ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 Справа № 917/1503/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К."

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СП-Сервер"

про стягнення 46490,28 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СП-Сервер" про стягнення 46490,28 грн. основного боргу за товар згідно договору поставки № 0201-СР/19 від 02.01.2019р.; а також 2102,00 грн. судових витрат.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснює оплату за поставлений товар.

Відповідач відзив на позов суду не надав.

Ухвалою від 12.10.2020 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Зокрема було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов (а.с.147-148).

Ухвала від 12.10.2020 р. вважається врученою відповідачу 20.10.2020р., що підтверджується поштовою довідкою на конверті (а.с.151-153). Отже, останнім днем подачі суду відзиву на позов є 04.11.2020р.

Відповідач відзив на позов суду не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно зі ст.113 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені,- встановлюються судом.

Згідно з ч.8 ст.165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно зі ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У даній справі судом були вчинені такі процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.98).

Ухвалою господарського суду від 18.09.2020р. було залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків (а.с.101-102). Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (а.с. 108-145).

Ухвалою суду від 12.10.2020 року відкрито провадження у справі № 9171503/20, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.147-148).

Про відкриття провадження у справі позивач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 13.10.2020р. про вручення ухвали суду (а.с.149).

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12.10.2020р., надіслана відповідачу на адресу: вул. Гоголя, буд. 110, м. Миргород, Полтавська область, 37600, повернулася до суду з довідкою поштового відділення про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.150-154).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "СП-Сервер" зареєстроване за адресою: вул. Гоголя, буд. 110, м. Миргород, Полтавська область, 37600 (а.с.146).

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, відповідно до ч.7 ст.120, ст.242 ГПК України ухвала суду вважається врученою відповідачу.

Суд також направляв відповідачу ухвалу від 12.10.2020р. на вказану у накладних адресу діяльності: вул. Гоголя, буд. 112, м. Миргород, Полтавська область, 37600 (а.с.155). Проте, це відправлення повернулася до суду з довідкою поштового відділення про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.159-162).

З метою належного повідомлення відповідача про розгляд цієї справи, суд направляв копію ухвали від 12.10.2020р. на адресу засновника відповідача вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.155). Дана ухвала була вручена, що підтверджується поштовим повідомленням від 10.11.2020р. (а.с.158).

Копія ухвали від 12.10.2020р. направлялися судом сторонам на адреси їх електронної пошти, вказані у договорі поставки № 0201-СР/19 від 02.01.2019р. (а.с.157).

На офіційному сайті Судової влади України 22.10.2020 було розміщено відповідне оголошення про розгляд цієї справи (а.с.156).

Суд вчинив всі можливі дії для належного та своєчасного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведе зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, відповідач належно повідомлений про час та місце розгляду даної справи у відповідності до ст. ст. 120, 242 ГПК України.

Господарським судом було створено сторонам належні умови для реалізації їх процесуальних прав.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СП-Сервер" (відповідачем) укладено договір поставки товару № 0201СР/19 від 02.01.2019р. (далі - Договір; а.с.18-21).

Згідно з п. 1.1 Договору позивач (постачальник) зобов`язується поставити та передати у власність покупця (відповідача) лікарські засоби, медичні вироби, харчові продукти для спеціального дієтичного споживання, косметичні засоби (далі - «товар») у кількості, асортименті за цінами і в строки згідно видаткових накладних, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 3.1 Договору товар постачається окремими партіями у відповідності з видатковими накладними сформованих на основі замовлень покупця. Постачальник формує партії товару виходячи із замовленої номенклатури, асортименту, кількості, узгоджених цін та умов оплати. Замовлення покупець здійснює письмово та/або засобами телекомунікаційного зв`язку.

Згідно з п. 3.3 Договору поставка товару здійснюється у визначеному сторонами місці на умовах DDP Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «ІНКОТЕРМС» в діючій редакції (2010).

Згідно з п.3.4 Договору перехід права власності на товар відбувається з моменту фактичної передачі товару в місці поставки у відповідності з п. 3.3. цього Договору. Доказом передачі товару у власність покупця є оформлена належним чином видаткова накладна постачальника, підписана уповноваженими особами сторін, за необхідності засвідчена відбитками печаток/штампів сторін.

Згідно з п.3.5 Договору уповноважені особи, що мають право на одержання товару згідно з договором, зазначені у письмовому повідомленні покупця підписаного керівником та головним бухгалтером.

В п.2.3 Договору вказано уповноважену особу покупця з якості ОСОБА_1 .

Згідно з п. 4.2. Договору покупець оплачує поставлений товар по цінам, які вказані у видаткових накладних/рахунках-фактурах, які є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно п.4.3, 4.3.1 Договору оплата здійснюється шляхом відтермінування платежу в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в строк зазначений у видаткових накладних, але не пізніше 45 календарних днів.

