ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2020 р. Справа№ 910/22280/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Поляк О.І.

при секретарі судового засідання Бовсуновській Ю.В.,

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від відповідачів - представники не прибули,

розглянувши апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2015 у справі №910/22280/15 (суддя Мельник В.І.) за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій», приватного підприємства «Агрофірма «Росія», товариства з обмеженою відповідальністю «Гофра Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтер Нафта», товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Зерно України» про стягнення 62 889 573,95 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до сільськогосподарського товариства «Обрій», приватного підприємства «Агрофірма «Росія», товариства з обмеженою відповідальністю «Гофра Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтер Нафта», товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Зерно України» про стягнення 62 889 573,95 грн.

Позов обґрунтований неналежним виконанням першим відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення сум кредиту та сплати процентів за користування кредитом згідно договору №ВКЛ-2016865/1 від 10.06.2013, у зв`язку з чим, позивач просить суд солідарно стягнути з боржника та поручителів 62 889 573,95 грн., з яких: 47 552 402,89 грн. (2 028 035,93 доларів США) основної заборгованості за кредитом, 6 511 422,18 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 7 855 266,42 грн. (335 014,88 доларів США) заборгованості по сплаті процентів, 970 482,46 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2015 позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено; стягнуто солідарно з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій», приватного підприємства «Агрофірма «Росія», товариства з обмеженою відповідальністю «Гофра Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтер Нафта», товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Зерно України» на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 47 552 402,89 грн. (еквівалентно 20 280 35,93 доларів США) основної заборгованості за кредитом, 6 511 422,18 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 7 855 266,42 грн. (еквівалентно 335 014,88 доларів США) заборгованості по сплаті процентів, 970 482,46 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів; стягнуто солідарно з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій», приватного підприємства «Агрофірма «Росія», товариства з обмеженою відповідальністю «Гофра Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтер Нафта», товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Зерно України» в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73 080,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Обрій» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2015 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовити повністю.

Апелянт не погоджується з наявною заборгованістю за кредитним договором №ВКЛ-2016865/1 від 10.06.2013, посилаючись на те, що зобов`язання СТОВ «Обрій» перед банком за вказаним договором є припиненим у зв`язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №26/02 від 26.02.2015.

Сторони не скористалися правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Так, повідомленнями про вручення поштового відправлення підтверджується отримання позивачем, відповідачами 1, 2 ухвали суду про призначення справи до розгляду на 07.12 2020.

Відповідно до частин 3, 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвала про призначення даної справи до розгляду, направлена відповідачу 3, була повернута органом поштового зв`язку з посиланням на вибуття адресата.

В свою чергу, від відповідачів 4, 5 кореспонденція суду повернулася з відміткою органу поштового зв`язку про відсутність адресата за вказаною адресою.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутніми у даному судовому засіданні від сторін до суду не надійшло.

Враховуючи належне повідомлення вказаних осіб, а також з урахуванням того, що неявка їх представників в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, остання розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (кредитор) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Обрій» (позичальник) 10.06.2013 було укладено договір кредитної лінії №ВКЛ- 2016865/1, що діє зі змінами та доповненнями (далі - кредитний договір).

Пунктом 1.1 кредитного договору встановлено, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, (далі за текстом кожна частина окремо - «Транш», а у сукупності Транші»), на умовах визначених договором, в межах не відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 2 029 000,00 дол. США, зі сплатою плати за користуванням кредитом у розмірі:

- 25% річних за користування кредитом (Траншем), наданим у гривні;

- 14 % річних за користування кредитом (Траншем), наданим у доларах США;

та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 27.02.2017 року включно.

У випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків кредиту, визначених кредитним договором, позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п. 4.1 кредитного договору).

Згідно п. 2.7 кредитного договору, сплата відсотків здійснюється в валюті наданого кредиту в наступному порядку:

- проценти нараховані та несплачені за період з січня 2014 року по липень 2014 року включно, сплачуються до 10.12.2014 року в повній сумі;

- проценти нараховані за період з серпня 2014 року по листопад 2014 року включно, сплачується, щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти в сумі 50,00 доларів США;

- проценти нараховані та несплачені за період с серпня 2014 року по листопад 2014 року, сплачуються до 10.12.2014 року в повній сумі;

- проценти, нараховані за період з грудня 2014 року, сплачується в повній сумі щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти та в повній сумі у день повного погашення заборгованості за кредитним договором.

