ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 рокуСправа № 912/2548/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Забужиної С.Д. ( АДРЕСА_1 )

до Фізичної особи-підприємця Остроушка Д.М. ( АДРЕСА_2 )

про розірвання договору оренди, зобов`язання звільнити приміщення

секретар судового засідання Ліподат Я.В.

Представники:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - Остроушко Д.М., особисто;

в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Забужина С.Д. до Фізичної особи-підприємця Остроушка Д.М. про розірвання договору оренди №28 від 01.01.2019 та зобов`язання звільнити орендоване приміщення з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог Фізична особа-підприємець Забужина С.Д. зазначає, що відповідачем самовільно побудоване приміщення в середині орендованого приміщення, що є підставою для розірвання Договору №28 в односторонньому порядку. На підставі зазначеного позивач звернувся до відповідача з листом, у якому повідомив про розірвання договору оренди та вимагав звільнення орендованого приміщення. Оскільки відповідач відмовився звільнити орендоване приміщення та вказав про дійсність договору оренди № 28 на даний час, позивач просить в судовому порядку розірвати договір оренди та зобов`язати відповідача звільнити орендоване приміщення.

Ухвалою від 17.08.2020 господарським судом відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.09.2020.

16.09.20 до суду відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

16.09.2020 судом протокольною ухвалою задоволено клопотання відповідача та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 08.10.2020.

02.10.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування поданого відзиву відповідач зазначив, що позивачем не дотримана процедура розірвання Договору №28 в порядку п.п. д), п. 9.3. договору, а тому останній є чинним на даний час. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем вичинялися дії, які свідчать про продовження дії договору оренди, а добудова в орендованому приміщені існувала до моменту укладення спірного договору, ще в 2015 році та була побудована з дозволу тодішнього власника приміщення ОСОБА_1

12.10.2020 до суду відповідачем подано два клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, які судом задоволено в підготовчому засіданні 12.10.2020.

Ухвалою від 12.10.2020 господарський суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 05.11.2020.

05.11.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 02.12.2020.

Представник позивача в судовому засіданні участі не брав, хоча про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №873.

Відповідач в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволені позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані сторонами докази, заслухавши представника відповідача, суд встановив таке.

01.01.2019 між ФОП Забужина С.Д. (Орендодавець) та ФОП Остроушко Д.М. укладено договір оренди №28 (а.с. 10-11).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 2.1., 3.1., 3.2., 4.4., 4.5., 6.1., 9.1. - 9.4. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення (надалі - Об`єкт оренди) загальною площею 72,80 кв.м. розташоване за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул Кіровоградське шосе 157.

Об`єкт оренди передається Орендарю на підставі Акта приймання-передачі.

Об`єкт оренди передається з метою здійснення господарської діяльності.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання та діє з 01.01.2019 до 31.12.2019.

Після закінчення строку дії договору, якщо Сторони продовжують виконувати його умови та немає заперечень Орендодавця протягом одного місяця, договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах.

У відповідності до умов даного Договору, з дати підписання Акту №1 приймання-передачі орендованого приміщення Об`єкту оренди, Орендар сплачує Орендодавцю щомісячну Орендну плату. Сума місячної орендної плати за 72,8 кв.м. складає 1921,92 грн в т.ч. ПДВ

Орендна плата сплачується щомісячно не пізніше 10 числа місяця, за який здійснюється розрахунок.

Орендар зобов`язується, зокрема, не здійснювати перебудову, добудову, перепланування або реконструкцію Об`єкта оренди без письмової згоди Орендодавця.

Цей Договір може бути достроково розірваний за взаємною згодою Сторін шляхом підписання Додаткової угоди про його дострокове розірвання.

Сторона, яка має намір достроково розірвати цей Договір зобов`язана письмово попередити про це іншу Сторону не менш, ніж за 30 календарних днів.

Орендодавець має право вимагати розірвання цього Договору, якщо:

- Орендар не вносить орендну плату протягом одного місяця. У разі відмови Орендодавця від цього Договору Орендодавець повідомляє Орендаря за 30 календарних днів про розірвання Договору;

- Орендар використовує Об`єкт оренди, що орендуються, всупереч визначеній даним Договором меті орендного користування або призначенню орендованих Приміщень;

- Орендар без письмового дозволу Орендодавця передав Об`єкт оренди, що орендуються, у користування іншій особі;

- Орендар своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження Приміщень, що орендуються;

- Орендар без письмового дозволу Орендодавця здійснив перебудову, добудову, перепланування або реконструкцію об`єкта оренди.

Орендодавець має право достроково розірвати цей Договір на підставі п. 9.3. письмово повідомивши про це Орендаря за 30 (тридцять) календарних днів до дати розірвання. При цьому Договір буде вважатися розірваним з дати, вказаної в такому письмовому повідомленні і підписання Сторонами додаткових документів для розірвання Договору не вимагається.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками,

Актом приймання-передачі №1 від 01.01.2020 орендоване приміщення передане відповідачу (а.с. 11).

