РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2020Справа № 910/10706/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участі секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Акціонерного товариства «Банк "Портал"», м. Київ

до

1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранс-Ремонт», м. Київ,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінерфін-Транс», м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «БК «Укртрансбуд», м. Київ

про визнання договору недійсним,

Представники:

від позивача: Морозова О.В.;

від відповідача-1: не з`явились;

від відповідача-2: Тарасенко В.В.;

від третьої особи: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Банк "Портал"» (далі - АТ «Банк "Портал"»/позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранс-Ремонт» (далі - ТзОВ «Укртранс-Ремонт»/відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінерфін-Транс» (далі - ТзОВ «Мінерфін-Транс»/відповідач-2) про визнання договору купівлі-продажу № 2/4-Д від 20.04.2018, в частині купівлі-продажу дизель-генератора 5-26ДГ №479, 2010 року випуску, виробництва Коломенського заводу, недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дизель-генератор 5-26ДГ №479, 2010 року випуску, власником якого є третя особа, передано в заставу позивачу в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту, укладеного між банком та відповідачем-1. Разом з тим, позивачу стало відомо, що предмет застави - дизель-генератор 5-26ДГ №479, 2010 року випуску продано не його власником, а відповідачем-1 на користь відповідача-2 на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу. Таким чином, договір купівлі-продажу № 2/4-Д від 20.04.2018, в частині купівлі-продажу дизель-генератора 5-26ДГ №479, 2010 року випуску, підлягає визнанню недійсним, оскільки на момент продажу перебував в заставі в АТ «Банк "Портал"», а його власником було ТзОВ «БК «Укртрансбуд», а не ТзОВ «Укртранс-Ремонт».

Господарський суд міста Києва ухвалою від 23.07.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 31.08.2020 та залучив до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «БК «Укртрансбуд» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

06.08.2020 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якій ТзОВ «Мінерфін-Транс» заперечило проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач не обґрунтовував, яким чином відповідачами -1 та -2 порушено права АТ «Банк "Портал"» внаслідок укладення оспорюваного договору.

Крім того, через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшло клопотання про об`єднання справ №910/10706/20 та № 910/1780/20 в одне провадження.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.08.2020 відмовив у задоволенні клопотання ТзОВ «Мінерфін-Транс» про об`єднання справ №910/10706/20 та № 910/1780/20 в одне провадження.

11.08.2020 суд повідомив сторін про перенесення підготовчого засідання з 31.08.2020 на 07.09.2020 у зв`язку із перебуванням судді Бондарчук В.В. у відпустці.

13.08.2020 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли пояснення щодо позову, в яких ТзОВ «БК «Укртрансбуд» підтримало позовні вимоги в повному обсязі.

20.08.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

04.09.2020 через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

07.09.2020 суд відклав підготовче засідання на 21.09.2020.

17.09.2020 через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшло клопотання про:

1) витребування для огляду оригіналів наступних документів: в АТ «Банк "Портал"» оригінали документів, які були долучені ним до позовної заяви, оригінали витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 19.03.2018 (дата договору застави майнових прав № 44/1), станом на 20.04.2018 (дата укладення договору купівлі-продажу №2/4-Д) та станом на 29.05.2018 (дата договору застави №44/1), а також інші документи, якими банк може підтвердити законність свого права застави, в тому числі банківські виписки на підтвердження дійсності укладених позивачем договорів; у ТзОВ «БК «Укртрансбуд» оригінал контракту №Э/2018-2 від 19.03.2018, укладеного між ТзОВ «БК «Укртрансбуд» та ТзОВ «Транском» (Російська Федерація), оригінали документів приймання-передачі, видаткових накладних, банківських виписок щодо виконання вказаного контракту, а також інші документи, якими ТзОВ «БК «Укртрансбуд» може підтвердити законність своїх господарських операцій за вказаним вище контрактом;

2) визнання явки повноваженого представника ТзОВ «БК «Укртрансбуд» в попереднє судове засідання та в судове засідання при розгляді справи по суті обов`язковою;

3) витребування у Державної митної служби України наступні відомості щодо митної декларації ДЕ UA125200/2018/686604: заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; відомості про найменування країн відправлення та призначення; відомості про товари; найменування; код товару згідно з УКТ ЗЕД; найменування країни походження товарів (за наявності); кількість у кілограмах ( вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; митна вартість товарів та метод її визначення; статистична вартість товарів; відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України.

