ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2020 р. Справа№ 910/5447/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Корсака В.А.

Ходаківської І.П.

при секретарі Островерха В.Л.

за участю представників зазначених в протоколі від 08.12.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємець Бежецькової Наталії Олександрівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 (повний текст складено 10.08.2020)

у справі № 910/5447/20 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІ-ПАК»

до Фізичної особи - підприємця Бежецькової Наталії Олександрівни

про стягнення 68 850,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УНІ-ПАК» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця Бежецькової Наталії Олександрівни (далі - відповідач) про стягнення 68 850,00 грн - вартість неповернутої зворотної тари та 2 102,00 грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов Договору поставки продукції №6808/1 від 16.02.2017, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кушнер» та відповідачем, не повернув у встановлені Договором строки зворотну тару, права вимоги на яку позивач отримав згідно Договору про купівлю-продажу права вимоги (цесії) №4 від 23.03.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/5447/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Бежецькової Наталії Олександрівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІ-ПАК» 68 850,00 грн боргу та 2 102,00 грн судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що внаслідок укладення Договору купівлі-продажу права вимоги (цесії) №4 від 23.03.2018 позивач набув права кредитора за Договором поставки продукції №6808/1 від 16.02.2017, в тому числі і право на стягнення вартості неповернутої тари. Відповідач в порушення умов Договору поставки продукції №6808/1 від 16.02.2017 у встановлений строк не повернув зворотну тару, яка отримана ним згідно актів прийому-передачі майна №1 від 07.04.2017, №2 від 14.04.2017, №3 від 21.04.2017, №4 від 28.04.2017, а саме: Кега Об 30 л - 11 шт., Кераг Об 50 л - 9 шт, Балон 10 л - 4 шт, Бутль Прозора - 3 шт, вартість яких відображена у видатках тари до вказаного договору №РТ-40612 від 07.04.2017 на суму 27 840,00 грн, №РТ-40702 від 14.04.2017 на суму 13 920,00 грн, №РТ-41254 від 21.04.2017 на суму 16 350,00 грн, №РТ-4293 від 28.04.2017 на суму 10 740,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Фізична особа - підприємець Бежецькова Наталія Олександрівна звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/5447/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що з боку ТОВ «Кушнер» відсутні претензії стосовно порушення повернення зворотної тари або будь-якої заборгованості. На переконання апелянта, майно (зворотна тара) належить на праві власності ПрАТ «Оболонь» та знаходиться в оренді ТОВ «Л.К.О.» згідно акту приймання-передачі майна від ТОВ «Кушнер» до ТОВ «Л.К.О.», а тому вимога позивача має ознаки кримінального діяння.

Як зазначила апелянт, суд першої інстанції вирішуючи даний спір у порядку спрощеного позовного провадження, позбавив її права на з`ясування обставин справи, дослідження доказів, які, на переконання відповідача, є підробними, позбавив можливості заявити клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та залучення свідків. Відповідач вважає, що реєстрації під одним номером та датою повідомлення про відступлення права вимоги №137 від 23.03.2018 та вимоги про погашення боргу №137 від 23.03.2018 свідчить про їх підроблення. Крім того, як зазначила відповідач позивачем не було надано акт приймання-передачі обладнання №222 від 31.10.2017, в якому зазначено, що за відповідачем рахується зворотна тара - кега 30 л - 5 шт, балонів 4 шт.

Відповідач наполягає на тому, що акти приймання-передачі №1 від 07.04.2017, №2 від 14.04.2017, №3 від 21.04.2017, №4 від 28.04.2017 не підписувала, підпис здійснено іншою особою. Доказів на підтвердження нестачі тари на спірну суму матеріали справи не містять, довідка, надана ТОВ «Кушнер» підписана в односторонньому порядку.

