ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2020 р. м. Київ Справа № 911/687/20

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В.

за участю секретаря судового засідання Абраменко М.К, дослідивши матеріали справи

За позовом Приватного акціонерного товариства Науково-виробниче акціонерне товариство ВНДІкомпресормаш

до Товариства з обмеженою відповідальністю НАФТОГАЗМОНТАЖ

про стягнення 1 437 203,80 грн.

Представники сторін:

від позивача:Кисіль А.В.;

від відповідача: Туголукова І.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗМОНТАЖ» про стягнення 1 437 203,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором поставки № 095/2017 від 10.05.2017. У зв`язку із цим позивачем подано зазначену позовну заяву до відповідача про стягнення 1 437 203,80 грн. основного боргу.

Ухвалою суду від 24.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі № 910/687/20; призначено підготовче засідання у справі на 23.04.2020; запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позов у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; докази направлення відзиву позивачу.

22.04.2020 на електронну пошту суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

23.04.2020 на електронну пошту суду від представника відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву та відкладення розгляду справи.

23.04.2020 в судове засідання сторони не з`явилися.

23.04.2020 суд задовольнив у судовому засіданні клопотання представника відповідача про продовження строку на подання відзиву та відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 23.04.2020 відкладено підготовче засідання.

Одночасно, відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 та від 25.03.2020, якою встановлено з 12 березня до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин та заборонено, зокрема, проведення всіх масових заходів, а також регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями), перевезення пасажирів метрополітенами м. Києва, Харкова і Дніпра та залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому) тощо.

Згідно з рекомендаціями Ради суддів України, затвердженими рішенням від 17.03.2020 №19, громадянам та сторонам, які є учасниками судових процесів рекомендовано утриматися від участі в судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової їх присутності.

З матеріалів справи слідує, що явка учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а тому суд вбачає за можливе подальший розгляд справи здійснювати за відсутності представників учасників справи, у разі наявності відповідного клопотання.

Необхідні матеріали, заяви по суті справи та з процесуальних питань можуть надаватися із використанням підсистеми «Електронний суд».

Ухвалою суду від 14.05.2020 судом було призначено підготовче судове засідання у справі № 911/687/20 на 11.06.2020.

28.05.2020 до Господарського суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Нафтогазмонтаж до Приватного акціонерного товариства Науково-виробниче акціонерне товариство ВНДІкомпресормаш про стягнення 2 053 832,67 грн.

Враховуючи те, що суддя Сокуренко Л.В., починаючи з 01.06.2020 по 03.06.2020 перебувала у відпустці, то повний текст ухвали був складений після виходу судді на роботу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.06.2020 залишено без руху зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Нафтогазмонтаж.

11.06.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання доказів у справі, а саме: висновку експерта, у зв`язку із тим, що на момент розгляду справи зазначений висновок експерта ще не готовий.

11.06.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.

В судове засідання 11.06.2020 з`явились представники відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки повідомив суд заявою, поданою раніше.

11.06.2020 в судовому засідання судом оголошено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 08.07.2020, яку занесено до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення позивача про дату та час наступного судового засідання, судом складено та направлено на адресу останнього ухвалу-повідомлення від 15.06.2020.

Судом встановлено, що під час оформлення ухвали Господарського суду Київської області від 04.06.2020 у справі № 911/687/20 було допущено описку в описовій та резолютивній частинах ухвали зокрема, судом помилково зазначено позивача за зустрічним позовом Приватне акціонерне товариство Науково-виробниче акціонерне товариство ВНДІкомпресормаш, в той час, як вірним є Товариство з обмеженою відповідальністю НАФТОГАЗМОНТАЖ.

Ухвалою суду від 15.06.2020 судом виправлено описки, допущені в ухвалі суду від 04.06.2020.

19.06.2020 на поштову адресу суду від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання доказів у справі, а саме: висновку експерта, у зв`язку із тим, що на момент розгляду справи зазначений висновок експерта ще не готовий, яке вже було направлено раніше на електронну адресу суду..

19.06.2020 року від позивача за зустрічним позовом надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 04.06.2020.

06.07.2020 від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву.

08.07.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про прийняття до провадження зустрічної позовної заяви.

В судове засідання 08.07.2020 з`явились представники сторін.

08.07.2020 в судовому засіданні судом досліджено зустрічну позовну заяву разом із документами на усунення її недоліків та ухвалою суду від 08.07.2020 судом вирішено зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю НАФТОГАЗМОНТАЖ до Приватного акціонерного товариства Науково-виробниче акціонерне товариство ВНДІкомпресормаш про стягнення 2 053 832,67 грн. (з доданими до неї документами) повернути без розгляду.