21.09.2020 суд відклав розгляд клопотання відповідача-2 про витребування доказів у справі, а також відклав підготовче засідання на 26.10.2020.

26.10.2020 в підготовчому засіданні суд частково задовольнив клопотання відповідача-2 про витребування доказів у справі в частині витребування у позивача оригіналів документів, зазначених у цьому клопотанні, для огляду суду, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 30.11.2020.

30.11.2020 через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшли додаткові пояснення по справі.

30.11.2020 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача-2. Представник АТ «Банк "Портал"» підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник ТзОВ Мінерфін-Транс» проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача-1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.09.2015 між Публічним акціонерним товариством «Банк "Портал"», правонаступником якого є АТ «Банк "Портал"» (далі - кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртранс-Ремонт» (далі - позичальник) укладено договір про відкриття кредитної лінії №1523-КЛ, відповідно до якого кредитодавець відкриває позичальникові відновлювальну кредитну лінію і надає йому грошові кошти у межах загальної суми, яка не перевищує 1 568 200,00 грн, а позичальник зобов`язується своєчасно повернути кредитодавцеві суму грошових коштів, отриманих за кредитною лінією, і сплатити проценти за нею.

Згідно п. 1.3. договору проценти за кредитною лінією встановлюються у розмірі 26% річних у гривні. Процентна ставка за кредитною лінією є фіксованою.

В подальшому, між АТ «Банк "Портал"» та ТзОВ «Укртранс-Ремонт» укладались додаткові договори №№ 1-37, якими було збільшено кредитну лінію до 45 000 000,00 грн.

19.03.2018 між Публічним акціонерним товариством «Банк "Портал"», правонаступником якого є АТ «Банк "Портал"» (далі - заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Укртрансбуд» (далі - заставодавець) укладено договір застави майнових прав №41/1, який забезпечує вимоги заставодержателя відповідно до укладеного між заставодержателем та Товариство з обмеженою відповідальністю «Укратранс-Ремонт» (далі - боржник заставодержателя) договору про відкриття кредитної лінії №1523-КЛ від 23.09.2015 та усіх додаткових договорів до нього, відповідно до умов якого заставодержатель відкриває боржникові заставодержателя відновлювальну кредитну лінію і надає йому грошові кошти у межах загальної суми, що не перевищує 40 000 000,00 грн на строк з 23.09.2015 до 22.03.2019 включно, а боржник заставодержателя зобов`язується своєчасно повернути заставодержателеві отриману суму грошових коштів за кредитною лінією, сплатити проценти за користування кредитною лінією у розмірі 26% річних, а також сплатити штраф, пеню та інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту та цим договором.

Згідно п. 1.2. договору для забезпечення виконання боржником заставодержателя зобов`язань за договором кредиту заставодавець передає заставодержателеві у заставу належне йому рухоме майно, а саме - право вимоги виконання зобов`язання за контрактом №Э/2018-2 від 19.03.2018, який укладений між заставодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транском» (Російська Федерація), згідно умов якого ТзОВ «Транском» зобов`язується продати (поставити) та передати у власність заставодавця дизель-генератор 5-26ДГ №479, 2010 року випуску, бувший в експлуатації, який пройшов поточний ремонт в обсязі ТР-2, виробництва АТВТ «Коломенський завод», в кількості 1 (одна) одиниця, вартістю 71 500,00 євро, а заставодавець зобов`язується оплатити та прийняти товар.

В п. 2.1.4. договору сторони погодили, що заставодавець зобов`язаний вживати усіх необхідних заходів щодо захисту предмету застави від будь-яких посягань зі сторони третіх осіб.