Фізична особа - підприємець Бежецькова Наталія Олександрівна зазначає також, що зворотна тара є повернутою, оскільки ТОВ «Кушнер» поставляв продукцію лише в обмін на пусту зворотну тару. 20.10.2017 була проведена звірка по зворотній тарі, де було встановлено, що за відповідачем рахується зворотна тара, а саме: 4 кеги і 4 балони.

За умовами Договору №8808 від 16.02.2017 повернення зворотної тари здійснюється виключно обміном, при завезенні постачальником продукції.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2020 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємець Бежецькової Наталії Олександрівни на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі № 910/5447/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємець Бежецькової Наталії Олександрівни на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі № 910/5447/20 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Бежецькової Наталії Олександрівни на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі № 910/5447/20. Розгляд апеляційної скарги призначено на 03.11.2020. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, пояснення, заперечення, клопотання до 09.10.2020.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду у встановлений строк не надійшов, що не є перешкодою для перегляду рішення відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 у зв`язку з перебуванням судді Демидової А.М. на лікарняному з 03.11.2020, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/5447/20 колегію суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Ходаківська І.П., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бежецькової Наталії Олександрівни на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/5447/20 прийнято до провадження вказаною колегією суддів. Розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Бежецькової Наталії Олександрівни на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/5447/20 призначено на 17.11.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Бежецькової Наталії Олександрівни на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/5447/20 відкладено на 08.12.2020.

Фізична особа - підприємець Бежецькова Наталія Олександрівна в судовому засіданні 08.12.2020 підтримала доводи, наведені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/5447/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач своїх представників в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст. 120 ГПК України.

За статтею 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 232 ГПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови та судові накази.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Товариство з обмеженою відповідальністю «УНІ-ПАК» ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2020 про відкладення розгляду справи №910/5447/20 отримав 21.11.2020, про що свідчить відмітка на поштовому повідомленні 795).

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

16.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кушнер» (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Бежецьковою Наталією Олександрівною (Покупець) укладено Договір поставки продукції № 6808/1 (далі - Договір №6808/1), за умовами якого Постачальник зобов`язаний поставляти продукцію Покупцю згідно замовлення Покупця, а Покупець зобов`язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного Договору та повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним Договором. Замовлення передається Постачальнику в будь-якій зрозумілій Сторонам формі (електронною поштою, через торгового представника, факсимільним, телефонним зв`язком, усно тощо). Під терміном Продукція у вказаному договорі Сторони розуміють пиво в пляшках, банках та кегах, напої безалкогольні, напої слабоалкогольні, мінеральні води, мінеральні води ароматизовані, воду питну, що вироблені ПАТ «Оболонь», ДП ПАТ «Пивоварня Зіберта», ПАТ «Охтирський пивоварний завод», ПАТ «Красилівське» та ПАТ «Бершадський пиво комбінат». Продукція, що поставляється, повинна відповідати всім санітарним, гігієнічним, технічним стандартам і правилам, встановленим діючим законодавством України, що підтверджується сертифікатами відповідності та якості (п.п. 1, 2 Договору №6808/1 (а.с. 6-7).