В судовому засіданні 08.07.2020 судом оголошено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 29.07.2020, яку занесено до протоколу судового засідання.

29.07.2020 на електронну адресу суду надійшло клопотання відповідача про відкладення підготовчого судового засідання.

29.07.2020 позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву.

В судове засідання 29.07.2020 з`явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини нявки повідомив суд поданим раніше клопотанням.

29.07.2020 в судовому засіданні судом оголошено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 09.09.2020, яку занесено до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення відповідача про дату та час наступного судового засідання, судом складено та направлено на адресу останнього ухвалу-повідомлення від 30.07.2020.

08.09.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про надання часу для мирного врегулювання спору.

08.09.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання доказів у справі, а саме: висновку експерта, у зв`язку із тим, що на момент розгляду справи зазначений висновок експерта ще не готовий.

09.09.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання долучення до матеріалів справи додаткових доказів у справі.

09.09.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.

В судове засідання 09.09.2020 з`явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини нявки повідомив суд поданою раніше заявою.

09.09.2020 в судовому засіданні судом оголошено ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження та про відкладення підготовчого судового засідання на 30.09.2020, яку занесено до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення позивача про дату та час наступного судового засідання, судом складено та направлено на адресу останнього ухвалу-повідомлення від 10.09.2020.

29.09.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням адвоката на самоізоляції.

В судове засідання 30.09.2020 з`явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини нявки повідомив суд поданим раніше клопотанням.

30.09.2020 в судовому засіданні судом вирішено закрити підготовче провадження у справі та призначити її до судового розгляду по суті на 21.10.2020, про що занесено до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення відповідача про дату та час наступного судового засідання, судом складено та направлено на адресу останнього ухвалу-повідомлення від 01.10.2020.

12.10.2020 на електронну адресу суду від Приватного акціонерного товариства Науково-виробниче акціонерне товариство ВНДІкомпресормаш надійшла заява за № 04/09-008208 від 12.10.2020 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі № 911/687/20.

15.10.2020 на адресу суду від Приватного акціонерного товариства Науково-виробниче акціонерне товариство ВНДІкомпресормаш надійшла заява за № 04/09-008208 від 12.10.2020 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі № 911/687/20, в якому позивач просить суд призначене судове засідання на 21.10.2020 о 16:20 провести в режимі відеоконференції та забезпечити його проведення в приміщенні Господарського суду Сумської області.

Ухвалою суду від 15.10.2020 судом ухвалено відмовити у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства Науково-виробниче акціонерне товариство ВНДІкомпресормаш № 04/09-008208 від 12.10.2020 про участь у судовому засіданні 21.10.2020 у справі № 911/687/20 в режимі відеоконференції.

20.10.2020 на електронну адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю НАФТОГАЗМОНТАЖ надійшла заява про повернення судового збору у розмірі 30 807,50 грн. за подання зустрічної позовної заяви.

20.10.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта.

Судом досліджено зазначений висновок та встановлено, що останній долучений у копії, яка виготовлена у дуже поганій якості, що не дає змогу суду його дослідити. Зазначене підтверджується актом Господарського суду Київської області від 20.10.2020.

21.10.2020 від відповідача до канцелярії суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта, а також додаткових доказів у справі.

21.10.2020 в судове засідання з`явились учасники судового процесу.

В судовому засіданні судом розглянуто та задоволено клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

21.10.2020 в судовому засіданні судом оголошено перерву до 12.11.2020, про що занесено до протоколу судового засідання.

22.10.2020 до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю НАФТОГАЗМОНТАЖ була подана заява про повернення судового збору у розмірі 30 807,50 грн. за подання зустрічної позовної заяви.

Ухвалою суду від 23.10.2020 судом повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю НАФТОГАЗМОНТАЖ з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 30 807,50 грн., сплачений на підставі платіжного доручення № 1432 від 25.05.2020.

05.11.2020 до канцелярії суду представником відповідача за первісним позовом подано заяву про залишення без розгляду заяву про повернення судового збору від 19.10.2020 (отримана судом 21.10.2020).

11.11.2020 на електронну адресу суду та 12.11.2020 на поштову адресу суду від відповідача надійшло клопотання про продовження відповідачу строку для долучення до матеріалів справи висновку експерта.

12.11.2020 в судове засідання з`явились представник сторін.

В судовому засіданні 12.11.200 судом розглянуто та задоволено клопотання відповідача про поновлення строку для долучення до матеріалів справи висновку та долучення останнього до справи.