У відповідності до п. 2.1.7. договору заставодавець зобов`язаний без письмової згоди заставодержателя не здійснювати дій, пов`язаних із зміною права власності на предмет застави чи його частини, його обтяження будь-якими зобов`язаннями, у тому числі: відчуження, відступлення, передавання в оренду (користування), спільну діяльність тощо. Правочини, вчинені (укладені) всупереч цьому пункту, є недійсними з моменту їх вчинення.

Крім того, в матеріалах справи міститься контракт № Э/2018-2 від 19.03.2018, укладений між ТзОВ «Транском» (далі - продавець) та ТзОВ «БК «Укртрансбуд» (далі - покупець), відповідно до якого продавець зобов`язався продати та передати у власність, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити дизель-генератор 5-26ДГ №479, 2010 року випуску, бувший в експлуатації, який пройшов поточний ремонт в обсязі ТР-2, виробництва АТВТ «Коломенський завод», в кількості 1 (одна) одиниця.

Разом з тим, 20.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінерфін-Транс» (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртранс-Ремонт» (далі - продавець) укладено договір купівлі-продажу №2/4-Д, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити покупцю, а покупець прийняти і оплатити дизель-генератори 5-26 ДГ виробництва Коломенського заводу в кількості двох одиниць.

Згідно п. 1.2. договору технічні характеристики, серійний номер, комплектність, якість товару, строки поставки, вартість та умови оплати вказуються в специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору.

У відповідності до п. 1.3. договору продавець гарантує, що товар на момент передачі покупцю є власністю продавця, не знаходиться в заставі, під арештом і не є предметом чинної чи майбутньої угоди (угод) з третіми особами.

Відповідно до специфікації № 1 до договору купівлі-продажу №2/4-Д від 20.04.2018, продавець зобов`язався здійснити поставку товару - дизель-генератор 5-26ДГ, серійний № 479, 2010 р.в. після проведення капітального ремонту в обсязі КР-2.

Згідно п. 3 специфікації № 1 строк поставки: з 14 травня по 25 липня 2018 року.

22.05.2018 на виконання умов контракту № Э/2018-2 від 19.03.2018 ТзОВ «Транском» передало, а ТзОВ «БК «Укртрансбуд» прийняло дизель-генератор 5-26ДГ №479, 2010 року випуску, бувший в експлуатації, який пройшов поточний ремонт в обсязі ТР-2, виробництва АТВТ «Коломенський завод», в кількості 1 (одна) одиниця, що підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі до контракту № Э/2018-2 від 19.03.2018.

29.05.2018 між Публічним акціонерним товариством «Банк "Портал"», правонаступником якого є АТ «Банк "Портал"» (далі - заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Укртрансбуд» (далі - заставодавець) укладено договір застави №44/1, який забезпечує вимоги заставодержателя відповідно до укладеного між заставодержателем та Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртранс-Ремонт» (далі - боржник заставодержателя) договору про відкриття кредитної лінії №1523-КЛ від 23.09.2015 та усіх додаткових договорів до нього, відповідно до умов якого заставодержатель відкриває боржникові заставодержателя відновлювальну кредитну лінію і надає йому грошові кошти у межах загальної суми, що не перевищує 40 000 000,00 грн на строк з 23.09.2015 до 22.03.2019 включно, а боржник заставодержателя зобов`язується своєчасно повернути заставодержателеві отриману суму грошових коштів за кредитною лінією, сплатити проценти за користування кредитною лінією у розмірі 26% річних, а також сплатити штраф, пеню та інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту та цим договором.

Згідно п. 1.2. договору для забезпечення виконання боржником заставодержателя зобов`язань за договором кредиту заставодавець передає заставодержателеві у заставу належне йому рухоме майно, а саме: дизель-генератор 5-26ДГ №479, 2010 року випуску, бувший в експлуатації, який пройшов поточний ремонт в обсязі ТР-2, виробництва АТВТ «Коломенський завод», в кількості 1 (одна) одиниця, вартістю 71 500,00 євро без ПДВ відповідно до контракту № Э/2018-2 від 19.03.2018, який укладений між заставодавцем та ТзОВ «Транском». Право власності заставодавця на предмет застави підтверджується контрактом № Э/2018-2 від 19.03.2018.