За твердженням позивача, в червні 2020 року останньому стало відомо, що орендар порушив умови договору здійснивши самовільну добудову орендованого приміщення (в приміщенні побудовано інше приміщення (кімнату) з газобетону). З червня по липень 2020 року орендар не допускав орендодавця до орендованого приміщення.

01.07.2020 позивач вручив відповідачу нарочно лист №8 від 01.07.2020, у якому зазначено про розірвання Договору оренди на підставі п. 9 з 01.08.2020 та необхідність відповідачу розрахуватися з боргами та звільнити приміщення.

22.07.2020 позивачем вручено відповідачу лист №9, у якому ФОП Забужиніна С.Д. повідомляла ФОП Остроушка Д.М. про збільшення орендної плати за Договором до 4 700,00 грн в місяць з 01.08.2020 (а.с. 60).

25.07.2020 комісією позивача складено акт "Про обстеження нежитлового орендованого приміщення літ Е вул. Кіровоградське шосе 157", згідно з яким комісією встановлено побудову відповідачем в орендованому приміщенні внутрішньої добудови, у зв`язку з чим прийнято рішення про розірвання договору оренди та звільнення приміщення (а.с. 13). Вказаний акт складений працівниками ФОП Забужиної С.Д. без залучення представників ФОП Остроушка Д.М. Доказів направлення позивачем зазначеного акта обстеження відповідачу суду не надано.

29.07.2020 позивачем вручено нарочно відповідачу лист № 10, у якому зазначено, що договір Оренди буде розірваний, відповідно до листа № 8 від 01.07.2020 з 01.08.2020. Також, ФОП Забужина С.Д. додатково повідомила ФОП Остроушко Д.М., що згідно з п.п. 9.4 п. 9 Договору договір вважається розірваним з дати вказаної в даному письмовому повідомленні і підписання Сторонами додаткових документів не вимагається.

31.07.2020 ФОП Остроушко Д.М. вручив нарочно ФОП Забужиній С.Д. лист із заперечення щодо розірвання Договору, у якому зокрема зазначив, що позивачем не вказано пункт Договору, який став підставою для розірвання Договору з боку позивача в односторонньому порядку, також, відповідач вказав про відсутність порушення з боку ФОП Остроушко Д.М. умов Договору та наявність в нього права оренди приміщення до закінчення строку дії Договору.

31.07.2020 позивачем вручено нарочно відповідачу лист № 11, у якому зазначено, що згідно з п.п. д) п. 9.3. Розділу 9 Договору Орендодавець має право достроково розірвати даний Договір якщо Орендарем було здійснено перебудову, добудову, перепланування або реконструкцію об`єкту без письмового дозволу. Так, як такого дозволу Орендодавцем не було надано, то дані внесення в об`єкт оренди є неправомірними та несуть за собою адміністративну та правову відповідальність.

Судом встановлено, що у вказаному листі відсутні посилання позивача на те, які саме внесення в об`єкт оренди є неправомірними і дають підстави розірвання договору оренди в односторонньому порядку.

Оскільки, відповідач заперечив розірвання Договору в односторонньому порядку та відмовився добровільно звільнити орендоване приміщення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно зі ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частинами 1-3 ст. 181 Господарського кодексу України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Статтею 783 Цивільного кодексу України визначено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Відповідно до ч. 1 ст. 782 Цивільного кодексу України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Отже, підставою для розірвання договору оренди може бути належним чином доведене невиконання орендарем хоча б одного з його зобов`язань, передбачених ст. 782, 783 Цивільного кодексу України або договором оренди.

Статтями 76, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 9.3. Договору №28 Орендодавець має право вимагати розірвання цього Договору, якщо:

- Орендар не вносить орендну плату протягом одного місяця. У разі відмови Орендодавця від цього Договору Орендодавець повідомляє Орендаря за 30 календарних днів про розірвання Договору;

- Орендар використовує Об`єкт оренди, що орендуються, всупереч визначеній даним Договором меті орендного користування або призначенню орендованих Приміщень;

- Орендар без письмового дозволу Орендодавця передав Об`єкт оренди, що орендуються, у користування іншій особі;

- Орендар своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження Приміщень, що орендуються;

- Орендар без письмового дозволу Орендодавця здійснив перебудову, добудову, перепланування або реконструкцію об`єкта оренди.

Орендодавець має право достроково розірвати цей Договір на підставі п. 9.3. письмово повідомивши про це Орендаря за 30 (тридцять) календарних днів до дати розірвання. При цьому Договір буде вважатися розірваним з дати, вказаної в такому письмовому повідомленні і підписання Сторонами додаткових документів для розірвання Договору не вимагається.

У наданих позивачем доказах, а саме: листах № 8 від 01.07.2020 та № 10 від 29.07.2020 відсутнє зазначення будь-яких фактів порушення відповідачем умов 9.3. Договору №28 та відповідно наявність підстав для застосування п. 9.4. Договору в частині розірвання Договору в односторонньому порядку.