Постачальник передає в тимчасове користування ящики, піддони, кеги, бутлі та балони (надалі - зворотна тара) Покупцю відповідно до переліку та виключно в межах лімітів передачі зворотної тари, погоджених Сторонами в Договорі шляхом підписанням Акту прийому-передачі майна, який є невід`ємною частиною даного Договору, а Покупець зобов`язується повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених Даним Договором. Пляшка, у якій міститься продукція, що продається Покупцю, є незворотною тарою. Покупець зобов`язується забезпечити повне збереження схоронності зворотної тари, що передана в тимчасове користування Постачальником, не змінювати за власного ініціативою місце зберігання зворотної тари, письмово погоджувати з Постачальником нові місця зберігання зворотної тари, не передавати свої права та обов`язки по даному договору третім особам. Покупець не має права відчужувати або передавати в користування зворотну тару третім особам, крім випадків передбачених даним Договором. У разі відчуження або передачі зворотної тари третім особам без попереднього отримання дозволу Постачальника, останній продає Покупцю зворотну тару, що була передані іншим особам, по заставним цінам на зворотну тару (які діяла на момент виявлення такого факту) та з врахуванням податку на додану вартість, при цьому Покупець зобов`язаний оплатити продажу таким чином зворотну тару в день здійснення такого продажу тари Постачальником. Заставна ціна на зворотну тару вказується у накладних. Якщо заставну ціну у накладних по технічним або іншим причинам вказано таким чином, що Сторони або інші особи не можуть встановити по ним заставну ціну (ціна або сума не зазначені взагалі, цифри погано пропечатані, розмиті тощо), Покупець зобов`язаний письмово повідомити про це Постачальника у строк не пізніше 5 (п`яти) календарних днів від дня підписання накладних. Сторони домовились, що у випадку, якщо Покупець не повідомив Постачальника про наявність дефектів у накладних, вказаних в другому реченні даного пункту Договору, і Сторони не можуть встановити по технічним або іншим причинам заставну ціну зворотної тари, вказану у накладних, то заставна ціна встановлюється Постачальником в день проведення розрахунків в односторонньому порядку. Сторони дійшли згоди, що при зміні заставної ціни на зворотну тару, Постачальник здійснює переоцінку залишків зворотної тари за власною ініціативою в односторонньому порядку та без повідомлення Покупця. Датою зміни заставної ціни є дата в яку Постачальник виписав першу накладну при кожній зміні ціни на зворотну тару. За вимогою Покупця, Постачальник зобов`язаний надати завірене Повідомлення про переоцінку зворотної тари. Після зміни заставної ціни зворотної тари, вся неповернута зворотна тара яка є в тимчасовому користуванні Покупця, приймається Постачальником за новими заставними цінами. Повернення зворотної тари здійснюється по ретуру при завезенні продукції або за погодженням із Постачальником Покупцем самостійно. Покупець зобов`язаний повертати Постачальнику 100% від поставленої кількості: кеги, вуглекислотні балони, ящики, бутлі, піддони. Вся зворотна тара повинна бути повернена Покупцем Постачальнику в термін не більше 90 діб з дня отримання продукції, кеги - в термін не більше: 60 діб - для теплих місяців (квітень-вересень); 80 діб - для прохолодних місяців (жовтень-березень), вуглекислотні балони - в термін не більше 60 діб. Покупець зобов`язується протягом 1 (одного) календарного дня повернути наявні залишки зворотної тари в разі: демонтажу обладнання для розливу пива та напоїв; письмової вимоги Постачальника, якщо Покупцем порушено умови даного Договору; письмової вимоги Постачальника якщо останній вважає, що є загроза схоронності переданої в тимчасове користування зворотної тари; дострокового розірвання або припинення строку дії цього договору або закінчення терміну повернення зворотної тари (п. 1-6 розділу 2 Договору №6808/1).

Згідно з п. 8 розділу 2 Договору №6808/1 при пошкодженні, псуванні, втраті, не поверненні в строк, вказаний в даному договорі або знищенні зворотної тари з вини Покупця, Покупець зобов`язаний відшкодувати Постачальнику заставну ціну зворотної тари із врахуванням податку на додану вартість (згідно умов даного договору) та відшкодувати всі спричинені своєю діяльністю або бездіяльністю збитки та упущену вигоду Постачальника.

Пунктом 12 розділу 2 Договору №6808/1 сторони погодили, що у разі порушення Покупцем кінцевого терміну повернення зворотної тари або виявлення нестачі тари, Постачальник залишає за собою право на стягнення вартості неповернутої тари, а Покупець зобов`язаний її оплатити. Покупець повинен оплатити рахунок вартість неповернутої тари впродовж трьох календарних днів, після закінчення строку на повернення зворотної тари.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору №6808/1 Продавець передав Покупцю зворотну тару - Кега Об. 30 л - 11 шт., Кега Об. 50 л - 9 шт., Балон 10 л - 4 шт., Бутль Прозора - 3 шт на підставі актів прийому-передачі майна № 1 від 07.04.2017, № 2 від 14.04.2017, № 3 від 21.04.2017, № 4 від 28.04.2017 (а.с 8-11).