24.07.2018 між ТзОВ «Мінерфін-Транс» та ТзОВ «Укртранс-Ремонт» підписано акт №1 прийому-передачі дизель-генератора 5-26ДГ № 479, 2010 р.в., після проведення капітального ремонту в обсязі КР-2.

Отже, позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи тим, що під час укладення відповідачами -1 та -2 договору купівлі-продажу № 2/4-Д від 20.04.2018, дизель-генератор 5-26ДГ №479, 2010 року випуску, виробництва Коломенського, власником якого є третя особа, перебував в заставі у позивача в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту, укладеного між банком та відповідачем-1.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

Частинами 1-3 ст. 4 Закону України «Про заставу» встановлено, що предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. Предметом застави може бути майно, яке стане власністю заставодавця після укладення договору застави, в тому числі продукція, плоди та інші прибутки (майбутній урожай, приплід худоби тощо), якщо це передбачено договором.

Статтею 9 Закону України «Про заставу» передбачено, що законом чи договором передбачається перебування заставленого майна у володінні заставодавця, заставодержателя або третьої особи.

В частинах 1-2 ст. 12 Закону України «Про заставу» визначено, що у договорі застави визначаються суть, розмір та строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, тa/або посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. Опис предмета застави в договорі застави може бути поданий у загальній формі (вказівка на вид заставленого майна тощо).

Згідно з ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов`язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом.

В статті 50 Закону України «Про заставу» визначено, що при заставі прав, якщо інше не передбачено договором, заставодавець зобов`язаний: виконувати дії, необхідні для забезпечення дійсності заставленого права; не здійснювати уступки заставленого права; не виконувати дій, що тягнуть за собою припинення заставленого права чи зменшення його вартості; вживати заходів, необхідних для захисту заставленого права від посягань з боку третіх осіб; надавати заставодержателю відомості про зміни, що сталися в заставленому праві, про його порушення з боку третіх осіб та про домагання третіх осіб на це право.

Згідно ст. 51 Закону України «Про заставу» при заставі прав, якщо інше не передбачено договором, заставодержатель має право: незалежно від настання терміну виконання забезпеченого заставою зобов`язання вимагати в судовому порядку переводу на себе заставленого права, якщо заставодавець порушив обов`язки, передбачені статтею 50 цього Закону; вступати у справу як третя особа в судовому спорі, в якому розглядається позов про заставлене право; в разі порушення заставодавцем обов`язків, передбачених статтею 50 цього Закону, самостійно вживати всіх заходів, необхідних для захисту заставленого права проти порушень з боку третіх осіб.

Частиною 2 ст. 586 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наведених правових норм вбачається, що предметом застави можуть бути: як майно, так і майнові права. При цьому, законодавець встановив, що заставодавець може відчужити заставлене майно (майнові права) тільки за згодою заставодержателя.

Судом вище встановлено, що між позивачем та відповідачем-1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1523-КЛ від 23.09.2015, а також в подальшому укладені додаткові договори до нього, за умовами якого позивач відкрив відповідачу-1 відновлювальну кредитну лінію і надав грошові кошти в розмірі 45 000 000,00 грн на строк з 23.09.2015 по 22.03.2019.

Так, для забезпечення виконання відповідачем-1 зобов`язань за договором кредиту, між позивачем та третьою особою укладено договір застави майнових прав №41/1, відповідно до якого ТзОВ «БК «Укртрансбуд» передало АТ «Банк "Портал"» у заставу належне йому рухоме майно, а саме - право вимоги виконання зобов`язання за контрактом №Э/2018-2 від 19.03.2018, який укладений між третьою особою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транском» (Російська Федерація), згідно умов якого ТзОВ «Транском» зобов`язується продати (поставити) та передати у власність ТзОВ «БК «Укртрансбуд» дизель-генератор 5-26ДГ №479, 2010 року випуску, бувший в експлуатації, який пройшов поточний ремонт в обсязі ТР-2, виробництва АТВТ «Коломенський завод», в кількості 1 (одна) одиниця, вартістю 71 500,00 євро.

