РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2020Справа № 910/4409/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участі секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ

до Публічного акціонерного товариства «Центренерго», м. Київ

про стягнення 10 290 939,83 грн.

Представники сторін:

від позивача: Кравченко С.В.;

від відповідача: Гаврись Я.Б.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - АТ «Укртрансгаз»/позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (далі - ПАТ «Центренерго»/відповідач) про стягнення 10 290 939,83 грн, у тому числі: 10 000 000,00 грн - основного боргу, 170 801,71 грн - 3% річних та 120 138,12 грн - інфляційних втрат, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про транспортування природного газу магістральними трубопроводами №83 ДП від 12.02.1999.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем в розмірі 10 000 000,00 грн за надання послуг транспортування природного газу. Так, в забезпечення належного виконання умов договору про транспортування природного газу магістральними трубопроводами №83 ДП від 12.02.1999, між позивачем, відповідачем та ТзОВ «Компанія "Енергомаш"» було укладено договір поруки №16-06 від 16.06.2000, відповідно до якого ТзОВ «Компанія "Енергомаш"» зобов`язалось відповідати перед ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» в особі філії УМН «Донбастрансгаз» по зобов`язанням в сумі 10 000 000 грн, що випливають з договору №83 ДП від 12.02.1999. На виконання договору поруки №16-06 від 16.06.2000 ТзОВ «Компанія "Енергомаш"» передало позивачу переказний вексель на суму 10 000 000,00 грн, внаслідок чого заборгованість зменшилась на цю суму. Проте, рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2002 у справі №2/376, договір поруки № 16-06 від 16.06.2000 визнаний недійсним з поверненням всього отриманого сторонами за цим договором, тому позивачем на виконання рішення суду повернуто на рахунок ТзОВ «Компанія "Енергомаш"» грошові кошти у розмірі 10 000 000,00 грн.

В подальшому, ця заборгованість була включена до кредиторських вимог та заявлена в рамках розгляду справи № 15/76-6-43/624-б про банкрутство ПАТ «Центренерго». Разом з тим, Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.08.2019 закрив провадження у справі № 15/76-6-43/624-б про банкрутство ПАТ «Центренерго», відповідно кредиторські вимоги позивача на суму 10 000 000,00 грн не задоволені, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 01.04.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 27.04.2020.

27.04.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання та продовження процесуального строку на подання відзиву.

27.04.2020 суд відклав підготовче засідання на 01.06.2020.

01.06.2020 на електронну пошту суду вдруге надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання та продовження процесуального строку на подання відзиву.

01.06.2020 суд відклав підготовче засідання на 09.07.2020.

09.07.2020 до канцелярії суду від відповідача надійшла заява про застосування наслідків спливу позовної давності та відзив на позовну заяву, в якому ПАТ «Центренерго» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що у ПАТ «Центренерго» відсутні первинні документи, які підтверджують наявність заборгованості за договором № 83 ДП від 12.02.1999.

09.07.2020 суд прийняв до розгляду відзив на позовну заяву, встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив та відповідачу заперечень на відповідь на відзив, а також відклав підготовче засідання на 17.08.2020 в порядку ст. 183, ст. 216 ГПК України.

27.07.2020 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

14.08.2020 до канцелярії суду відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

17.08.2020 у підготовчому засіданні представник відповідача заявив усне клопотання про витребування у позивача оригіналів доданих до справи документів, а саме, актів прийому-передачі природного газу.

17.08.2020 суд зобов`язав позивача надати на огляд суду під час розгляду справи по суті оригінали документів, долучених до позовної заяви в копіях.

Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.10.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.10.2020 оголосив в судовому засіданні перерву до 09.11.2020, а також повторно витребував у позивача оригінали актів прийому-передачі природного газу від 01.01.2000, 01.02.1999, 01.03.1999, 01.04.1999, 01.08.1999, 01.09.1999, 01.10.1999, 01.11.1999 та 01.12.1999.

09.11.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

09.11.2020 суд оголосив в судовому засіданні перерву до 03.12.2020.

03.12.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, зокрема щодо неможливості надання суду витребуваних оригіналів документів, посилаючись на їх знаходження в зоні проведення АТО, а саме, за адресою: 83052, м. Донецьк, просп. Ілліча, 100-А.

03.12.2020 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача. Представник АТ «Укртрансгаз» позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник ПАТ «Центренерго» проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, а також просив суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.02.1999 між Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі філії УМГ «Донбастрансгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - виконавець) та Вуглегірською ТЕС (далі - замовник) укладено договір про транспортування природного газу магістральними трубопроводами №83 ДП, відповідно до якого виконавець зобов`язався здійснити транспортування природного газу замовника по газотранспортній системі до замовника, а замовник зобов`язався сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору.

