ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2020 р. Справа№ 911/940/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Яковлєва М.Л.

Разіної Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 (повний текст складено 12.08.2020)

у справі №911/940/20 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Управління житлово-комунального господарства «Біличі»

прo стягнення 53 448,26 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі, позивач або АТ «НАК Нафтогаз») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом (із урахуванням уточнення згідно заяви про усунення недоліків пункту 2 прохальної частини позову) до Управління житлово-комунального господарства «Біличі» (далі, відповідач або УЖКГ «Біличі») про стягнення боргу в сумі 53 448,26 грн, з яких: 14 628,10 грн пені, 3% річних у сумі 7 857,22 грн та 30 962,94 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором постачання природного газу №1803/1617-БО-17 від 27.10.2016 щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ у строк, визначений договором, які перейшли до нього як нового боржника на підставі Договору про переведення боргу №18/2435-БО від 06.11.2018, укладеного між НАК «Нафтогаз України» (кредитор), ТОВ «УкрОпт «Мастер-Енерго» (первісний боржник) та Управління житлово-комунального господарства «Біличі» (новий боржник).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі №911/940/20 у задоволенні позову Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Управління житлово-комунального господарства «Біличі» відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з огляду на обставини спору між сторонами мало місце сингулярне (окреме) правонаступництво, за яким на підставі відповідного договору переведено на відповідача борг первісного боржника за Договором №1803/1617-БО-17 купівлі-продажу природного газу у чітко визначеній сумі, тобто у відповідній частині виконання зобов`язання за Договором здійснено заміну боржника. В той же час, умови Договору про стягнення неустойки та інших нарахувань у разі прострочення оплати, є відповідальністю за порушення зобов`язання, а не самим договірним зобов`язанням, тому мали бути застосовані до первісного божника (порушника), після чого набували статусу зобов`язання, яке могло переводитись на нового боржника. Самі ж по собі умови Договору про відповідальність за прострочення виконання зобов`язання можуть застосовуватись до нового боржника лише за період саме його прострочення. Оскільки на момент укладення Договору про переведення боргу щодо первісного боржника не було застосовано відповідальність за порушення ним його зобов`язання і відповідна сума штрафних санкцій не була визначена та не переводилась на Нового боржника, обов`язки щодо сплати штрафних та фінансових санкцій до нового боржника могли перейти лише в частині, яка стосується періоду його прострочення. Новий боржник лише може погасити зобов`язання первісного боржника після застосування до останнього відповідальності і переведення відповідного зобов`язання на нового боржника у чітко визначеній сумі. Однак, за висновками суду першої інстанції до первісного боржника відповідальність не була застосована і відповідне зобов`язання зі сплати застосованої до первісного боржника відповідальності на нового боржника не переводилось, в той же час, новим боржником фактично переведене на нього зобов`язання було виконано невідкладно в повному обсязі. Наведене свідчить про відсутність підстав для застосування до відповідача, як нового боржника, заявленої в позові господарсько-правової відповідальності за період прострочення первісного боржника, тому позовні вимоги безпідставні і задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 07.09.2020 (про що свідчить відмітка Укрпошти Стандарт на конверті) Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі №911/940/20 та прийняти нове рішення про стягнення з Управління житлово-комунального господарства «Біличі» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» боргу у загальній сумі 53 448,26 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до наступного:

- висновки суду першої інстанції щодо сингулярного (окремого) правонаступництва та щодо невизначеності строку та порядку розрахунків спростовуються умовами Договору про переведення боргу №18/2435-БО від 06.11.2018 (пункти 3.1., 3.2., 4.1.) та умовами Договору постачання природного газу №1803/1617-БО-17 від 27.10.2016 (пункти 6.1., 8.1., 8.2.);

- укладаючи Договір переведення боргу, відповідач (новий боржник) надав згоду на заміну попереднього боржника в окремих зобов`язаннях за Договором постачання природного газу з моменту набранням ним чинності - 27.10.2016, та, зокрема, здійснити оплату вартості спожитого природного газу попереднім боржником у сумі 139 762,45 грн за актами жовтня, листопада 2016 року, надав згоду нести відповідальність за попереднього боржника за прострочення виконання зобов`язань з Договору постачання природного газу від 27.10.2016 у відповідності до пунктів 8.1., 8.2. останнього у вигляді пені та нарахувань відповідно до чинного законодавства 3% річних та інфляційних втрат (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України). Позивач просить взяти до уваги висновки, викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №923/536/18.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відповідач письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у справі №911/940/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Разіної Т.І., Скрипки І.М.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 №09.1-08/3350/20 у зв`язку із перебуванням судді Скрипки І.М., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2020 справу №911/940/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