12.11.2020 в судовому засіданні судом оголошено перерву до 18.11.2020.

18.11.2020 від позивача до суду надійшли письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 18.11.2020 судом оголошено перерву до 25.11.2020.

20.11.2020 до канцелярії суду від відповідача надійшли додаткові пояснення та письмові дебати.

25.11.2020 в судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просив суд позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на наступне.

Як стверджує позивач, 10.05.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗМОНТАЖ» укладено договір №095/2017. З метою виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу станцію компресорну газову гвинтову СГВв 315-20/0,5-25 У1 у кількості 1 шт. на загальну суму 23 820 000,00 грн. з ПДВ (видатковою накладною №510 від 22.05.2017) та ємність дренажну ЕП 5-1900 У1 у кількості 1 шт. на загальну суму 117 730,80 гри з ПДВ (видаткова накладна №633 від 23.06.2017)

Як наголошує позивач, відповідно до умов договору та специфікації, відповідач був зобов`язаний здійснити оплату поставленого обладнання на протязі 10 днів з дати поставки обладнання у погодженому місці поставки.

Таким чином, з урахуванням погодженого сторонами строку оплати, на переконання позивача остаточною датою у розрахунку за поставлене згідно специфікації обладнання є: за станцію компресорну газову гвинтову СГВв 315-20/0,5-25 У1 - 01 червня 2017 року та за ємність дренажну ЕП 5-1900 У1 - 03 липня 2017 року.

Однак, як стверджує позивач, зобов`язання із оплати поставленого обладнання відповідачем виконані неналежним чином, у рахунок погашення заборгованості за отримане згідно умов договору обладнання відповідачем здійснені наступні платежі: 2 00 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6323 від 22 червня 2017 року; 2 000 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №49 від 25 липня 2017 року та 500 525,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7379 від 17 листопада 2017 року.

Таким чином, станом на дату звернення позивача до суду, відповідачем здійснена лише часткова оплата обладнання на загальну суму 22 500 525,00 грн.. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 1 437 203,80 грн.

В свою чергу, представник відповідача в судовому засіданні 25.11.2020 надав усні заперечення по справі, відповідно до яких проти позовних вимог заперечує в повному обсязі та просить суд в задоволенні позовну відмовити повністю. При цьому, стверджуючи наступне.

За ствердженнями відповідача, як станом на момент звернення позивачем із даним позовом так і на час розгляду судом справи, у відповідача ще не настав строк оплати поставленого обладнання, з огляду на наступне. На переконання відповідача, у відповідності до специфікації № 1 до договору № 095/2017, позивачем має бути поставлено комплект обладнання, який складається з 10 деталей. При чому, відповідач наголошує, що позивач поставив лише дві деталі, інші 8 - не поставлені ним до цього часу, з невідомих причин. В той же час, на думку відповідача, згідно розділу 2 договору, оплата за обладнання здійснюється на підставі специфікації. Специфікацією № 1 визначено вартість комплекту обладнання - без ПДВ 25 572 269,08 грн., з ПДВ - 30 686 722,90 грн. Оскільки, сторони є платниками ПДВ, то вартість обладнання вказується з ПДВ. Специфікацією № 1 не визначено вартості окремих деталей, включаючи ПДВ, що підлягали б до сплати. Зазначене, на думку відповідача, дає підстави вважати, що сторонами визначено лише сума до сплати за обладнання - 30 686 722,90 грн. протягом 10 днів від дня поставлення комплекту обладнання.

Також, відповідач наголошує, що умовами договору не передбачено оплату за кожну окрему деталь. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю НАФТОГАЗМОНТАЖ стверджує, що товар визначений у специфікації № 1 є єдиним комплектом обладнання, на підтвердження чого, відповідачем надано до суду висновок фахівця від 29.09.20 та висновок експерта від 28.10.2020. Крім того, умовами договору передбачено строк поставки кожної окремої деталі, графік поставки, так як станція у сукупності потребує часу для її встановлення.

З урахуванням вищенаведеного у сукупності, відповідач наполягає на тому, що, відповідно до умов договору оплата здійснюється за все обладнання та, відповідно до специфікації № 1 до договору, строк оплати становить на протязі 10 днів з дати поставки товару. З огляду на що, Товариство з обмеженою відповідальністю НАФТОГАЗМОНТАЖ стверджує, що весь комплект відповідно до специфікації повинен поставитись 10 червня 2017 року, а оплата відповідно повинна відбутись не пізніше 20 червня 2017 року. Враховуючи вищенаведене у сукупності, відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Приймаючи до уваги, що сторони скористалися наданими їм процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 25.11.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2017 між Приватним акціонерним товариством «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» (далі позивач, підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗМОНТАЖ» (далі відповідач, генпідрядник) укладено договір №095/2017 (далі - договір) та специфікацію № 1 до договору (далі специфікація 1).