Досліджуючи лист ФОП Забужиної С.Д. №11 від 31.07.2020 судом встановлено, що вказаний лист містить посилання на листи № 8 від 01.07.2020 та 29.07.2020 № 10 та не містить повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку із зазначенням фактів порушення відповідачем умов Договору №28, а містить лише твердження позивача про не надання дозволу на внесення змін до об`єкту оренди.

Крім того, листом № 9 від 22.07.2020 повідомивши відповідача про збільшення орендної плати з 01.08.2020, позивач фактично визнала продовження правових відносин між сторонами в частині оренди спірного приміщення після 01.08.2020.

Суд не бере до уваги акт від 25.07.2020 "Про обстеження нежитлового орендованого приміщення літ Е вул. Кіровоградське шосе 157" складений комісією позивача, згідно з яким комісією встановлено побудову відповідачем в орендованому приміщенні внутрішньої добудови, у зв`язку з чим прийнято рішення про розірвання договору оренди та звільнення приміщення, оскільки вказаний акт складений без участі представника відповідача, а тому є недопустимим доказом в розумінні ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, позивачем у позовній заяві зазначено, що вказаний акт складений 25.07.2020, оскільки тільки за допомогою поліції вдалося здійснити огляд орендованого приміщення. Вказаний акт та твердження позивача спростовуються листом №О/471-113-20 від 05.10.2020 Олександрійського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області, в якому зазначено, що виклик поліції по факту неможливості огляду орендованого приміщення Забужиною С.Д. здійснений 31.07.2020, а не 25.07.2020 (а.с. 84). Отже, акт від 25.07.2020 "Про обстеження нежитлового орендованого приміщення літ Е вул. Кіровоградське шосе 157" є недостовірним доказом в розумінні ст. 78 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховується ненадання позивачем до суду доказів передання 01.01.2019 орендованого приміщення без добудови та спростовування твердження відповідача про наявність вказаної добудови до укладення спірного Договору, ще у 2015 році.

Суд критично оцінює твердження відповідача про наявність дозволу попереднього власника приміщення на встановлення добудови в 2015 році, оскільки вказаний дозвіл до суду не наданий.

Стосовно оглянутих в судовому засіданні електронних доказів з носія диск DVD №MAP637XE090202974, а саме відеозаписів (файли відеозаписів створені у 2015 році), суд зазначає, що матеріали справи та вказані електронні докази дають можливості ідентифікувати будівлю на відео як спірне орендоване приміщення, оскільки прибудова в приміщенні на відео відповідає прибудові в приміщенні на фото, наданого позивачем до позовної заяви (а.с. 14). Однак, з наданого доказу не можливо достеменно встановити дату здійснення відеозапису.

В той же час наявність добудови в орендованому приміщенні з 2016 року підтверджується заявами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 69-70), які відповідають вимогам ст. 88 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

- свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , пенсіонер, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Іванівським РВ УМВС України в Одеській області, 11.09.1996р., ІПН НОМЕР_2 у заяві свідка від 29.09.2020 пояснив, що є постійним клієнтом Фізичної особи-підприємця Остроушка Д.М. з 2016 року. Прибудова в орендованому приміщенні наявна починаючи з 2016 року до теперішнього часу в незмінному стані;

- свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , тимчасово не працюючий, паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Олександрійським МВ УМВС в Кіровоградській області 30.03.1996, у заяві свідка від 29.09.2020 пояснив, що працюючи на посаді керівника Олександрійського відділення траспортної компанії "САТ", яка знаходиться за адресою орендованого приміщення - Кіровоградське шосе, 157, м. Олександрія, Кіровоградської області постійно спілкувався з Остроушком Д.М. та звертався до нього за технічною допомогою. Прибудова в орендованому приміщенні наявна починаючи з 2016 року до теперішнього часу в незмінному стані.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи, звертаючись до балансу вірогідностей, вирішуючи спір, виходив із того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до ст. 89 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У п. 1 - 3 ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS").

Оскільки позивачем не надано доказів відсутності прибудови в орендованому приміщенні на момент укладення договору №28 від 01.01.2019, господарський суд приходить до висновку, що заяви свідків є більш вірогідними доказами наявності в орендованому приміщенні прибудови з 2016 року в розумінні ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно інших тверджень та доводів сторін, суд зазначає, що вони у своїй сукупності не спростовують обставин та фактів встановлених судом вище та відповідно до п. 23 Рішення ЄСПЛ "Проніні проти України" суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Враховуючи вищезазначене, позовна вимога про розірвання договору оренди № 28 від 01.01.2019 задоволенню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги зобов`язання звільнити орендоване приміщення, суд зазначає, що вказана вимога є похідною в розумінні абз. 2 ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України від основної вимоги про розірвання договору оренди і, відповідно задоволенню не підлягає.

Згідно з ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Фізичній особі-підприємцю Забужиній С.Д. ( АДРЕСА_1 ) та Фізичній особі-підприємцю Остроушко Д.М. ( АДРЕСА_2 ).

Повне рішення складено 11.12.2020.

Суддя М.С. Глушков