ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.12.2020 Справа № 917/1265/20

Суддя Господарського суду Полтавської області Сірош Д. М., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство - 15339» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом

Приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство - 15339»

до Зіньківської міської ради Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень

без участі представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство - 15339» звернулося в суд з позовом до Зіньківської міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування сорок другої сесії сьомого скликання Зіньківської міської ради Полтавської області від 24.05.2019, яким припинено право постійного користування земельною ділянкою, що була передана позивачеві на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ПЛ № 002873, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 40 від 04.03.1996.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.11.2020 позов задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано рішення сорок другої сесії сьомого скликання Зіньківської міської ради Полтавської області від 24.05.2019, яким припинено право постійного користування земельною ділянкою, що була передана позивачеві на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ- ПЛ №002873, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 40 від 04.03.1996. Стягнуто з Зіньківської міської ради Полтавської області на користь Приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство - 15339» 2102,00 грн витрат по сплаті судового збору.

26.11.2020 на адресу суду надійшла заява Приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство - 15339» про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача Зіньківської міської ради 11100,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікував понести у зв`язку з розглядом справи визначено у позовній заяві у вигляді розміру сплаченого судового збору та витрат на надання професійної правової допомоги в сумі 10000,00 грн. Згідно з розрахунком вартість витрат на надання професійної правничої допомоги, яка сплачена підприємством на користь адвоката згідно з умовами договору становить 11100,00 грн.

02.12.2020 від відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат (вх. № 13437), в якій зазначає, що позивачем при поданні позовної заяви не додано попереднього (орієнтовного) розрахунку та не деталізовано опису наданих адвокатом послуг, розрахунку їх вартості та не надано підтвердження оплати таких послуг; позивач не зазначив поважності причин неможливості подання до закінчення судових дебатів у справі доказів, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат і самої заяви. Також вказує, що Додаток до договору про надання правової допомоги № 1318 від 11.11.2019, укладений між Адвокатом Петренком В. П. та ПрАТ «Автотранспортне підприємство-15339», а саме: орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу від 20.11.2020 не підписаний адвокатом Петренком В. П. Крім того, вказує на неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Частинами 1 та 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України: суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

З огляду на те, що під час розгляду справи в суді позивач разом з першою заявою по суті спору (позовною заявою) не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, суд відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18.

Керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Автотранспортне підприємство - 15339» у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 07.12.2020 та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені статтями 255, 256 та 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д. М. Сірош