Крім того, на підтвердження придбання дизель-генератора 5-26ДГ №479, 2010 року випуску, бувшого в експлуатації, який пройшов поточний ремонт в обсязі ТР-2, виробництва АТВТ «Коломенський завод», в кількості 1 (одна) одиниця, третя особа надала банку контракт №Э/2018-2 від 19.03.2018, укладений між ТзОВ «БК «Укртрансбуд» та ТзОВ «Транском» (Російська Федерація).

Так, у відповідності до ч. 1 та 2 ст. 49 Закону України «Про заставу» заставодавець може укласти договір застави як належних йому на момент укладення договору прав вимоги по зобов`язаннях, в яких він є кредитором, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. У договорі застави прав повинна бути вказана особа, яка є боржником по відношенню до заставодавця. Заставодавець зобов`язаний повідомити свого боржника про здійснену заставу прав.

Водночас, незважаючи на зазначене, в порушення вимог чинного законодавства щодо заборони відчуження предмета застави без згоди заставодержателя - АТ «Банк "Портал"», ТзОВ «Укртранс-Ремонт» відчужило на користь ТзОВ «Мінерфін-Транс» за договором купівлі-продажу №2/4-Д від 20.04.2018 з урахуванням специфікації № 1, дизель-генератор 5-26ДГ, серійний № 479, 2010 р.в. після проведення капітального ремонту в обсязі КР-2.

При цьому, ТзОВ «Укртранс-Ремонт» не надало суду будь-яких доказів на підтвердження наявності права власності на дизель-генератор 5-26ДГ, серійний № 479, 2010 р.в., на момент укладення спірного договору.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження права власності ТзОВ «БК «Укртрансбуд» на дизель-генератор 5-26ДГ №479, 2010 року випуску, бувший в експлуатації, який пройшов поточний ремонт в обсязі ТР-2, виробництва АТВТ «Коломенський завод», в кількості 1 (одна) одиниця, зокрема: контракт №Э/2018-2 від 19.03.2018, укладений між ТзОВ «БК «Укртрансбуд» та ТзОВ «Транском» (Російська Федерація) та акт прийому-передачі від 22.05.2018 до цього контракту.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, ст. 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене вище, суд дійшов висновку, що відповідачами -1 та -2 порушені права позивача, як заставодержателя предмета застави - дизель-генератора 5-26ДГ №479, 2010 року випуску, бувшого в експлуатації, який пройшов поточний ремонт в обсязі ТР-2, виробництва АТВТ «Коломенський завод», в кількості 1 (одна) одиниця, шляхом укладення договору купівлі-продажу № 2/4-Д від 20.04.2018, в частині купівлі-продажу дизель-генератора 5-26ДГ №479, 2010 року випуску, виробництва Коломенського заводу, що є підставою для визнання його в цій частині недійсним.

За вказаних обставин, суд вважає позовні вимоги Акціонерного товариства «Банк "Портал"» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранс-Ремонт» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінерфін-Транс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 2/4-Д від 20.04.2018, в частині купівлі-продажу дизель-генератора 5-26ДГ №479, 2010 року випуску, виробництва Коломенського заводу обґрунтованими, відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідачів.

Керуючись статтями 74, 76, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Банк "Портал"» задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу №2/4-Д від 20.04.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртранс-Ремонт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінерфін-Транс», в частині купівлі-продажу дизель-генератора 5-26ДГ №479, 2010 року випуску, виробництва Коломенського заводу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранс-Ремонт» (01042, місто Київ, вулиця Іоанна Павла ІІ, будинок 4/6, корпус А, офіс 914; ідентифікаційний код 38365232) на користь Акціонерного товариства «Банк "Портал"» (01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 5-А; ідентифікаційний код 38870739) судовий збір у розмірі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінерфін-Транс» (04116, місто Київ, вулиця Старокиївська, будинок 10-Г, корпус С; ідентифікаційний код 38218128) на користь Акціонерного товариства «Банк "Портал"» (01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 5-А; ідентифікаційний код 38870739) судовий збір у розмірі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 08.12.2020.

Суддя В.В. Бондарчук