На виконання умов цього договору позивачем надано послуги з транспортування природного газу у січні - березі та липні - листопаді 1999 року на загальну суму 28 550 613,12 грн, на підтвердження чого позивачем надано суду копії актів приймання-передачі природного газу від 01.02.1999, 01.03.1999, 01.04.1999, 01.08.1999, 01.09.1999, 01.10.1999, 01.11.1999, 01.12.1999 та 01.01.2000.

Проте, відповідач за надані послуги розрахувався частково, внаслідок чого в ВАТ «ДЕК "Центренерго"» утворилась заборгованість перед позивачем.

16.06.2002 між ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» в особі філії УМГ «Донбастрансгаз» (далі - кредитор), правонаступником якого є АТ «Укртрансгаз», ВАТ «ДЕК "Центренерго"», назву змінено на ПАТ «Центренерго» (далі - боржник) та ТзОВ «Компанія "Енергомаш"» (далі - поручитель) укладено договір поруки №16-06, відповідно до якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за зобов`язаннями боржника за договором №83 ДП від 12.02.1999 про транспортування природного газу, укладеного між кредитором та боржником.

У відповідності до п. 2.2. договору поруки, з моменту невиконання боржником зобов`язань за договором про транспортування природного газу кредитор набуває право вимоги до поручителя на суму 10 000 000,00 грн.

20.06.2000 між позивачем, відповідачем та ТзОВ «Компанія "Енергомаш"» підписано додаткову угоду №1 до договору №16-06 від 16.06.2000, відповідно до якої в рахунок погашення заборгованості по договору про транспортування природного газу №83 ДП від 12.02.1999, укладеного між позивачем та відповідачем та договору поруки №16-06 від 16.06.2000, поручитель передає кредиторові переказний вексель № 1010 на суму 10 000 000,00 грн.

Разом з тим, рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2002 у справі № 2/376 за позовом ТзОВ «Компанія "Енергомаш"» до ДК «Укртрансгаз» та ВАТ «ДЕК "Центренерго"» договір поруки № 16-06 від 16.06.2000 визнано недійсним з поверненням всього отриманого сторонами за договором.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.07.2003 рішення Господарського суду міста Києва у справі № 2/376 залишено без змін.

26.11.2002 позивач платіжним дорученням № 5619 повернув на рахунок ТзОВ «Компанія "Енергомаш"» грошові кошти в розмірі 10 000 000,00 грн.

За таких обставин, у відповідача залишилась непогашена заборгованість перед позивачем в сумі 10 000 000,00 грн.

09.02.2004 Господарським судом міста Києва ухвалою у справі № 15/76-б відкрито провадження за заявами Державного підприємства «Ровенькиантрацит», Міністерства палива та енергетики України та Полтавського акціонерного банку «Полтава-банк» про визнання банкрутом Відкритого акціонерного товариства «Державна енергогенеруюча компанія "Центренерго"».

27.10.2004 позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про визнання грошових вимог від 25.10.2004 за № 08-4717, в якій просив суд визнати грошові вимоги ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз Україна» в особі УМГ «Донбастрансгаз» відносно Відкритого акціонерного товариства «Державної енергетичної компанії "Центренерго"» на загальну суму 44 257 886,37 грн, в тому числі відповідно до договору № 83 ДП від 12.02.1999 та розширеного акту звірки на суму 10 000 000,00 грн.

Вищим господарським судом України постановою від 24.05.2016 у справі № 15/76-б-43/624-б постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.11.2015 у справі № 15/76-б-43/624-б, в частині відмови Дочірній компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Донбастрансгаз» у визнанні кредитором Публічного акціонерного товариства «Центренерго» на суму 10 000 000,00 грн за договором №83 ДП від 12.02.1999 скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Господарським судом міста Києва ухвалою від 19.08.2019 у справі № 15/76-б-43/624-б клопотання Фонду державного майна України про припинення провадження у справі задоволено, провадження у справі № 15/76-б-43/624-б про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Центренерго» закрито, дію мораторію припинено.

Отже, ураховуючи, що під час дії мораторію в рамках справи про банкрутство №15/76-б-43/624-б ПАТ «Центренерго» заборгованість перед АТ «Укртрансгаз» за договором № 83 ДП від 12.02.1999 в розмірі 10 000 000,00 грн не погашено, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення цієї суми.

Крім того, позивач нараховує на суму боргу 3% річних в розмірі 170 801,71 грн та інфляційні збитки в розмірі 120138,12 грн за період з 20.08.2019 по 15.03.2020.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про транспортування природного газу магістральними трубопроводами №83 ДП від 12.02.1999, відповідно до якого позивачем надано послуги з транспортування природного газу по газотранспортній системі до відповідача на загальну суму 28 550 613,12 грн, проте відповідач за надані послуги розрахувався частково, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість.

