації "Про забезпечення природним газом", в якому НАК "Нафтогаз України" з метою, забезпечення стабільного проходження осінньо-зимового періоду 2016/2017 року Національна акціонерна компанія Нафтогаз України черговий раз повідомляє, що обов`язок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії на період до 1 квітня 2017 року, який покладено на Компанію постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) (зі змінами та доповненнями), може бути виконаний лише за таких умов: - укладення виробником теплової енергії з НАК Нафтогаз України договору постачання природного газу відповідно до законодавства; - відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК Нафтогаз України за використаний природний газ, або: - відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед НАК Нафтогаз України за спожитий до 1 січня 2016 р. природний газ за всіма укладеними з НАК Нафтогаз України договорами постачання природного газу, а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ, або - рівень розрахунків виробника теплової енергії станом на 25 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу (без урахування штрафних санкцій), за всіма укладеними з НАК Нафтогаз України договорами постачання природного газу становить не нижче 90 відсотків; - надання НАК Нафтогаз України та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 р. з розбивкою за всіма договорами з НАК Нафтогаз України), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Враховуючи той факт, що підприємствами теплоенергетики не виконуються вимоги п.17 зазначеного Положення, на березень 2017 року не виділяються номінації щодо обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, релігійним організаціям, бюджетним установам та організаціям. З метою забезпечення стабільного проходження опалювального сезону 2016/2017 року та уникнення соціальної напруги в суспільстві просимо, в межах повноважень, визначених чинним законодавством, сприяти здійсненню розрахунків підприємств теплоенергетики, за використаний природний газ та/або виконанню наданого графіка погашення заборгованості."

Також, листом вх. № 26-954/1.2.-17 від 31.01.2017 аналогічного змісту ПАТ «НАК «Нафтогаз України» повідомило Державне підприємство Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 99.

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» направило лист вих. № 26-2731/1.2-17 від 16.03.2017 на адресу ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 99» , яким повідомило про те, що розглянувши надані ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 99» акти від 28.02.2017р. приймання-передачі природного газу за лютий 2017 року для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню у обсязі 22,099 тис. куб. м, для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, у обсязі 2,455 тис. куб. м та повідомило, що у зв`язку з невиконанням умов пункту 17 постанови Кабінету Міністрів України від 01.01.15 № 758 підприємству не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на лютий 2017 року. Таким чином, Компанія не здійснювала постачання природного газу підприємству у вказаному періоді для зазначених вище категорій споживачів. Враховуючи наведене, НАК "Нафтогаз України" повернуло надані ТОВ "Оріхівтепломережа" акти приймання-передачі природного газу за лютий 2017 року відповідно до договорів постачання природного газу від 29.10.2016 № 5209/1617-ТЕ-13 та від 29.11.2016 р. № 5313/1617-БО-13 без підписання.

Як власник майна - природного газу, НАК "Нафтогаз України" має право здійснювати своє право власності відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.і ст.316 ЦК України), розпоряджатись своїм майном на власний розсуд (ч.і ст.319 ЦК України), держава при цьому не втручається у здійснення власником права власності (ч.б ст.319 ЦК України).

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

НАК "Нафтогаз України" не подавала оператору газотранспортної системи номінацій щодо відповідача у спірний період, тим самим не підтверджувала постачання газу та не розпоряджалась своїм майном як його власник. Акт приймання-передачі природного газу не підписаний та тим самим факт передачі товару не відбувся.

Наразі суд зауважує про те, що кожен споживач отримує природний газ лише в обсязі, передбаченому заявкою на транспортування. У газотранспортній системі відсутні обсяги природного газу, що не мають власника та цільового призначення. Для транспортування природного газу відповідним споживачам ПАТ «НАК «Нафтогаз України» замовляє послугу транспортування лише в обсягах, передбаченими відповідними договорами постачання природного газу. За відсутності заявки на транспортування у відповідний період в газотранспортній системі відсутній природний газ, призначений відповідачеві, власником якого є ПАТ «НАК «Нафтогаз України» .

Як зазначило АТ «НАК «Нафтогаз України», воно не замовляло послуг транспортування у лютому 2017, тобто в газотранспортній системі у спірний період фізично був відсутній призначений для відповідача газ АТ «НАК «Нафтогаз України» .

Крім того, в матеріалах справи міститься супровідний лист від 14.03.2017 ПАТ «НАК «Нафтогаз України», яким на адресу АТ "УКРТРАНСГАЗ" направив звіти про надходження та розподіл природного газу у лютому 2017 року. Спірні обсяги газу, спожиті відповідачем, не були включені до даних звітів.