У пункті 5.3 кредитного договору сторони домовились, що невиконання або неналежне виконання (прострочення виконання тощо) позичальником будь-якого свого зобов`язання за цим договором, за будь-якими іншими договорами, що укладені із позичальником та кредитором, є подіями, при настанні яких припиняється кредитування кредитором позичальника, а позичальник здійснює дострокове повернення отриманого кредиту, сплачує кредитору проценти за користування кредитом, комісії та можливі штрафні санкції.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено наступні договори поруки:

- договір поруки №П-2016865/1/S3 від 10.06.2013, укладений між ПП «Агрофірма «Росія», СТОВ «Обрій» та АТ «Дельта Банк»;

- договір поруки №П-2016865/1 від 10.06.2013, укладений між ТОВ «Гофра України», СТОВ «Обрій» та АТ «Дельта Банк»;

- договір поруки №П-2016865/1/S1 від 10.06.2013 укладений між ТОВ «Торговий дім «Інтер-Нафта», СТОВ «Обрій» та АТ «Дельта Банк»;

- договір поруки №П-2016865/1/S2 від 10.06.2013, укладений між ТОВ «Торговий дім «Зерно України», СТОВ «Обрій» та АТ «Дельта Банк».

За умовами договорів поруки поручителі зобов`язалися перед кредитором, у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником, зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних інших санкцій та пені.

Згідно п. 3.4.1 договорів поруки кредитор має право у разі невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов`язання звернути стягнення на все майно поручителя та/або позичальника, як солідарних боржників, згідно чинного законодавства України.

Як зазначає позивач, він у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику грошові кошти на визначених договором умовах, що підтверджується меморіальними ордерами.

В свою чергу, позичальник - СТОВ «Обрій» не виконує умови кредитного договору, систематично порушуючи строки повернення кредиту.

У зв`язку з викладеним, позивач звертався до першого відповідача, а також до поручителів (відповідачі 2-5) з претензіями, в яких вимагав погасити кредитну заборгованість за договором.

Однак, вимоги претензії залишено без відповіді та задоволення.

Враховуючи наявність непогашеної заборгованості за кредитним договором, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість та нараховану пеню, загалом у розмірі 62 889 573,95 грн.

Як вже зазначалось, судом першої інстанції позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з позицією суду щодо обґрунтованості позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Згідно статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Спір у даній справі стосується вирішення питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №ВКЛ-2016865/1 від 10.06.2013.

Перший відповідач заперечуючи проти позовних вимог, посилається на те, що зобов`язання боржника перед кредитором, які випливали з кредитного договору №ВКЛ-2016865/1 від 10.06.2013, припинились зарахуванням зустрічних однорідних вимог на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №26/02 від 26.02.2015.

В ході здійснення апеляційного провадження, від позивача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги у справі №910/23599/15, предметом розгляду якої є позовні вимоги СТОВ «Обрій» до ПАТ «Дельта Банк» про визнання припиненими, зокрема, зобов`язань СТОВ «Обрій» перед банком за договором про відкриття кредитної лінії №ВКЛ-2016865/1 від 10.06.2013 та зобов`язань поручителів за договорами поруки, укладеними в забезпечення виконання позичальником вказаного кредитного договору.

Обґрунтовуючи подане клопотання, позивач зазначив, що оскільки спір у справі №910/23599/15 стосується встановлення обставин правомірності заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №26/02 від 26.02.2015, на підставі якої СТОВ «Обрій» вважає, що його зобов`язання за кредитним договором №ВКЛ-2016865/1 від 10.06.2013 є припиненими, відтак розгляд справи №910/22280/15 є неможливим без вирішення питання про те, чи припинилися зобов`язання СТОВ «Обрій» перед банком, які є предметом розгляду даної справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 задоволено клопотання позивача та зупинено апеляційне провадження у справі №910/22280/15 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ПАТ «Дельта Банк» на постанову Київського апеляційного господарського суду 15.06.2016 у справі №910/23599/15.