Судом також встановлено, що між позивачем, відповідачем та ТзОВ «Компанія "Енергомаш"» укладено договір поруки №16-06 від 16.06.2020, відповідно до якого між сторонами підписано додаткову угоду №1, згідно якої в рахунок погашення заборгованості по договору про транспортування природного газу № 83 ДП від 12.02.1999, укладеного між позивачем та відповідачем та договору поруки №16-06 від 16.06.2000, поручитель передав кредиторові переказний вексель № 1010 на суму 10 000 000,00 грн.

Проте, Господарський суд міста Києва рішенням від 13.11.2002 у справі № 2/376, яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 02.07.2003, цей договір визнав недійсним.

За таких обставин, заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 10 000 000,00 грн за договором № 83 ДП від 12.02.1999 залишилась непогашена.

Судом також встановлено, що Господарським судом міста Києва ухвалою від 09.02.2004 у справі №15/76-б відкрито провадження про визнання банкрутом Відкритого акціонерного товариства «Державна енергогенеруюча компанія "Центренерго"».

Зокрема, на час порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ «ДЕК "Центренерго"», назву якого змінено на ПАТ «Центренерго», діяв Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакція, яка діяла на час ухвалення судом ухвали про порушення провадження про банкрутство відповідача, мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

При цьому, у відповідності до ст. 1 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Отже, з моменту порушення провадження у справі про банкрутство відповідача, діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, в тому числі вимог позивача до відповідача на суму 10 000 000,00 грн.

Разом з тим, Господарським судом міста Києва ухвалою від 19.08.2019 у справі № 15/76-б-43/624-б провадження у справі № 15/76-б-43/624-б про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Центренерго» закрито та дію мораторію припинено.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» заборгованості за надані послуги згідно з договором № 83 ДП від 12.02.1999 про транспортування природного газу в розмірі 10 000 000,00 грн, що має наслідком її задоволення.

Водночас, враховуючи невиконання відповідачем свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 170 801,71 грн та інфляційні втрати в сумі 120 138,12 грн, нараховані на суму боргу за період з 20.08.2019 по 15.03.2020.

Так, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, і встановив, що заявлені суми є арифметично правильними, відповідно підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Щодо заяви ПАТ «Центренерго» про застосування наслідків спливу позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 та 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 263 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності зупиняється: 1) якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); 2) у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; 3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; 4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

В статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Так, ПАТ «Центренерго» стверджує, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки заборгованість виникла у січні - березні та липні-листопаді 1999 року, при цьому відповідач повинен був розрахуватися згідно умов договору про транспортування природного газу до: 10.02.1999, 10.03.1999, 10.04.1999, 10.08.1999, 10.09.1999, 10.10.1999, 10.11.1999 та 10.12.1999 по кожному акту приймання-передачі, відтак строк позовної давності сплинув 11.02.2002, 11.03.2002, 11.04.2002, 11.08.2002, 11.09.2002, 11.10.2002, 11.12.2002 відповідно по кожному акту.

Разом із тим, судом встановлено, що перебіг позовної давності щодо стягнення заборгованості за надані послуги переривався у зв`язку із укладенням між позивачем, відповідачем та ТзОВ «Компанія "Енергомаш"» договору поруки №16-06 від 16.06.2000 та додаткової угоди № 1 від 20.06.2000, що свідчить про визнання відповідачем свого боргу станом на червень 2000 року.

Таким чином, відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності почався заново із ухваленням Господарським судом міста Києва рішення у справі № 2/376, яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 02.07.2003 про визнання договору поруки недійсним, внаслідок чого позивач повернув поручителю сплачену суму заборгованості у сумі 10 000 000, 00 грн.

Водночас, перебіг позовної давності у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України також зупинявся у зв`язку з порушенням провадження справи про банкрутство ПАТ «Центренерго» та поновився внаслідок закриття провадження у справі про банкрутство ПАТ «Центренерго», тобто перебіг позовної давності щодо стягнення з відповідача заборгованості на користь позивача за договором №83 ДП від 12.02.1999 в сумі 10 000 000,00 грн зупинявся у період з 09.02.2004 по 19.08.2018.

Приймаючи до уваги встановлене, здійснивши розрахунок строку позовної давності, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено трирічний строк позовної давності, з урахуванням його переривання та зупинення, для звернення до суду для захисту свого порушеного права, внаслідок чого суд відмовляє у задоволенні заяви ПАТ «Центренерго» про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (03022, місто Київ, вулиця Козацька, будинок 120/4, літера Є; ідентифікаційний код 22927045) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, місто Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1; ідентифікаційний 30019801) заборгованість в розмірі 10 000 000 (десять мільйонів) грн 00 коп., інфляційні втрати в сумі 120 138 (сто двадцять тисяч сто тридцять вісім) грн 12 коп., 3% річних в розмірі 170 801 (сто сімдесят тисяч вісімсот одну) грн 71 коп. та судовий збір в сумі 154 364 (сто п`ятдесят чотири тисячі триста шістдесят чотири) грн 10 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 11.12.2020.

Суддя В.В. Бондарчук