Згідно з п. 4.4 Договору ціни, вказані у видатковій накладній на окрему партію товару, є узгодженими між сторонами і не можуть бути змінені в односторонньому порядку.

Згідно п. 5.1 Договору, договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2019 року (включно), але в будь-якому випадку до повного завершення взаєморозрахунків між сторонами. У разі відсутності за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії договору, від будь-якої із сторін, письмового повідомлення про розірвання договору, термін дії даного договору вважається автоматично продовженим до 31 грудня кожного наступного календарного року включно, без складання додаткових угод до цього договору.

Позивач у позові посилається на те, що на умовах договору він поставив відповідачу товар на загальну суму 46490,28 грн.

В підтвердження вказаних обставин позивач надав суду копії наступних видаткових накладних № МТК471813 від 24.09.2019 на суму 506,41 грн., № МТК490495 від 01.10.2019 на суму 91,13 грн., № МТК490497 від 01.10.2019 на суму 267,65 грн., № МТК490498 від 01.10.2019 на суму 264,12 грн., № МТК490500 від 01.10.2019 на суму 1405,25 грн., № МТК490501 від 01.10.2019 на суму 294,29 грн., № МТК490510 від 01.10.2019 на суму 655,57 грн., № МТК490509 від 01.10.2019 на суму 378,81 грн., № МТК506579 від 08.10.2019 на суму 774,47 грн., № МТК506581 від 08.10.2019 на суму 182,14 грн., № МТК506585 від 08.10.2019 на суму 2937,87 грн., № МТК506588 від 08.10.2019 на суму 653,99 грн., № МТК506591 від 08.10.2019 на суму 161,89 грн., № МТК506592 від 08.10.2019 на суму 288,83 грн., № МТК518542 від 15.10.2019 на суму 15,25 грн., № МТК518543 від 15.10.2019 на суму 77,33 грн., № МТК518544 від 15.10.2019 на суму 233,73 грн., № МТК518547 від 15.10.2019 на суму 530,96 грн., № МТК518548 від 15.10.2019 на суму 67,05 грн., № МТК518549 від 15.10.2019 на суму 38,66 грн., № МТК518552 від 15.10.2019 на суму 1557,72 грн., № МТК518554 від 15.10.2019 на суму 616,51 грн., № МТК518556 від 15.10.2019 на суму 245,03 грн., № МТК536651 від 22.10.2019 на суму 2229,05 грн., № МТК536654 від 22.10.2019 на суму 227,86 грн., № МТК536657 від 22.10.2019 на суму 587,80 грн., № МТК536660 від 22.10.2019 на суму 77,33 грн., № МТК536661 від 22.10.2019 на суму 543,78 грн., № МТК536662 від 22.10.2019 на суму 38,66 грн., № МТК536663 від 22.10.2019 на суму 651,66 грн., № МТК536664 від 22.10.2019 на суму 129,96 грн., № МТК554707 від 29.10.2019 на суму 2482,90 грн., № МТК554708 від 29.10.2019 на суму 229,55 грн., № МТК554709 від 29.10.2019 на суму 245,03 грн., № МТК554710 від 29.10.2019 на суму 38,66 грн., № МТК554706 від 29.10.2019 на суму 136,92 грн., № МТК554711 від 29.10.2019 на суму 413,73 грн., № МТК554716 від 29.10.2019 на суму 1231,55 грн., № МТК554717 від 29.10.2019 на суму 193,32 грн., № МТК554718 від 29.10.2019 на суму 630,81 грн., № МТК588133 від 12.11.2019 на суму 511,51 грн., № МТК588135 від 12.11.2019 на суму 144,36 грн., № МТК588136 від 12.11.2019 на суму 2180,69 грн., № МТК588139 від 12.11.2019 на суму 387,63 грн., № МТК588140 від 12.11.2019 на суму 900,41 грн., № МТК588141 від 12.11.2019 на суму 348,76 грн., № МТК605202 від 19.11.2019 на суму 1658,38 грн., № МТК605203 від 19.11.2019 на суму 377,54 грн., № МТК605204 від 19.11.2019 на суму 77,33 грн., № МТК605205 від 19.11.2019 на суму 1455,16 грн., № МТК605207 від 19.11.2019 на суму 275,69 грн., № МТК605206 від 19.11.2019 на суму 2359,99 грн., № МТК605211 від 19.11.2019 на суму 558,37 грн., № МТК641686 від 03.12.2019 на суму 115,99 грн., № МТК641687 від 03.12.2019 на суму 1678,31 грн., № МТК641688 від 03.12.2019 на суму 406,56грн., № МТК641689 від 03.12.2019 на суму 3003,34 грн., № МТК641690 від 03.12.2019 на суму 1607,26 грн., № МТК641691 від 03.12.2019 на суму 38,66 грн., № МТК641692 від 03.12.2019 на суму 5980,82 грн., № МТК641693 від 03.12.2019 на суму 1105,90 грн. (а.с.22-93).

