ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.12.2020, м.Львів, вул.Личаківська,128 Справа № 914/1920/18

Господарський суд Львівської області в складі судді Бортник О.Ю., за участі секретаря судового засідання Толочко І.І. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за заявою: Заступника керівника Волинської обласної прокуратури про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання

у справі № 914/1920/18

за позовом: Заступника прокурора Волинської області, м. Луцьк, поданого в інтересах держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ,

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю Львівська автобаза № 1, м. Львів,

про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 33746,41 грн.

За участю представників сторін:

Від прокуратури: Леонтьєва Н.Т. прокурор,

Від позивача: не з`явився,

Від відповідача : не з`явився.

Встановив: На адресу Господарського суду Львівської області надійшла заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу від 15.02.2019р. у справі № 914/1920/18 (бланк наказу 049548) до виконання. Заяву подано заступником керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Державної служби України з безпеки на транспорті.

Заява мотивована тим, що 15.02.2019р. на примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 22.01.2019р. у справі № 914/1920/18 видано наказ про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська автобаза № 1» на користь Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 33746,41 грн. Вказаний наказ Господарським судом Львівської області скеровано на адресу Державної служби України з безпеки на транспорті та отримано нею 18.03.2019р. Однак Державною службою України з безпеки на транспорті, у строки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», наказ до виконання не пред`явлено.

26.07.2019р. Державною службою України з безпеки на транспорті подано заяву до Господарського суду Львівської області про поновлення строку для пред`явлення до виконання наказу у справі № 914/1920/18. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.08.2019р. у задоволенні згаданої заяви відмовлено.

Заявник вказує на те, що Прокуратурі Волинської області про факт пропуску стягувачем строків для пред`явлення наказу від 15.02.2019р. у справі № 914/1920/18 до виконання (бланк наказу №049548) стало відомо лише з листа Прокуратури Львівської області від 05.08.2019р.

Прокурор зазначає, що внаслідок службового розслідування, проведеного з вересня 2019 р. по липень 2020р., встановлено осіб, винних у вчиненні дисциплінарного проступку щодо прояву бездіяльності при пред`явленні до виконання наказу про примусове виконання судового рішення про стягнення з ТзДВ «Львівська автобаза № 1» плати за проїзд у розмірі 33746.41 грн. та його втрати.

На думку заявника, оригінал наказу про примусове виконання судового рішення (бланк наказу 049548) про стягнення з ТзДВ «Львівська автобаза № 1» плати за проїзд у розмірі 33746,41 грн. посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Львівській області не пред`явлено до виконання, а в подальшому втрачено через неналежне виконання останніми своїх посадових обов`язків.

Заявник стверджує, що причиною тривалого незвернення до суду Волинської обласної прокуратури, як органу, уповноваженого звертатися до суду в інтересах інших осіб, із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання була об`єктивна необхідність з`ясувати обставини місцезнаходження оригіналу виконавчого документа, а також підтвердити факт бездіяльності посадових осіб Укртрансбезпеки щодо захисту інтересів держави при виконанні судового рішення.

Тому заявник просить суд поновити строк для пред`явлення до виконання наказу у справі № 914/1920/18, виданого Господарським судом Львівської області 15.02.2019р. (бланк наказу 049548), а причини пропуску такого визнати поважними.

Ухвалою від 03.12.2020р. суд прийняв заяву до розгляду та призначив судове засідання на 09.12.2020р.

В судове засідання Державна служба України з безпеки на транспорті та ТзДВ «Львівська автобаза № 1 явки представників не забезпечили.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, дослідивши докази, які мають значення для розгляду заяви, суд дійшов висновку, що ця заява підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.01.2019р. у справі №914/1920/18 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська автобаза № 1» на користь Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 33746,41 грн.

На примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 22.01.2019р. судом 15.02.2019р. видано наказ.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.08.2019р. у задоволенні заяви Державної служби України з безпеки на транспорті про поновлення строку на пред`явлення до виконання наказу у справі № 914/1920/18 відмовлено, зокрема, і з тих підстав, що позивачем не підтверджено належними та достатніми доказами обставини неможливості пред`явлення ним до виконання наказу.

Згідно з відомостями, які мітяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Прокуратура Волинської області змінила назву на Волинську обласну прокуратуру.

З 17.09.2019р. по 22.07.2020р. Прокуратурою Волинської області здійснено перевірку обставин, пов`язаних з розшуком виконавчого документа, виданого Господарським судом Львівської області на примусове виконання рішення суду у справі № 914/1920/18 про стягнення 33746,41грн.