Відповідно до п. п. 1.1-1.2 зазначеного правочину сторони визначили, що на умовах в порядку та строки визначені цим договором, підрядник зобов`язується протягом терміну дії договору поставити та передати у власність генпідрядника майно (далі - обладнання), - перелік і кількість якого визначена в специфікаціях, та виконати пусконалагоджувальні роботи поставленого обладнання (далі - роботи), а Генпідрядник зобов`язується прийняти та оплатити обладнання і роботи. Характеристики обладнання визначається технічною документацією на обладнання (креслення, паспорт, керівництво з експлуатації і т.д.).

Відповідно до п. 2.1 договору, загальна ціна договору визначається сумарною вартістю всіх підписаними сторонами Специфікацій. Вартість обладнання погоджена сторонами в специфікації включає вартість пакування, маркування та транспортування (в разі якщо транспортування передбачене умовами поставки), згідно умов поставки передбачених договором. Загальна ціна договору не може перевищувати 35 000 000 гривень з урахуванням ПДВ.

Згідно з п. п. 3.1, 3.3, 3.4 та 3.7 договору, поставка партії обладнання, передбаченої конкретною специфікацією, здійснюється і порядку, на умовах та в строки, визначені такою специфікацією. У момент передачі обладнання підрядник зобов`язаний надати генпідряднику наступні товаросупроводжувальні документи: рахунок-фактуру; видаткову накладну; технічну документацію на обладнання (паспорт, комплект експлуатаційної документації). Податкова накладна, датована моментом виникнення податкового зобов`язання, заповнену та зареєстровану згідно вимог ст. 187, 201 Податкового кодексу України надається, в електронній формі, в строки визначені Податковим кодексом України. Зобов`язання підрядника по поставці обладнання вважаються виконаними з моменту передачі (надання) обладнання в розпорядження генпідрядника (перевізника) в пункті поставки відповідно до зазначених у специфікації умов поставки. Право власності на обладнання, а також ризики випадкового ушкодження або знищення обладнання переходить від підрядника до генпідрядника в момент документального оформлення передачі обладнання в узгодженому пункті поставки. Дострокова поставка або поставка частинами допускається.

Специфікацією 1 визначено наступний перелік обладнання, а саме: станція компресорна газова гвинтова СГВв 315-20/0,5-25 У1, вартістю без ПДВ 19 850 000,00 грн. термін поставки - 05.06.17; обладнання майданчика компресора, вартістю без ПДВ -373 004,00 грн. термін поставки 10.06.17; ємність дренажна, вартістю без ПДВ 98109,00 грн. термін поставки - 05.06.17; комплект системи АСК ТП, вартістю без ПДВ 190 634 грн. термін поставки -10.06.17; автоматизована система раннього виявлення та оповіщення НС, вартістю без ПДВ - 42 281,00 грн. термін поставки - 10.06.17; КВП та А, вартістю без ПДВ - 1 632 830,00 грн. термін поставки - 10.06.17; матеріали для зовнішнього електропостачання, вартістю без ПДВ - 1 374 287,00 грн. термін поставки 05.06.17; міжмайданчикові мережі, вартістю без ПДВ - 10 208,00 грн. термін поставки -10.06.17; дизель-генератор, вартістю без ПДВ - 1 050 819,00 грн. термін поставки -10.06.17; КТП, вартістю без ПДВ 950097,08 грн. термін поставки 10.06.17.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем, на виконання умов договору, поставлено відповідачу наступне обладнання: станцію компресорну газову гвинтову СГВв 315-20/0,5-25 У1 у кількості 1 шт. на загальну суму 23 820 000,00 грн. з ПДВ (видатковою накладною №510 від 22.05.2017) та ємність дренажну ЕП 5-1900 У1 у кількості 1 шт. на загальну суму 117 730,80 грн. з ПДВ (видаткова накладна №633 від 23.06.2017)

Відповідно до п. п. 5.1, 5.2 та 5.6 договору, перелік, обсяг, строки, умови та вартість робіт визначається сторонами у специфікаціях, які з моменту підписання сторонами та скріплення печатками сторін будуть вважатись невід`ємними частинами договору. Пусконалагоджувальні роботи виконуються на об`єкті: «Будівництво установки компримування газу на УКПГ-Вишня» (далі - Об`єкт), Львівська область, Мостиський район, м. Судова Вишня, УКПГ Вишня. Про свою готовність до проведення пусконалагоджувальних робіт генпідрядник письмово повідомляє підрядника за 5 днів до передбачуваної дати їх проведення, із наданням підписаних між генпідрядником та ПАТ «Укргазвидобування» копій актів прийому-передачі змонтованого обладнання на об`єкті.