Вважаючи, що відповідач безпідставно не оплачує отриманий товар, позивач звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з ч. 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з ч. 4 ст. 91 ГПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 91 ГПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який у нього знаходиться, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В п. 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

При засвідчені копій документів, позивач не зазначив слів "Згідно з оригіналом".

Всі копії документів були прошиті відповідачем та скріплені однією наліпкою з відміткою: «Всього прошито (або прошнуровано), пронумеровано і скріплено печаткою 92 аркушів (а.с.7, 100). Проте, позивач не вказав, що надані копії відповідають оригіналу.

В ухвалою від 18.09.2020 суд повідомляв позивачу про необхідність належного посвідчення доданих копій документів (а.с.101-102). Ухвала від 18.09.2020 була отримана позивачем 23.09.2020р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду (а.с.103). Проте, позивач вказане зауваження щодо доказів проігнорував.

В п. 4 ухвали від 12.10.2020 суд запропонував позивачу надати суду оригінали доданих до позову договору та видаткових накладних (а.с.147-148). Ухвала від 12.10.2020 була отримана позивачем 19.10.2020р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду (а.с.149).

Проте, позивач оригіналів видаткових накладних суду не надав.

Отже, відповідно до В п. 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документа, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку. Такий висновок зробив ВС в постанові від 8 травня 2019 року у справі № 160/7887/18, в постанові від 17.07.2019 у справі № 810/719/18.

Згідно правової позиції Верховного Суду у справі № 904/8549/17 від 11 липня 2018 р неналежним чином посвідчені документи не є належними доказами у справі. Копії письмових доказів, які не засвідчені в установленому законом порядку, унеможливлює їх використання на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування, оскільки останні є недопустимими.

Згідно ч. 6 ст. 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно ч.1 ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, копії видаткових накладних, на яких позивачем не проставлено напис «Згідно з оригіналом» не є належними доказами у справі.

Разом з тим, проаналізувавши подані копії видаткових накладних суду також зазначає наступне.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.3 ст.180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно частини 1 статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців керівником ТОВ "СП-Сервер" є Блажнєв Володимир Васильович, він має право діяти від імені Товариства без довіреності (а.с.146).

Надані позивачем видаткові накладні не підписані керівником відповідача та не посвідчені печаткою цього Товариства, тому вони не були визнані судом доказом набуття цивільних зобов`язань відповідачем.

Зі змісту поданих позивачем видаткових накладних неможливо встановити, хто саме від імені відповідача погодив таку істотну умову договору як ціна товару.

Згідно ч.3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Згідно ч.2 ст. 244 ЦК України представництво за довіреністю може гуртуватися на акті органу юридичної особи.

Згідно ч.3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Позивачем не надано суду довіреностей, які б підтверджували повноваження осіб на підписання доданих до позову видаткових накладних.

Таким чином, позивачем не доведено належними доказами узгодження з відповідачем ціни товару.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За ч. 8 ст. 19 Господарського кодексу України усі суб`єкти господарювання зобов`язані здійснювати первинний (оперативний) та бухгалтерський облік результатів своєї роботи.

Відповідно до частин першої та другої ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року N 996-XIV (зі змінами та доповненнями) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надані позивачем видаткові накладні не підписані керівником відповідача - ОСОБА_2 та не посвідчені печаткою цього Товариства, тому вони не були визнані судом доказом набуття цивільних зобов`язань відповідачем.

Зі змісту поданих позивачем видаткових накладних неможливо встановити, хто саме від імені відповідача отримав товар.

Надані позивачем видаткові накладні не містять таких обов`язкових реквізитів первісних документів як посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення з боку відповідача; прізвище або дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції від імені відповідача.

Позивачем не надано суду довіреностей, які б підтверджували повноваження осіб на прийняття від імені відповідача товарів, зазначених у вказаних накладних.

Згідно з п.3.4 Договору доказом передачі товару у власність покупця є оформлена належним чином видаткова накладна постачальника, підписана уповноваженими особами сторін, за необхідності засвідчена відбитками печаток/штампів сторін.

Згідно з п.3.5 Договору уповноважені особи, що мають право на одержання товару згідно з договором, зазначені у письмовому повідомленні покупця підписаного керівником та головним бухгалтером.

Визначене у п. 3.5 Договору повідомлення про уповноважених відповідачем на отримання товару, позивачем суду не надано.

Згідно з п. 3.1 Договору товар постачається окремими партіями у відповідності з видатковими накладними сформованих на основі замовлень покупця.

Вказаних у п 3.1 Договору замовлені відповідача на поставку товару позивачем суду не надано.