У процесі здійснення підготовчих дій відповідно до статті 267 Господарського процесуального кодексу України 23.09.2020 суддя Північного апеляційного господарського суду Іоннікова І.А. заявила самовідвід у справі №911/940/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2020 заяву судді Північного апеляційного господарського суду Іоннікової І.А. про самовідвід від розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі №911/940/20 задоволено. Матеріали справи №911/940/20 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у справі №911/940/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Яковлєва М.Л., Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі №911/940/20 залишено без руху. Роз`яснено Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 3 153,00 грн та надавши суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням причин пропуску такого строку.

06.10.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник апелянта подав клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого додано платіжне доручення № від 11.09.2020 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі №911/940/20 у розмірі 3 153,00 грн.

У вказаному клопотанні апелянт просив також поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі №911/940/20, обґрунтовуючи це тим, що повний текст оскаржуваного рішення було отримано скаржником засобами поштового зв`язку 17.08.2020 (про що свідчить копія конверту та копія першої сторінки рішення, додані до клопотання).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2020 поновлено Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі №911/940/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі №911/940/20, розгляд апеляційної скарги, враховуючи частину 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), оскільки предметом розгляду у справі №911/940/20 є вимоги про стягнення 53 448,26 грн, а відтак вказана справа відноситься до малозначних в розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 12 та частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України.

У матеріалах справи наявні належні докази повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

27.10.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УкрОПТ «Мастер-енерго» (споживач) було укладено Договір постачання природного газу №1803/1617-БО-17 (далі, Договір №1803/1617-БО-17), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 3.1. Договору №1803/1617-БО-17 постачальник передає споживачу газ у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та в пунктах приймання - передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему. Право власності на газ переходить від постачальника до споживача в пунктах приймання - передачі. Після переходу права власності на газ споживач несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ.

Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (пункт 3.3. Договору №1803/1617-БО-17).

За змістом пункту 3.4. Договору №1803/1617-БО-17 не пізніше 7-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, споживач зобов`язується надати постачальнику завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом із копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором); підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Постачальник не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмового повідомляє про причини такого непідписання акта (пункт 3.6. Договору №1803/1617-БО-17).

Відповідно до пункту 6.1. Договору №1803/1617-БО-17 оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно пункту 8.1. Договору №1803/1617-БО-17 за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

За змістом пункту 8.2. Договору №1803/1617-БО-17 у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У пункті 12.1. Договору №1803/1617-БО-17 сторони погодили, що він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації газу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

У подальшому до Договору №1803/1617-БО-17 були укладені додаткові угоди №1 від 28.10.2016, №2 від 22.11.2016, №3 від 30.12.2016, №4 від 23.01.2017.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 №1044 «Питання акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №226 було змінено тип Компанії на приватне акціонерне товариство та змінено найменування Компанії, а саме повне найменування українською мовою - акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», скорочене українською мовою - НАК «Нафтогаз України».

На виконання умов Договору №1803/1617-БО-17 позивач передав у власність ТОВ «УкрОпт «Мастер-Енерго» у жовтні-листопаді 2016 року природний газ на загальну суму 139 762,45 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 на суму 9 058,58 грн та від 30.11.2016 на суму 130 703,87 грн.

06.11.2018 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивач, Кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю «УкрОПТ «Мастер-енерго» (Первісний боржник) та Управлінням житлово-комунального господарства «Біличі» (відповідач, Новий боржник) укладено Договір №18/2435-БО про переведення боргу, за умовами пункту 1.1. якого за згодою Кредитора Первісний боржник переводить на Нового боржника свій борг, який виник у Первісного боржника перед Кредитором за Договором постачання природного газу від 27.10.2016 №1803/1617-Б0-17 (Зобов`язання), укладеним між Первісним боржником та Кредитором, а Новий боржник приймає на себе борг Первісного боржника у цьому Зобов`язанні та замінює первісного боржника у Зобов`язанні.

Згідно з пунктом 2.1. Договору про переведення боргу сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться до Нового боржника, станом на момент укладення даного Договору дорівнює 139 762,45 грн.