Умовами п. 2.2 договору визначено, що розрахунки за договором здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника у розмірі та строки, визначені у специфікаціях.

Відповідно до специфікації 1, строк оплати: на протязі 10 днів з дати поставки товару у погодженому місці поставки.

Судом встановлено, що відповідачем, за період дії договору, здійснено оплату на загальну суму 22 500 525,00 грн., зокрема: 2 00 000,00 грн., на підставі платіжного доручення №6323 від 22 червня 2017 року; 2 000 000,00 грн., на підставі платіжного доручення №49 від 25 липня 2017 року та 500 525,00 грн., на підставі платіжного доручення №7379 від 17 листопада 2017 року, що (копії платіжних доручень долучено до матеріалів справи).

Відповідно до п. п. 10.1-10.3 договору, цей договір набуває чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін, а також проставляння печаток сторін (при наявності). Сторони дійшли згоди, що строк дії цього договору встановлюється від дати набрання договором чинності та до « 31» грудня 2017р., у частині гарантійних зобов`язань до закінчення гарантійного строку, у частині сплати штрафних санкцій або відшкодування збитків - до моменту оплати. У випадку не виконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов`язань за цим договором, термін дії договору продовжується до повного виконання сторонами всіх прийнятих на себе зобов`язань.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 095/2017 від 10.05.2017 разом із специфікацією № 1 до нього, як належні підстави, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин містить елементи різних договорів, а саме: договору поставки та договору підряду.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу п. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За умовами п. 2.2 договору та специфікації 1 до договору, оплата за товар здійснюється у наступному порядку: на протязі 10 днів з дати поставки товару у погодженому місці поставки.

При цьому, заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що строк оплати отриманого ним товару не наступив, оскільки позивач не здійснив поставку товару в кількості та асортименті відповідно до Специфікації № 1.

Враховуючи заперечення відповідача, господарський суд встановив наступне.

За змістом положень ч. 1 ст. 669 ЦК України та ч. 1 ст. 671 ЦК України, кількість та асортимент товару, що поставляється, визначається договором.

Як вже було встановлено судом та зазначено раніше, відповідно до п. 3.1 договору, поставка партії обладнання, передбаченої конкретною специфікацією, здійснюється в порядку, на умовах та в строки, визначені такою специфікацією.

Специфікацією 1 визначено наступний перелік обладнання, а саме: станція компресорна газова гвинтова СГВв 315-20/0,5-25 У1, вартістю без ПДВ - 19 850 000,00 грн. термін поставки - 05.06.17; обладнання майданчика компресора, вартістю без ПДВ -373 004,00 грн. термін поставки -10.06.17; ємність дренажна, вартістю без ПДВ - 98109,00 грн. термін поставки - 05.06.17; комплект системи АСК ТП, вартістю без ПДВ - 190 634 грн. термін поставки -10.06.17; автоматизована система раннього виявлення та оповіщення НС, вартістю без ПДВ - 42 281,00 грн. термін поставки - 10.06.17; КВП та А, вартістю без ПДВ - 1 632 830,00 грн. термін поставки - 10.06.17; матеріали для зовнішнього електропостачання, вартістю без ПДВ - 1 374 287,00 грн. термін поставки - 05.06.17; міжмайданчикові мережі, вартістю без ПДВ - 10 208,00 грн. термін поставки -10.06.17; дизель-генератор, вартістю без ПДВ - 1 050 819,00 грн. термін поставки -10.06.17; КТП, вартістю без ПДВ - 950097,08 грн. термін поставки 10.06.17.

Крім того, суд вважає за необхідне викласти п. 7.5 договору, відповідно до якого, у випадку прострочення оплати більше ніж на 3 календарних днів або відмови від приймання обладнання, підрядник має право в односторонньому порядку відмовитися від виконання зобов`язань по поставці непоставленої партії обладання та/або вимагати повернення обладання (у випадку його перердачі генпідряднику до моменту остаточного розрахунку) та/або сплати штрафу в розмірі 20 % від вартості відповідної партії обладання.

Отже, з урахуванням зазначеного, господарський суд встановив, що сторонами закріплено в умовах договору поняття «партія обладнання». Крім того, судом встановлено, що перелік обладнання, яке має бути поставлено позивачем відповідачу, закріплюється в кожній специфікації до договору. При цьому, умовами договору визначено, що це має бути не окремо визначене обладнання, а саме: партія обладнання.