Як встановлено колегією суддів, постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2016 у справі №910/23599/15 касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задоволено. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 та рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі №910/23599/15 скасовано. Справу №910/23599/15 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 у справі №910/23599/15 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 у справі №910/23599/15 апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» на рішення Господарського суду міста Києва від 15 листопада 2017 року у справі №910/23599/15 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 15 листопада 2017 року у справі №910/23599/15 залишено без змін.

Постанова Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 у справі №910/23599/15 набрала законної сили та не була оскаржена в касаційному порядку.

За результатом нового розгляду справи №910/23599/15 суди дійшли висновку про відсутність правових підстав для визнання припиненими зобов`язань СТОВ «Обрій» за договорами кредитної лінії №ВКЛ-2016865/1, №НКЛ-2016865 від 10.06.2013 та договорами, які були укладені в забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами, та відмову в задоволенні позовних вимог СТОВ «Обрій».

Так, зокрема, апеляційний суд виходив з того, що оскільки позивачем не доведено, що строк виконання зобов`язань по договорам банківських вкладів настав на момент укладення договору про відступлення права вимоги та подання заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, відтак за висновком колегії суддів, право позивача на припинення зобов`язань за кредитними договорами, а також договорами забезпечення внаслідок направлення заяви про зарахування зустрічних вимог не виникло, а відповідно не може бути порушено та, відповідно, захищено у судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, обставини, встановлені вищезазначеними судовими рішеннями у справі №910/23599/15, є преюдиціальними і повторного доказування не потребують.

Отже, встановленими обставинами у справі №910/23599/15 спростовуються доводи першого відповідача щодо припинення його зобов`язань за договором №ВКЛ-2016865/1 від 10.06.2013 зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а відтак, відхиляються колегією суддів за безпідставністю.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №ВКЛ-2016865/1 від 10.06.2013, надавши позичальнику грошові кошти на визначених договором умовах, що підтверджується меморіальними ордерами.

Проте, перший відповідач, як позичальник, свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування не виконав, внаслідок чого заборгованість за кредитом за договором становить 62 889 573,95 грн., з яких: 47 552 402,89 грн. (2 028 035,93 доларів США) основної заборгованості за кредитом, 6 511 422,18 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 7 855 266,42 грн. (335 014,88 доларів США) заборгованості по сплаті процентів, 970 482,46 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів.

Як вже вказувалося, виконання зобов`язань позичальника було забезпечено порукою приватного підприємства «Агрофірма «Росія», товариства з обмеженою відповідальністю «Гофра Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтер Нафта», товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Зерно України».

Приписами статті 541 Цивільного кодексу України встановлено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, визначених договором або законом.

Відповідно до частини першої ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Частиною другою ст. 543 Цивільного кодексу України встановлено, що солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ст. 553 Цивільного кодексу України).

Приписами ст. 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, поручитель за договором поруки несе відповідальність перед кредитором за невиконання боржником основного зобов`язання як солідарний боржник, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а кредитор має право вимагати виконання основного зобов`язання як від боржника і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо, при цьому у разі пред`явлення таких вимог до поручителя останній відповідає в межах взятих на себе зобов`язань перед кредитором.

За умовами договорів поруки №П-2016865/1/S3 від 10.06.2013, №П-2016865/1 від 10.06.2013, №П-2016865/1/S1 від 10.06.2013, №П-2016865/1/S2 від 10.06.2013 поручителі зобов`язалися перед кредитором, у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних інших санкцій та пені.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачами зобов`язання щодо повернення суми кредиту 47 552 402,89 грн. своєчасно виконано не було.

Крім того, відповідачами не виконано зобов`язання щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом в сумі 7 855 266,42 грн.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитом в сумі 47 552 402,89 грн. та заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 7 855 266,42 грн.

Окрім цього, у зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань за договором позивач нарахував пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 6 511 422,18 грн. та пеню за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 970 482,46 грн., вимога про стягнення якої була задоволена судом першої інстанції в повному обсязі, з чим колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків кредиту, визначених кредитним договором, позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Враховуючи те, що відповідачами було допущено прострочення виконання грошового зобов`язання в частині своєчасної сплати кредитних коштів та відсотків за їх користування, позивачем обґрунтовано нараховано пеню загалом у сумі 7 481 904,64 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо обґрунтованості та задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на першого відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2015 у справі №910/22280/15 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - першого відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 11.12.2020 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

О.І. Поляк