Згідно видаток тари №РТ-40612 від 07.04.2017, №РТ-40702 від 14.04.2017, №РТ-41254 від 21.04.2017, №РТ-4293 від 28.04.2017 сторони погодили ціну тари. Так, ціна Балону 10 л складає 1 000,00 грн, Балону 40 кг - 1 333,00 грн, Кеги Об. 30 л - 2 650,00 грн, Кеги Об. 50 л - 2 650,00 грн, Бутля Прозоро - 125,00 грн. (а.с. 12-15).

Пунктом 4 розділу 4 Договору №6808/1 визначено, що розрахунковим документом за повернену тару є накладна на повернення зворотної тари з відміткою Постачальника.

В разі неповернення Покупцем зворотної тари в обумовлені терміни, Покупець на вимогу Постачальника відшкодовує Постачальнику подвійну заставну ціну вартості тари (згідно умов цього Договору) (п. 6 розділу 4 Договору №6808/1).

Згідно п. 6 розділу 1 Договору №6808/1 договір вступає в дію з моменту підписання і діє до 31.12.2020. Якщо за тридцять календарних днів до закінчення строку дії цього Договору жодна із Сторін письмово не повідомить про своє бажання розірвати цей Договір або між Сторонами не буде укладено новий Договір, останній вважається кожен раз продовженим на наступний календарний рік і на тих самих умовах. В частині зобов`язання Покупця щодо оплати продукції та повернення (або відшкодування вартості) зворотної тари, торгово-рекламного і холодильного обрання, цей Договір діє до момент повного виконання зазначених зобов`язань.

Цей Договір може бути дострокового розірвано за вимогою однієї із Сторін, при умові виконання своїх зобов`язань за цим Договором. Сторона, що вимагає розірвання цього Договору, зобов`язана письмово попередити про це іншу Сторону не пізніше ніж за двадцять календарних днів до дати розірвання цього Договору (п. 7 розділ 1 Договору №6808/1).

23.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кушнер» (Цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УНІ-ПАК» (Цесіонарій) укладено Договір про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 (далі - Договір цесії №4), за яким Цедент відступає, а Цесіонарій повністю приймає на себе право вимоги (право грошової вимоги по сплаті за товари (послуги), неповернуте з оренди/суборенди майно, неповернуту зворотну тару, відповідно до договорів, укладених із третіми особами, що зазначені у Реєстрі вимог (Додаток 1)), що належить Цеденту, і стає кредитором за Договорами, укладеними Цедентом із третіми особами згідно із Реєстром вимог, що додається до цього Договору і є невід`ємною його частиною. (а.с. 18-19).

Згідно з п. 1.2 Договору цесії №4 за цим Договором Цесіонарій повністю одержує право (замість Цедента) вимагати від Боржника належного виконання зобов`язань за договором у сумі, зазначеній у Реєстрі вимог.

Одночасно з підписанням цього Договору Цедент передає Цесіонарію повідомлення до Боржника про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Обов`язок направлення повідомлення Боржнику покладається на Цесіонарія (п. 2.2 Договору цесії №4).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 5.1 Договору).

У Додатку 1 (Реєстр вимог № 4 станом на 23.03.2018) значаться договори №68081 від 05.05.2011, № 6808/1 від 16.02.2017, укладені між Цедентом та ФОП Бежецьковою Н.О., сума заборгованості - 98 850,00 грн. (а.с. 20).