Наразі, господарським судом враховано, що відповідно до п. 4.4 договору, претензії щодо якості та або кількості обладнання можуть бути заявлені генідрядником протягом 10 днів від дати їх виявлення.

Таке право відповідає змісту ч. 1 ст. 670 ЦК України та ч. 1 ст. 672 ЦК України, що в разі порушення продавцем умов про кількість/асортимент надають покупцеві право: вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, та прийняти частину товару, що відповідає умовам договору, і відмовитися від решти товару, або відмовитися від усього товару, або вимагати заміни частини товару, що не відповідає асортименту, товаром в асортименті, який встановлено договором, або прийняти весь товар.

Разом із тим, господарським суд також встановлено, що сторонами наділено позивача правом на здійснення дострокової поставки або поставки частинами, що закріплено у п. 3.7 договору.

Тому, з урахуванням п. 3.7 договору контрагенти встановили у специфікації № 1 різні строки для поставки партії обладнання, перелік якої наведено у цій специфікації, розділивши поставку на два етапи.

Зокрема, до 05.06.2017 включно, позивач був зобов`язаний поставити відповідачу наступне обладнання: станція компресорна газова гвинтова СГВв 315-20/0,5-25 У1, вартістю без ПДВ - 19 850 000,00 грн.; ємність дренажна, вартістю без ПДВ - 98109,00 грн. та матеріали для зовнішнього електропостачання, вартістю без ПДВ - 1 374 287,00 грн. В свою чергу, до 10.06.2017 включно, мала відбутись поставка іншої частини обладнання: обладнання майданчика компресора, вартістю без ПДВ -373 004,00 грн.; комплект системи АСК ТП, вартістю без ПДВ - 190 634 грн.; автоматизована система раннього виявлення та оповіщення НС, вартістю без ПДВ - 42 281,00 грн.; КВП та А, вартістю без ПДВ - 1 632 830,00 грн.; міжмайданчикові мережі, вартістю без ПДВ - 10 208,00 грн.; дизель-генератор, вартістю без ПДВ - 1 050 819,00 грн., а також, КТП, вартістю без ПДВ - 950097,08 грн.

Отже, з урахуванням вищенаведеного у сукупності, відсутність з боку відповідача будь-яких заперечень щодо поставки обладнання не в повному обсязі/ некомплекті тощо, обґрунтовано наявністю права у позивача на здійснення поставки обладнання частинами, що, в свою чергу, позбавляє відповідача права на заявлення будь-яких претензій до позивача в частині некомплектності поставленого обладнання за специфікацією № 1 в строки, визначені у специфікції № 1.

Щодо тверджень Товариства з обмеженою відповідальністю НАФТОГАЗМОНТАЖ, що товар визначений у специфікації № 1 є єдиним комплектом обладнання, господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Стаття 184 ЦК України визначає, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Згідно зі ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення (ст. 187 ЦК України).

Статтею 188 ЦК України передбачено, що якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). Правочин, вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено договором.

На підтвердження того, що товар визначений у специфікації № 1 є єдиним комплектом обладнання, відповідачем долучено до матеріалів справи висновок фахівця від 29.09.20 та висновок експерта від 28.10.2020.

Відповідно до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Умовами п. п. 1, 2, 5, 6 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У п.18 Постанови №4 від 23.03.2012р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» викладено правову позицію про те, що у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Судом досліджено наявні у матеріалах справи висновок експерта № 46.16.20.4450/5002, складений 29.09.2020 технічним експертом з промислової безпеки Вовкун Т.І. (далі - висновок 1), а також висновок експерта № СЕ-19/111-20/51051-ТВ, складений 28.10.2020 головним судовим експертом відділу товарознавчих та гемологічних досліджень лабораторії товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень та оціночної діяльності Київського НДЕКЦ МВС Петрашенко А.І.(далі висновок 2), дослідження за якими проведені на замовлення відповідача.

Судом встановлено, що тільки у висновку 2 зазначено, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Отже, з урахуванням вищенаведеного у сукупності, господарський суд суд знаходить поданий відповідачем висновок 2 таким, що не викликає сумнівів у його правильності, не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі, стосовно критеріїв повноти, ясності, обґрунтованості, у звязку із чим, суд приймає висновок експерта № СЕ-19/111-20/51051-ТВ, складений 28.10.2020 головним судовим експертом відділу товарознавчих та гемологічних досліджень лабораторії товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень та оціночної діяльності Київського НДЕКЦ МВС Петрашенко А.І., як належний та допустимий доказ у справі.