У результаті такої перевірки виявлено, що бездіяльність при пред`явленні до виконання наказу про примусове виконання судового рішення про стягнення з ТзДВ «Львівська автобаза № 1» плати за проїзд у розмірі 33746,41 грн. та його втрата зумовлені вчиненням винного дисциплінарного проступку службовими особами Управління Укртрансбезпеки у Львівській області (начальник відділу позовної та претензійної роботи Управління нормативно-правового забезпечення Укртрансбезпеки, головний спеціаліст (юрист) та діловод Управління Укртрансбезпеки у Львівській області). Вказані особи звільнені. Перевіркою встановлено, що оригінал наказу про примусове виконання рішення про стягнення з ТзДВ «Львівська автобаза № 1» плати за проїзд у розмірі 33746,41 грн. посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Львівській області не пред`явлено до виконання через неналежне виконання ними своїх посадових обов`язків.

Наведені обставини підтверджуються долученими до заяви належно завіреними копіями листів від 17.09.2019р., 09.10.2019р., 26.11.2019р., 20.02.2020р., 26.05.2020р., 22.07.2020р., від 25.09.2019 за №6337/05/15-19, від 17.10.2019 за №6787/05/15-19, від 9.12.2019 за №8304/11/15-19, від 24.04.2020 за №3612/05/15-20, від 15.06.2020 за №4619/05/15-20, від 10.11.2020р. за № 8885/05/15-20.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ч. 1 ст. 327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Приписами ч. 1, 2 ст. 329 ГПК України, визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом справи.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Невиконання судового рішення протирічить інтересам держави і суспільства, підриває основи правосуддя і не сприяє захисту прав учасників судового процесу.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд вважає обгрунтованими посилання прокурора у заяві на рішення "Горнсбі проти Греції", у якому Європейський суд з прав людини наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст. 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (995_690) (див., mutatismutandis, рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21.02.1975 (980_086), серія A, № 18, с. 16 - 18, п. 34 - 36). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". До того ж ЄСПЛ уже прийняв цей 7 принцип у справах щодо тривалості судового провадження (див. останні рішення у справах "Ді Педе проти Італії" (Di Pede v. Italy) та "Заппія проти Італії" (Zappia v. Italy) від 26.09.1996, Reports of Judgments and Decisions 1996-IV, c. 1383 - 1384, n. 20 - 24 та c. 1410 - 1411, n. 16-20 відповідно).

Обґрунтованими є й посилання прокуратури на інші рішення ЄСПЛ, зокрема у справі "Войтенко проти України" від 29.06.2004 (заява № 18966/02), де Суд нагадує свою практику про те, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його, чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (994_535) (див. серед інших джерел, "Бурдов проти Росії" (980_045), заява № 59498/00, параграф 40, ЄСПЛ 2002-ІІІ; "Ясіуньєне проти Латвії", заява №41510/98, параграф 45, 06.03.2003).

Суд погоджується з доводами заступника керівника Волинської обласної прокуратури про те, що встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення будь-яких посадових осіб органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах в інтересах держави, на вчинення чи невчинення дій щодо виконання такого рішення суду. Така залежність від волевиявлення згаданих посадових осіб нівелювала б значення самого права на звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів, у даному випадку - держави.

Поряд з цим, факт непред`явлення Державною службою України з безпеки на транспорті у строки, встановлені Законом, до виконання виконавчого документа через неналежне виконання своїх службових обов`язків його окремими працівниками свідчить про те, що цей орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникли обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів нездійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді (ч. 6 ст.23 названого Закону).

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» прокурор є учасником виконавчого провадження і користується правами сторони виконавчого провадження, як передбачено нормами ст.17 даного Закону.

За таких обставин, суд вважає, що причини пропуску строку пред`явлення наказу від 15.02.2019р. у справі № 914/1920/18 до виконання є поважними, а такий строк підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст.234, 235, 329 Господарськогопроцесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Заяву заступника керівника Волинської обласної прокуратури № 15-2088 вих-20 від 24.11.2020р. про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу від 15.02.2019р. у справі № 914/1920/18 до виконання задоволити.

2.Поновити строк для пред`явлення до виконання наказу у справі № 914/1920/18, виданого Господарським судом Львівської області 15.02.2019р. (бланк наказу 049548) про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська автобаза № 1» на користь Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 33746,41 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в строки та порядку, встановлені Главою 1 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повний текст ухвали складено 10.12.2020р.

Суддя О.Ю. Бортник