Суд звертає увагу на те, що лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Аналогічний висновок містить і постанова Верховного Суду від 20.12.2018, справа № 920/169/18.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Відповідно до п. 3.1. Договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

На підставі викладеного, єдиним первинним документом, який може підтвердити факт здійснення господарської операції отримання природного газу може бути акт приймання-передачі природного газу.

В матеріалах справи відсутні докази, будь-яких правочинів, господарських операцій чи інших фактичних даних, які б свідчили про реальне постачання/замовлення послуг транспортування НАК "Нафтогаз України" відповідачу будь-яких обсягів природного газу у спірний період.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у спірний період не були виділені номінації щодо обсягів природного газу, а тому споживання природного газу у лютому 2017 року здійснювалось ДП «Підприємство державної кримінально-викоанвчої служби України № 99» поза межами вище зазначених договорів укладених з ПАТ «НАК «Нафтогаз України», без підписання відповідних актів приймання-передачі природного газу.

Щодо обсягів відібраного відповідачем з газотранспортної системи у лютому 2017 року природного газу суд зазначає наступне.

Порядок підтвердження обсягів газу, що мають бути протранспортовані та отримані кінцевими споживачами, загалом має наступний вигляд.

Замовник повідомляє оператора газотранспортної системи про обсяг природного газу; перелік споживачів, що мають отримати даний газ. Після проведення ряду перевірок оператор газотранспортної системи погоджує даний обсяг, повідомляє оператора газорозподільної системі про обсяги та відповідних споживачів. У свою чергу оператор газорозподільної системи повідомляє кінцевих споживачів про підтверджені обсяги газу, які можуть бути ними спожиті.

Так, відповідно до глави 8 розділу XI Кодексу газотранспортної системи (в редакції, чинній н момент спірних відносин):

« 3. Оператор газотранспортної системи проводить перевірку поданих номінацій для віртуальних точок входу або точок виходу до/з газорозподільних систем на предмет відповідності пар кодів постачальник - споживач.

4. Після проведення перевірки на предмет відповідності пар ЕІС-кодів постачальник -споживач оператор газотранспортної системи надсилає (доводить) оператору газорозподільної системи номінації, складені замовником послуг транспортування (постачальником), до 13:30 ЦГС (15:30 за київським часом) години газової доби для зимового періоду та 12:30 17ГС (15:30 за київським часом) години газової доби для літнього періоду, що йде перед газовою добою, яка належить до номінації, з метою перевірки оператором газорозподільної системи технічної можливості розподілу обсягів природного газу, зазначених у номінації, газорозподільною системою по кожному споживачу постачальника, визначеному в номінації.

7. У разі погодження оператором газорозподільної системи номінації замовника послуг транспортування в повному обсязі оператор газотранспортної системи здійснює підтвердження зазначеної номінації та надсилає (доводить) її замовнику послуг транспортування та оператору газорозподільної системи.»

Відповідно до глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (в редакції, чинній на момент спірних відносин) Споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та Оператором ГРМ здійснюється за умови: наявності у споживача (його постачальника) підтверджених обсягів природного газу (лімітів) на відповідний розрахунковий період; забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

По об`єктах споживачів, що не є побутовими, споживання підтвердженого обсягу природного газу протягом місяця здійснюється, виходячи з добового підтвердженого обсягу природного газу. При цьому місячний обсяг їх споживання не повинен перевищувати місячний підтверджений обсяг природного газу.

Споживач зобов`язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення добового/місячного підтвердженого обсягу природного газу має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні санкції та заходи з боку Оператора ГТС/ГРМ (його постачальника), передбачені умовами договору, у тому числі примусове обмеження (припинення) подачі газу в установленому законодавством порядку.

Пунктом 9 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 встановлено, що підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими Кодексом газотранспортної системи, та доводяться споживачу на умовах укладеного між постачальником та споживачем договору постачання природного газу.

Таким чином, кінцевий споживач обізнаний як про обсяги природного газу, що ним можуть бути спожиті у відповідний період, так і про відсутність підтвердженого обсягу газу.

Отже, відповідач був обізнаний про факт непостачання з боку НАК «Нафтогаз України» природного газу у спірний період, про що свідчить вищезазначене листування НАК «Нафтогаз України» до відповідача.