Повідомлення №137 від 24.03.2018 про відступлення права вимоги разом з вимогою №137 від 24.03.2018 про погашення заборгованості було направлено відповідачу 08.06.2018, що підтверджується описом у цінний лист, фіскальним чеком, списком згрупованих відправлень. (а.с. 21-25).

Відповідно до ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За приписами ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, позивач набув право вимоги від відповідача щодо повернення зворотної тари, яка передана останній на підставі Договору №6808/1 згідно актів прийому-передачі майна № 1 від 07.04.2017, № 2 від 14.04.2017, № 3 від 21.04.2017, № 4 від 28.04.2017.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно до ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.ч. 1, 7 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як вірно встановлено судом першої інстанції доказів повернення тари відповідачем Постачальнику за Договором №6808/1 матеріали справи не містять. Накладну на повернення зворотної тари відповідач суду не надав всупереч п. 4 розділу 4 Договору №6808/1.

Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Кушнер» №147 від 23.03.2018 станом на 23.03.2018 Фізичною особою-підприємцем Бежецьковою Наталією Олександрівною не було повернуто зворотну тару, отриману за договором поставки продукції № 6808/1 від 16.02.2014, в такій кількості: Кега Оболонь 30 л - 11 шт., Кега Оболонь 50 л - 9 шт., Балон 10 л - 4 шт., Бутль Прозора - 3 шт. (а.с. 16).

Таким чином, враховуючи умови Договору №6808/1, Постачальник має право вимоги на відшкодування Покупцем подвійної заставної ціни зворотної тари у разі неповернення Покупцем зворотної тари в обумовлені терміни.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта про порушенням судом першої інстанції його права на розгляд справи в порядку загального позовного провадження, апеляційним господарським судом до уваги не приймається, оскільки відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 249 ГПК України клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній. Питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 250 ГПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2020 у справі №910/5447/20 вирішено задовольнити клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання). Свої заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідач виклала у письмовому відзиві на позов, який ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі №910/5447/20 було повернуто без розгляду, у задоволенні заяви відповідача про скасування ухвали від 27.04.2020 в частині розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначення розгляду справи на загальних підставах з урахування вимог статей 76, 77, 78, 86, 87, 89, 91, 99 ГПК України відмовлено.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу апелянта, що ухвала Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі №910/5447/20 отримана відповідачем 02.07.2020, про що свідчить відмітка про отримання на поштовому повідомленні 290) (а.с. 50), ним у встановленому законодавством порядку не оскаржена, що свідчить про відсутність порушеного права відповідача щодо розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Доводи апелянта про незаконну вимогу позивача про стягнення вартості неповернутої зворотної тари, колегією суддів не заслуговують на уваги, оскільки як було вже встановлено, за Договором №6808/1 відповідач отримав зворотну тару, а саме: Кега Об. 30 л - 11 шт., Кега Об. 50 л - 9 шт., Балон 10 л - 4 шт., Бутль Прозора - 3 шт на підставі актів прийому-передачі майна № 1 від 07.04.2017, № 2 від 14.04.2017, № 3 від 21.04.2017, № 4 від 28.04.2017, доказів її повернення в порядку, передбаченому п. 4 розділу 3 Договору №6808/1, шляхом підписання накладної матеріали справи не містять. Так само і не містять матеріали даної справи доказів розірвання Договору №6808/1, а тому зобов`язання за вказаним правочином повинно бути здійснене належним чином відповідно до приписів ст. 526 ЦК України у відповідності до умов договору, який є обов`язком згідно ст. 629 ЦК України.

Разом з цим, апелянтом не надано доказів припинення зобов`язання за Договором №6808/1 в порядку визначеному главою 50 Цивільного кодексу України.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо оскарження у встановленому законодавством порядку Договору цесії №4.

Щодо права власності на зворотну тару, то за умовами Договору №6808/1, зворотна тара, що передана в тимчасове користування, залишається власністю Постачальника (п. 14 розділу 2). Таким чином, відповідач належними та допустимим доказами в порушення вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України не підтвердила свої доводи стосовно права власності на спірну зворотну тару.

