ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.12.2020 Справа № 914/3163/20

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І.

розглянув заяву Приватного підприємства «Люкс Бухгалтерія», м. Львів, про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тір-Ойл», м. Львів, заборгованості в сумі 37 000,00 грн. заборгованості та 830,22 грн. 3 % річних по договору на інформаційно-консультаційні послуги по бухгалтерському обслуговуванню господарської діяльності № 04-12-2019/1 від 04.12.2019 року.

04.12.2020 року до Господарського суду Львівської області надійшла заява Приватного підприємства «Люкс Бухгалтерія» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тір-Ойл» заборгованості в сумі 37 000,00 грн. заборгованості та 830,22 грн. 3 % річних по договору на інформаційно-консультаційні послуги по бухгалтерському обслуговуванню господарської діяльності № 04-12-2019/1 від 04.12.2019 року.

Розглянувши подану заяву, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення у зв`язку з наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Однак, разом з цим, Господарським процесуальним кодексом України встановлено певні вимоги до заяви про видачу судового наказу. Так, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України підставою для відмови у видачі судового наказу може бути та обставина, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, як вбачається із поданої заяви, заборгованість, заявлена до стягнення, виникла внаслідок порушення, за твердженнями заявника, умов договору на інформаційно-консультаційні послуги по бухгалтерському обслуговуванню господарської діяльності № 04-12-2019/1 від 04.12.2019 року. На підтвердження виникнення заборгованості у розмірі 37 000,00 грн. долучено відповідний договір зберігання, акти надання послуг № 115 від 30.09.2020 року на суму 3 000,00 грн., № 101 від 31.08.2020 року на суму 3 000,00 грн., № 87 від 31.07.2020 року на суму 3 000,00 грн., № 59 від 29.05.2020 року на суму 3 000,00 грн., № 46 від 30.04.2020 року на суму 3 000,00 грн., № 34 від 31.03.2020 року на суму 10 000,00 грн., а також скріншот сторінки електронної пошти по надіслання 29.05.2020 року повідомлення про наказне провадження.

Суд звертає увагу, що відповідно до договору (п. 2.2.8) замовник зобов`язався приймати та своєчасно оплачувати результат виконання цього договору згідно з його умовами незалежно від фінансових результатів діяльності замовника. Відповідно до п. 5.1 договору погоджено, що замовник сплачує виконавцю за надання послуг, передбачених п. 1.1, 2.1 договору, суму винагороди, яка становить 10 000,00 грн. Водночас, відповідно до п. 5.4 договору оплата послуг виконавця здійснюється щомісячно авансовим платежем за поточний місяць протягом п`яти робочих днів із дати отримання замовником рахунку до оплати. А відповідно до п. 5.5 договору акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) надаються замовнику в термін до 2-го числа місяця, наступного за звітним. Один підписаний примірник акту у найкоротший термін повертається виконавцю. І відповідно до п. 6.2 договору за надані послуги виконавець надає замовнику акт виконаних робіт щомісяця.

Так, до заяви долучено лише односторонньо (зі сторони виконавця) підписані акти наданих послуг на загальну суму 35 000,00 грн. Лише такі документи, підписані лише заявником, з урахуванням погоджених сторонами договору умов та за відсутності доказів надіслання чи іншим способом вручення актів замовнику, за відсутності рахунків на оплату та доказів їх надіслання чи вручення замовнику, не підвереджують настання у боржника обов`язку сплати вказаної у заяві суми 37 000,00 грн. та не підтверджують настання строку виконання обов`язку з оплати наданих послуг. Заявляючи вимоги про стягнення 37 000,00 основного боргу та подаючи непідписані зі сторони замовника акти без доказів їх надіслання замовнику, заявник у заяві не зазначає жодних пояснень щодо таких обставин непідписання актів зі сторони замовника, відсутності інших доказів, передбачених договором, щодо розрахунку суми основного боргу у співвідношенні із наданими актами.

Також суд не визнає доведеною обставину надіслання боржнику повідомлення про наказне провадження, оскільки не обгрунтовано, чому таке надіслане на вказану електронну адресу, кому така належить та яким чином сторони договору погодили обмін інформацією засобами електронного зв`язку.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що до заяви про видачу судового наказу не долучено документів, які б підтверджували виникнення у заявника права на отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тір-Ойл» заборгованості в сумі 37 000,00 грн. заборгованості та 830,22 грн. 3 % річних по договору на інформаційно-консультаційні послуги по бухгалтерському обслуговуванню господарської діяльності № 04-12-2019/1 від 04.12.2019 року.

Одночасно суд звертає увагу заявника, що згідно з ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 147, 150, 151, 152, 153 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви Приватного підприємства «Люкс Бухгалтерія» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тір-Ойл» 37 000,00 грн. боргу та 830,22 грн. 3 % річних по договору на інформаційно-консультаційні послуги по бухгалтерському обслуговуванню господарської діяльності № 04-12-2019/1 від 04.12.2019 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в апеляційному порядку, визначеному ст. ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.І. Матвіїв