У пункті 3.1. Договору про переведення боргу за цим договором до нового боржника переходять обов`язки Первісного боржника щодо сплати суми боргу, що встановлена у пункті 2.1. статті 2 цього Договору, а також штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків, пов`язаних з невиконанням чи неналежним виконанням Первісним боржником своїх зобов`язань за Договором постачання природного газу від 27.10.2016 №1803/1617-БО-17.

Новий боржник зобов`язується перерахувати грошові кошти у сумі, зазначеній у статті 2 цього Договору, в порядку та на умовах, визначених Договором постачання природного газу від 27.10.2016 №1803/1617-БО-17 (пункт 3.2. Договору про переведення боргу).

Згідно пункту 3.4. Договору про переведення боргу Новий боржник має право висувати проти вимог Кредитора всі заперечення, засновані на відносинах між Кредитором і Первісним боржником.

Відповідно до пункту 4.1. Договору про переведення боргу Новий боржник несе відповідальність за прострочення виконання зобов`язання у розмірах, передбачених Договором постачання природного газу від 27.10.2016 №1803/1617-БО-17.

Договір про переведення боргу набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення їх підписів печатками Сторін, Договір діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за договором (пункт 6.1. Договору про переведення боргу).

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач зазначає, що оплату за переданий газ ТОВ «УкрОПТ «Мастер-енерго» здійснювало несвоєчасно та не виконало зобов`язання у визначений Договором строк, що, враховуючи укладений Договір про переведення боргу, є підставою для стягнення із відповідача штрафних санкцій.

Із урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу перед позивачем за Договором постачання природного газу, розмір нарахованої пені за зобов`язаннями жовтня-листопада 2016 року згідно умов Договору складає 14 628,10 грн, а 3% річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 Цивільного кодексу України 7 857,22 грн та 30 962,94 грн відповідно.

Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідно до пункту 2.1. Договору про переведення боргу сума боргу, яка переводиться на Нового боржника на момент укладення відповідного Договору складала 139 762,45 грн і не змінювалась в установленому порядку жодною додатковою угодою. За Договором про переведення боргу відповідач свій обов`язок виконав та невідкладно сплатив суму переведеного боргу. Відповідач стверджував, що стосовно переведеного боргу прострочення оплати не допускав, а щодо відповідальності за прострочення виконання зобов`язань Первісним боржником, то така відповідальність не була застосована та обрахована і за Договором переведення боргу не передавалась на Нового боржника і ним не приймалась. Відповідач наголошував, що не дивлячись на цілковиту обізнаність позивача з фактами прострочення Первісним божником зобов`язань, відповідні штрафні санкції на момент переведення боргу не були застосовані, не нараховувались і не переводились на Нового боржника і ним не приймались. Також відповідач посилався на пропуск позивачем строків спеціальної позовної давності для стягнення неустойки.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне.

За своєю правовою природою укладений 27.10.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УкрОПТ «Мастер-енерго» Договір №1803/1617-БО-17 є договором поставки.

У відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За умовами пункту 3.3. Договору №1803/1617-БО-17 приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось відповідачем, позивачем на виконання умов Договору №1803/1617-БО-17 поставлено ТОВ «УкрОпт «Мастер-Енерго» у жовтні-листопаді 2016 року природний газ на загальну суму 139 762,45 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 на суму 9 058,58 грн та від 30.11.2016 на суму 130 703,87 грн, підписаними постачальником та споживачем без будь-яких зауважень та заперечень і скріплені їх печатками.

За змістом частин 1-3 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Як уже зазначалось, згідно пункту 6.1. Договору №1803/1617-БО-17 оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

ТОВ «УкрОпт «Мастер-Енерго» не здійснило оплату природного газу, отриманого у жовтні-листопаді 2016 року, у строки, встановлені пунктом 6.1. Договору №1803/1617-БО-17.

За змістом статті 520 Цивільного кодексу України за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу).

Згідно статті 521 Цивільного кодексу України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу, згідно яких правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Так, як уже встановлено судом вище, 06.11.2018 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивач, Кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю «УкрОПТ «Мастер-енерго» (Первісний боржник) та Управлінням житлово-комунального господарства «Біличі» (відповідач, Новий боржник) було укладено Договір №18/2435-БО про переведення боргу, за умовами пункту 1.1. якого за згодою Кредитора Первісний боржник переводить на Нового боржника свій борг, який виник у Первісного боржника перед Кредитором за Договором постачання природного газу від 27.10.2016 №1803/1617-Б0-17 (Зобов`язання), укладеним між Первісним боржником та Кредитором, а Новий боржник приймає на себе борг Первісного боржника у цьому Зобов`язанні та замінює первісного боржника у Зобов`язанні.