Доводи апелянта про фальсифікацію (підроблення) доказів актів прийому-передачі майна до Договору, також не заслуговують на увагу, оскільки вказані доводи в порушення вимог ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України є недоведеними, так як відповідач клопотання про витребування оригіналів доказів у позивача та клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи до суду першої інстанції у встановленому процесуальним законодавством порядку та строки не заявляла.

Тоді як, Фізична особа - підприємець Бежецькова Наталія Олександрівна в апеляційній скарзі зазначає, що зворотна тара є повернутою, оскільки ТОВ «Кушнер» поставляв продукцію лише в обмін на пусту зворотну тару, а 20.10.2017 була проведена звірка по зворотній тарі, де було встановлено, що за відповідачем рахується зворотна тара, а саме: 4 кеги і 4 балони.

Ці доводи, наведені апелянтом, спростовують її попередні доводи щодо неотримання зворотної тари від ТОВ «Кушнер» за актами прийому-передачі майна.

Крім того, відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами не отримання та повернення зворотної тари за видатками тари ТОВ «Кушнер». (а.с. 12-15).

Твердження відповідача про відсутність у позивача права вимоги вартості зворотної тари через наявність акту №222 від 31.10.2017 про передачу дистрибутором (ТОВ «Кушнер») ПрАТ «Обороль», а останнім дистрибутору філії «Л.К.О. №1», ТОВ «Л.К.О.» та реєстру документів «Акт звірки по тарі» за період з 20.10.2017 по 20.10.2017, не заслуговують на увагу, оскільки в зазначених акті та реєстрі не вказані посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні цієї господарської операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і, власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 27.02.2019 у справі №922/1163/18 дійшов правового висновку про наступне.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто первинні документи повинні містити відомості, які підтверджують вчинення господарської операції, на виконання якої вони складаються, у зв`язку з чим вчинення певної господарської операції фіксуватиметься документально, що в сукупності свідчить про підтвердження між учасниками такої операції певних прав та обов`язків, зокрема, і щодо обов`язку сплатити певну суму коштів, яка складатиме еквівалент певної вартості наданих послуг.

При цьому, Верховний Суд зазначає, що належне документальне оформлення вчинення господарської операції є складовою фінансової дисципліни, яка має підтримуватись учасниками будь-яких правовідносин, враховуючи вимоги Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Враховуючи зазначене, вказані акт та реєстр у розумінні ч.ч. 1, 2 ст. 91, ст. ст. 76, 77 ГПК України не є належними та допустимими, письмовими доказами, оскільки не відповідають вимогам для оформлення первинних документів.

Надана відповідачем до апеляційної скарги довідка від 20.08.2020 ПрАТ «Оболонь» в обґрунтування відсутності невиконаних зобов`язань перед ТОВ «Кушнер» по поверненню зворотної тари, не може бути прийнята до уваги судом апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апелянтом не доведено суду апеляційної інстанції наявності неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього

Разом з цим, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що надана відповідачем довідка від 20.08.2020 ПрАТ «Оболонь» складена після ухвалення судом першої інстанції оскарженого судового рішення - 10.08.2020.

Таким чином, подана відповідачем довідка від 20.08.2020 ПрАТ «Оболонь» з порушення порядку визначеного ч. 3 ст. 269 ГПК України, а тому не може бути прийнята до уваги апеляційним господарським судом.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Всі інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/5447/20 прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Бежецькової Наталії Олександрівни задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Фізичну особу-підприємця Бежецькову Наталію Олександрівну.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бежецькової Наталії Олександрівни залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі № 910/5447/20 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Бежецькову Наталію Олександрівну.

3. Матеріали справи № 910/5447/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.12.2020.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді В.А. Корсак

І.П. Ходаківська