Суд зауважує, що, враховуючи відсутність у відповідача підтверджених АТ НАК Нафтогаз України номінацій і споживання у лютому 2017 року природного газу, вказані дії відповідача у розумінні приписів Кодексу газорозподільних систем є несанкціонованим відбором газу.

Обсяг спожитого ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 99» у лютому 2017 року природного газу становить 24,554 тис. куб. метрів. Крім того, вказаний обсяг підтверджується матеріалами справи,зокрема, звітами про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ Запоріжгаз, між замовниками послуги транспортування (постачальниками), алокаціями (звітами), інформацією про надходження на точках входу, та розподіл по точках виходу обсягів природного газу віднесених на операторів газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу, які складені у спірний період.

З огляду на викладене господарський суд дійшов до висновку про те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що відповідач набув природний газ позивача у лютому 2017 в обсязі 24554 тис. куб. м. без будь-якої на те правової підстави.

Відповідно до приписів ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте,згодомвідпала.

Правозастосування даної норми закону розкрито у постанові Верховного Суду від 09.09.2019 року у справі №910/12929/18:

«Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.»

За змістом ст. 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпіломубезпідставнонабуте майно в натурі; у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Згідно зі ст. 400 Цивільного кодексу України, недобросовісний володілець зобов`язанийнегайноповернутимайно особі,яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону,або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовіснимволодільцемцього обов`язку, заінтересована особа має право пред`явитипозов про витребування цього майна.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, судом досліджено усі обставини даної справи та надано оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні Конституційного Суду України від 02.11. 2004 № 15-рп/2004 визначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовчу діяльність.

Враховуючи викладене, а також те, що позивачем подано суду належні та переконливі докази на підтвердження позовних вимог в частині заявлених до стягнення 164083,08 грн.,що є вартістю безпідставнонабутого майна - природного газу в обсязі 24,554 тис. куб. метрів, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Заперечення АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» спростовуються вищевикладеним.

Предметом позову у цій справі є повернення позивачем безпідставно набутого відповідачем майна, що належить позивачу, отже, предметом дослідження судом в рамках заявленої позовної вимоги має бути з`ясування обставин щодо фактичного відбору відповідачем з газотранспортної системи газу, що належить позивачу, у т.ч. щляхом встановлення факту відсутності підтвердженого обсягу природного газу для відповідача та непостачання НАК «Нафтогаз України» у спірний період природного газу відповідачу.

З`ясування ж обставин справи щодо наявності або відсутності підтвердженого обсягу природного газу відповідачу повинно здійснюватися судом шляхом встановлення самого факту наявності чи відсутності підтвердженого обсягу на спірний період у конкретного споживача.

При цьому дослідження питання виконання НАК «Нафтогаз України» умов договорів поставки природного газу та підстав відсутності підтвердженого обсягу газу (не підтвердження ресурсу) відповідачу не є предметом доказування / дослідження даного спору, оскільки в рамках даного спору не заявлена вимога щодо визнання неправомірними дій НАК «Нафтогаз України» чи визнання права на споживання газу у спірний період, а відповідач таких вимог до НАК «Нафтогаз України» не заявляв.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Водночас, суд дійшов до висновку про відмову в частині позову щодо зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 24,554 тис. куб. метрів, з огляду на не доведення факту та можливості його повернення в натурі.

При цьому, суд також звертає особливу увагу позивача на те, що резолютивна частина рішення ні за яких умов не повинна викладатися альтернативно.

Більш того, вказана вимога про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 24,554 тис. куб. метрів припускає неможливість виконання судового рішення.

Окремо суд звертає увагу на те, що задоволення позову в повному обсязі призведе до подвійного стягнення боргу, що є неприпустимим.

Приписами ст. ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78,79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз".

З урахуванням вимог статті 129 ГПК України, та враховуючи висновки господарського суду про наявність підстав для часткового задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються у даному разі на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 99 (70441, Запорізька область, Запорізький район, село Біленьке, вул. Запорізька, 32; ) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз, (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код юридичної особи 30019801) 164083 (сто шістдесят чотири тисячі вісімдесят три) грн 08 коп., що є вартістю безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 24,554 тис. куб. метрів та 2461 (дві тисячі чотириста шістдесят одна) грн 25 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В задоволенні решті позову відмовити.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2020 р.

Головуючий суддя Н.А.Колодій

Суддя М.В. Мірошниченко

Суддя А.О. Науменко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.