Згідно з п.3.4 Договору перехід права власності на товар відбувається з моменту фактичної передачі товару в місці поставки у відповідності з п. 3.3. цього Договору.

Згідно з п. 3.3 Договору поставка товару здійснюється у визначеному сторонами місці на умовах DDP Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «ІНКОТЕРМС» в діючій редакції (2010).

Умова DDP Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «ІНКОТЕРМС» (2010) означає, що продавець здійснює постачання покупцю товару, який пройшов митне очищення для імпорту, без розвантаження з будь-якого прибулого транспортного засобу в названому місці призначення.

В договору адресою позивача значиться: м. Миргород, вул. Гоголя, 110 (а.с.21).

У доданих до позову накладних пунктом відвантаження товару зазначено: м. Миргород, вул. Гоголя, 112; Миргородський район, смт. Ромадан, вул.Травнева, буд. 17. Проте вказані адреси не співпадають ні з адресою за договором, ні з юридичною адресою відповідача (вул. Гоголя, буд. 110, м. Миргород, Полтавська область, 37600).

Доказів узгодження з відповідачем поставки товару на вказані у видаткових накладних адреси позивачем суду не надано.

Згідно зі ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т.ін.).

Як доказ схвалення спірної поставки товару позивачем надано платіжні доручення №2905 від 24.06.2019, №2913 від 02.07.2019, №2808 від 15.07.2019, №2869 від 29.07.2019, №2875 від 30.07.2019, №2738 від 13.08.2019, №2754 від 19.08.2019, №2795 від 27.08.2019, №2799 від 28.08.2019, №2806 від 29.08.2019, №211 від 02.09.2019, №3009 від 06.09.2019, №2907 від 04.09.2019, №2815 від 03.09.2019, №3026 від 16.09.2019, №3025 від 13.09.2019, №3035 від 18.09.2019, №3043 від 19.09.2019, №3024 від 30.09.2019, №3044 від 15.10.2019, №3050 від 28.10.2019, №3063 від 30.10.2019, №3078 від 01.11.2019, №3088 від 06.11.2019, №3105 від 08.11.2019, №3124 від 12.11.2019, №3128 від 13.11.2019, №3157від 02.12.2019 (а.с.112-139).

Проте, у всіх вказаних платіжних дорученнях призначенням платежу зазначено: згідно договору №72/17 від 10.01.2017р., в т.ч. ПДВ. В даній же справі позивачем заявлено вимоги на підставі договору поставки № 0201-СР/19 від 02.01.2019р.

Отже, зазначені вище платіжні доручення не можуть бути прийняті судом як доказ оплати за договором поставки № 0201-СР/19 від 02.01.2019р., та як доказ схвалення відповідачем правочину за доданими до позову видатковими накладними.

Позивачем надано також акт звірки взаєморозрахунків за період 01.01.2020-14.04.2020 (а.с.9) та акт звірки взаєморозрахунків за період 2019р. (а.с.10).

Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, згідно з яким акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Судом не можуть бути прийняті як належні докази схвалення відповідачем поставок за спірними видатковими накладними, додані до позову акт звірки взаєморозрахунків за період 01.01.2020-14.04.2020 (а.с.9) та акт звірки взаєморозрахунків за період 2019р. (а.с.10), оскільки ці акти складені щодо договору № 72/17 від 10.01.2017р., а предметом даної справи є правовідносини за іншим договором поставки № 0201-СР/19 від 02.01.2019р. Крім того вказані акти звірки не підписані керівником відповідача, а отже не погоджені останнім.

Інших доказів схвалення відповідачем правочину, вчиненого невідомими особами за доданими до позову копіями видатковими накладними, позивачем суду не надано.

Таким чином, позивачем не подано суду належних доказів наступного погодження (схвалення) дій щодо узгодження ціни товару та прийняття товару, керівником відповідача або іншими повноважними особами відповідача.

Отже, відсутнє підтвердження факту поставки саме відповідачу та отримання відповідачем зазначеного у спірних видаткових накладних товару на загальну суму 46490,28 грн.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не надано доказів узгодження з даним відповідачем умов купівлі-продажу саме вказаного у видаткових накладних товару, найменування цього товару, його кількості.

Позивачем не доведено факту узгодження з відповідачем вказаної у накладних ціни товару, не доведено належними доказами факту передачі товару відповідачу та прийняття товару відповідачем, не доведено факту взяття відповідачем зобов`язань оплачувати вказані у накладних товари, а отже, й не доведено факту наявності заборгованості у відповідача перед позивачем на заявлену суму.

З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

При подачі даного позову позивачем сплачено 2102,00 грн. судового збору за платіжним дорученням № 3437 від 29.04.2020 (а.с.8). Ці судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на позивача, оскільки у позові судом відмовлено.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата складення повного судового рішення: 10.12.2020.

Суддя Т. М. Безрук