В той же час, суд не приймає висновок 1, в якості належного та допустимого доказу у справі, у зв`язку із тим, що підчас проведення зазначеного дослідження, а також складання висновку, його виконавець технічний експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Отже, у висновку 2, експертом встановлено, що станція компресорна СГВв 315-20/0,5-25 У1 є окремо змонтованим обладнанням; деталі: обладнання майданчика компресора, ємність дренажна, комплект системи АСК ТП, автоматизована система раннього виявлення та оповіщення НС, КВП та А, матеріали для зовнішнього електропостачання, міжмайданчикові мережі, дизель-генератор, КТП є окремо змонтованим обладнанням і не входять в склад станції компресорної газової гвинтової СГВв 315-20/0,5-25 У1.

Повноцінне використання за призначенням станції компресорної газової гвинтової СГВв 315-20/0,5-25У1 без частини деталей, які зазначені у специфікації № 1 до договору № 095/2017 від 10.05.2017р. неможливе.

Станція компресорна газова гвинтова СГВв 315-20/0,5-25У1, яка є окремо змонтованим обладнанням, та інші деталі, що визначені у специфікації № 1 - є товаром та комплектом обладнання в розумінні договору № 095/2017 від 10.05.2017р., який повинен бути поставлений Замовнику (робота установки компримування газу можлива лише при наявності цілісного комплекту обладнання, зазначеного у специфікації № 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням вищенаведеного у сукупності, господарський суд встановив, що укладений між сторонами договір, а також специфікація до нього, свідчать, що останні вчинені щодо складної речі, партії товару - обладнання, визначеної у специфікації № 1 (кілька речей, які утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням та не можуть використовуватися окремо; є єдиним комплектом, який має бути поставлений позивачем відповідачу з метою його монтування та, в подальшому, здійснення на ньому пусконалагоджувальних робіт (розділ 5 договору)).

Оскільки, умовами договору передбачено здійснення поставки позивачем саме партії обладнання (п. 3.1 договору), а також, наведення у специфікації № 1 переліку обладнання, яке не може бути використано окремо, без здійснення його монтування зі всіма частинами обладнання, зазначеними у специфікації та, беручи до уваги, визначення у специфікації № 1 загальної вартості обладнання, яка становить 30 686 722,90 грн. з ПДВ, та строк здійснення оплати на протязі 10 днів з дати поставки товару (п. 1 специфікації №1), господарський суд встановив, що відповідач зобов`язаний здійснити оплату всього обладнання, зазначеного у специфікації № 1 у сумі 30 686 7252,90 грн. на протязі 10 днів з дати поставки товару у погодженому місці.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як встановлено судом раніше, з урахуванням п. 3.7 договору, контрагенти встановили у специфікації № 1 різні строки для поставки партії обладнання, перелік якої наведено у цій специфікації, розділивши поставку на два етапи.

Зокрема, до 05.06.2017 включно, позивач був зобов`язаний поставити відповідачу наступне обладнання: станція компресорна газова гвинтова СГВв 315-20/0,5-25 У1, вартістю без ПДВ - 19 850 000,00 грн.; ємність дренажна, вартістю без ПДВ - 98109,00 грн. та матеріали для зовнішнього електропостачання, вартістю без ПДВ - 1 374 287,00 грн. В свою чергу, до 10.06.2017 включно, мала відбутись поставка іншої частини обладнання: обладнання майданчика компресора, вартістю без ПДВ -373 004,00 грн.; комплект системи АСК ТП, вартістю без ПДВ - 190 634 грн.; автоматизована система раннього виявлення та оповіщення НС, вартістю без ПДВ - 42 281,00 грн.; КВП та А, вартістю без ПДВ - 1 632 830,00 грн.; міжмайданчикові мережі, вартістю без ПДВ - 10 208,00 грн.; дизель-генератор, вартістю без ПДВ - 1 050 819,00 грн., а також, КТП, вартістю без ПДВ - 950097,08 грн.

Як було встановлено судом та зазначено вище, на виконання умов договору, позивачем було поставлено відповідачу тільки частину партії обладнання, зазначеної у специфікації № 1, а саме тієї, що мала бути поставлена в строк до 05.06.2017 включно, зокрема: станцію компресорну газову гвинтову СГВв 315-20/0,5-25 У1 у кількості 1 шт. на загальну суму 23 820 000,00 грн. з ПДВ (видатковою накладною №510 від 22.05.2017) та ємність дренажну ЕП 5-1900 У1 у кількості 1 шт. на загальну суму 117 730,80 гри з ПДВ (видаткова накладна №633 від 23.06.2017).