Згідно з пунктом 2.1. Договору про переведення боргу сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться до Нового боржника, станом на момент укладення даного Договору дорівнює 139 762,45 грн.

Відповідно до пункту 3.2. Договору про переведення боргу Новий боржник зобов`язується перерахувати грошові кошти у сумі, зазначеній у статті 2 цього Договору, в порядку та на умовах, визначених Договором постачання природного газу від 27.10.2016 №1803/1617-БО-17.

Із наданих позивачем до матеріалів справи виписки НАК «Нафтогаз України» по підприємству «Біличі УЖКГ» за період з 01.11.2018 по 30.11.2019 та банківської виписки по особовому рахунку НАК «Нафтогаз України» за 09.11.2018, вбачається, що оплата основного боргу за Договором постачання природного газу від 27.10.2016 №1803/1617-Б0-17 у сумі 139 762,45 грн була здійснена Новим боржником на підставі Договору про переведення боргу 09.11.2018.

Позивач у позовній заяві та апеляційній скарзі зазначає, що оплату за переданий газ ТОВ «УкрОПТ «Мастер-енерго» здійснювало несвоєчасно та не виконало зобов`язання у визначений Договором строк, що, враховуючи умови пункту 4.1. Договору про переведення боргу, згідно якого Новий боржник несе відповідальність за прострочення виконання зобов`язання у розмірах, передбачених Договором постачання природного газу від 27.10.2016 №1803/1617-БО-17, є підставою для стягнення із відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно долученого позивачем до позовної заяви розрахунку суми позову, розмір нарахованої пені за зобов`язаннями жовтня-листопада 2016 року складає 14 628,10 грн, 3% річних - 7 857,22 грн, інфляційні втрати - 30 962,94 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві на позовну заяву наголошував на тому, що позивачем станом на дату укладення Договору про переведення боргу відповідальність за прострочення виконання зобов`язань Первісним боржником не була застосована та обрахована і за Договором переведення боргу не передавалась на Нового боржника і ним не приймалась, відтак, відсутні підстави для стягнення із відповідача нарахованих позивачем сум пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Оцінюючи вказані доводи сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, укладаючи Договір про переведення боргу, сторони у пункті 4.1. останнього погодили, що Новий боржник несе відповідальність за прострочення виконання зобов`язання у розмірах, передбачених Договором постачання природного газу від 27.10.2016 №1803/1617-БО-17.

Пунктом 3.1. Договору про переведення боргу передбачено, що за цим договором до Нового боржника переходять обов`язки Первісного боржника щодо сплати суми боргу, що встановлена у пункті 2.1. статті 2 цього Договору, а також штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків, пов`язаних з невиконанням чи неналежним виконанням Первісним боржником своїх зобов`язань за Договором постачання природного газу №1803/1617-БО-17 від 27.10.2016.

Отже, сторони Договору про переведення боргу, керуючись принципом свободи договору, зокрема, вільним волевиявленням щодо погодження умов договору, передбаченим статтями 6, 627 Цивільного кодексу України, встановили, що відповідач крім сплати основної заборгованості первісного кредитора взяв на себе відповідальність за прострочення виконання зобов`язання у розмірах, передбачених Договором постачання природного газу від 27.10.2016 №1803/1617-БО-17, а саме у вигляді штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків, пов`язаних з невиконанням чи неналежним виконанням Первісним боржником своїх зобов`язань за Договором постачання природного газу.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відтак, укладаючи Договір переведення боргу, відповідач (Новий боржник) надав згоду нести відповідальність за попереднього боржника за прострочення виконання зобов`язань у розмірах, передбачених Договором постачання природного газу від 27.10.2016 №1803/1617-БО-17.

Висновки суду першої інстанції про те, що на відповідача згідно Договору №18/2435-БО не переводилось зобов`язання зі сплати відповідальності за порушення Первісним боржником зобов`язань за Договором постачання природного газу спростовуються вищенаведеними умовами Договору про переведення боргу №18/2435-БО від 06.11.2018.

Аналогічних висновків щодо покладення на відповідача зобов`язання крім сплати основної заборгованості первісного кредитора також сплатити штрафні санкції, інфляційні втрати та відсотки, пов`язані з невиконанням або неналежним виконанням первісним боржником своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу, за наслідками укладення аналогічного договору про переведення боргу, дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 05.03.2019 у справі №923/536/18.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно пункту 8.1. Договору №1803/1617-БО-17 за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Судом встановлено, що у відповідача на час звернення з даним позовом до суду відсутня основна заборгованість за Договором про переведення боргу, сума основного боргу була сплачена відповідачем 09.11.2018.