При цьому, господарський суд встановив, що зазначена частина партії обладнання була поставлена позивачем із пропуском строку, визначеного умовами договору та специфікації. Разом із тим, судом враховано, що сторонами не висловлено будь-яких зауважень щодо порушення позивачем строку поставки обладнання в зазначеній частині.

Щодо поставки іншої частини партії обладнання, яке мало бути поставлено позивачем відповідачу в строк до 10.06.2017 включно, господарський суд встановив, що позивачем не виконані свої обов`язки в цій частині та обладнання майданчика компресора, комплект системи АСК ТП, автоматизована система раннього виявлення та оповіщення НС, КВП та А, міжмайданчикові мережі, дизель-генератор, а також, КТП на момент прийняття судом рішення даній справі так і не поставлено.

В свою чергу, судом враховано, що відповідачем здійснено часткову оплату партії обладнання на загальну суму 22 500 525,00 грн. без виконання позивачем свого обов`язку щодо здійснення повної поставки обладнання по договору та специфікації № 1.

При цьому, відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 611 цього Кодексу, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання.

Статтею 538 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Відповідно до частини 5 статті 692 Цивільного кодексу України, якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Договір поставки має двосторонній характер, тому певні обов`язки покладаються як на одну, так і на іншу сторону, тобто кожна із сторін одночасно є боржником, та кредитором. З точки зору виконання такі зобов`язання є зустрічними, оскільки виконання свого обов`язку однією із сторін обумовлюється виконанням другою стороною свого обов`язку. Виконання зустрічних зобов`язань передбачає виконання кожною із сторін свого обов`язку у порядку, встановленому в даному випадку договором поставки. Якщо ж одна із сторін зобов`язання не виконує у порядку і строки, встановлені договором, то відповідно друга сторона має право або зупинити виконання свого обов`язку, або відмовитися від його виконання частково або у повному обсязі.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 904/5340/18 від 31.10.2019.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, господарський суд встановив, що строк здійснення поставки позивачем відповідачу іншої частини обладнання, наведеного у специфікації № 1 та непоставленого позивачем є таким, що настав.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Наразі, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів належного виконання позивачем умов договору та специфікації № 1 до нього в частині поставлення повної партії обладнання, визначеної у специфікації № 1. Протилежного суду не доведено, доказів поставки обладнання в повному обсязі до суду не подано.

В той же час, з урахуванням невиконання позивачем умов договору щодо поставки обладнання, встановленого судом, господарський суд встановив, що строк здійснення оплати відповідачем партії обладнання, визначеного у специфікації № 1 на загальну суму 30 686 722,90 грн. ще не настав, як і не настав строк здійснення оплати відповідачем вже поставленої позивачем частини партії обладнання у сумі 23 820 000,00 грн., частину вартості якого, за власним бажанням, вже сплачено відповідачем у сумі 22 500 525,00 грн.

Одночасно, судом враховані усні твердження позивача, висловлені в судовому засіданні, щодо того, що останнім вже поставлено на об`єкт відповідача, проте іншій юридичній особі, частину обладнання, яке є предметом спірного договору, а тому, постачання за договором № 095/2017 від 10.05.2017 спірної частини обладнання на даний час вже є неактуальним.

Разом із тим, господарський суд відхиляє зазначені твердження, оскільки вони не стосуються предмету розгляду даної справи в рамках постачання партії обладнання позивачу саме відповідачу по договору № 095/2017 від 10.05.2017, а також, не нівелюють висновків суду щодо порушення позивачем своїх обов`язків в частині виконання останнім умов договору, який на даний час не є припиненим чи визнаним не дійсним тощо.

Крім того, відповдно до п. 10.8 договору, сторони не мають права передавати свої права та обов`язки згідно даного договору третім особам без письмового погодження з іншою стороною, за виключенням випадків, прямо передбачених діючим законодавством.

Наразі, госопдарський суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів передання відповідачем своїх обов`язків третім особам в частині отримання від позивача партії обладнаня по договору та специфікації № 1. Також, суд зазначає, що сторонами не надано будь-яких доказів на підтвердження розірвання, припинення чи визнання недійсним договору № 085/2017 від 10.05.2017.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд приходить до висновку про відсутність порушеного права позивача, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 1 437 203,80 грн. не підлягають задоволенню, оскільки є передчасними.

Всі інші клопотання, заяви, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Крім того, відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «РуїсТоріха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

Приймаючи до уваги висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.12.2020

Суддя Л.В. Сокуренко