Водночас, як було передбачено пунктом 6.1. Договору №1803/1617-БО-17 остаточний розрахунок за фактично переданий газ мав здійснюватись до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Тобто, оплата за отриманий від позивача природний газ у жовтні 2016 року в сумі 9 058,58 грн мала бути здійснена по 25.11.2016 включно.

Оплата за отриманий природний газ від позивача у листопаді 2016 року в сумі 130 703,87 грн мала бути здійснена по 26.12.2016 включно (враховуючи, що 25.12.2016 вихідний день - субота).

Отже, здійснена відповідачем 09.11.2018 оплата основного боргу здійснена з порушенням строків, визначених умовами Договору постачання природного газу, що у відповідності до положень пунктів 3.1., 4.1. Договору про проведення боргу є підставою для застосування до відповідача як Нового боржника відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за Договором постачання природного газу.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За змістом пункту 8.2. Договору №1803/1617-БО-17 у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Так, позивач за прострочення строків оплати поставленого природного газу, керуючись пунктом 8.2. Договору №1803/1617-БО-17, нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 14 628,10 грн, з яких 942,82 грн пені, нарахованої за зобов`язаннями жовтня 2016 року (9 058,58 грн) за період з 26.11.2016 по 25.05.2017, та 13 685,28 грн пені, нарахованої за зобов`язаннями листопада 2016 року (130 703,87 грн) за період з 27.12.2016 по 26.06.2017.

Колегія суддів, здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку пені, вважає його арифметично вірним, здійсненим із урахуванням умов Договору №1803/1617-БО-17 та положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Водночас, правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості, врегульовано статтею 625 Цивільного кодексу України, за змістом якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 зазначеного Кодексу, згідно з яким нарахування процентів безпосередньо пов`язано із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього ж Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц).

Позивачем заявлені до стягнення із відповідача 3% річних у загальній сумі 7 857,22 грн, з яких 530,79 грн за період з 26.11.2016 по 08.11.2018, нарахованих за зобов`язаннями жовтня 2016 року (9 058,58 грн), та 7 326,43 грн за період з 27.12.2016 по 08.11.2018, нарахованих за зобов`язаннями листопада 2016 року (130 703,87 грн), а також інфляційні втрати у загальній сумі 30 962,94 грн, з яких за зобов`язаннями жовтня 2016 року 2 099,92 грн та за зобов`язаннями листопада 2016 року 28 863,02 грн.

Колегія суддів, здійснивши перевірку наведених позивачем розрахунків 3% та інфляційних втрат, зазначає, що останні є арифметично вірними, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності, яка була викладена у відзиві на позовну заяву, остання підлягає відхиленню судом апеляційної інстанції, оскільки пунктом 10.3. Договору постачання природного газу сторони визначили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років. Відтак, оскільки на відповідача, як на Нового боржника було покладено, у тому числі, відповідальність за невиконання Первісним боржником зобов`язань згідно умов Договору постачання природного газу, а позов про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних за зобов`язаннями жовтня-листопада 2016 року подано до суду 13.04.2020 (згідно відмітки Укрпошта Експрес на конверті), строк позовної давності щодо заявлених позивачем у даній справі вимог не був пропущений останнім, що є підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги у даній справі (із урахуванням уточнення пункту 2 прохальної частини позову, яке викладене у заяві про усунення недоліків позовної заяви) підлягають задоволенню в повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача, а рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у даній справі таким, що підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

При цьому, вимога апеляційної скарги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 8 478,37 грн оцінюється судом як технічна описка, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем було уточнено суму 3% річних, заявлених до стягнення, та вказано, що вона становить 7 857,22 грн. Саме така сума врахована позивачем при зазначенні загальної суми заборгованості - 53 448,26 грн.

Судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі №911/940/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі №911/940/20 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління житлово-комунального господарства «Біличі» (08298, Київська обл., місто Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Меблева, буд. 11-А; ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6; ) 14 628 (чотирнадцять тисяч шістсот двадцять вісім) грн 10 коп пені, 7 857 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят сім) грн 22 коп 3% річних, 30 962 (тридцять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) грн 94 коп інфляційних втрат, 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп судового збору за подання позовної заяви та 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн 00 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ. Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №911/940/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді М.Л. Яковлєв

Т.І. Разіна