УХВАЛА

м. Київ

14.12.2020Справа № 910/19068/20

Суддя Господарського суду міста Києва Мандриченко О.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна компанія «Економ Плюс»"

про забезпечення позову, без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельна компанія «Економ Плюс»" з заявою про забезпечення позову, у якій просить суд заборонити до набрання законної сили судовим рішенням у справі про визнання незаконними і скасування абзацу 4 та пункту 3 Тарифів Відповідача Громадській спілці "Українська ліга авторських та суміжних прав" застосовувати та/або вимагати (просити) застосовувати абзац 4 та пункту 3 Тарифів щодо сфери: «право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою» Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав», а саме:

«В разі якщо користувач вже розпочав використовувати фонограму (фонограми) та/або виконання (певну кількість виконань), то неподання користувачем акредитованій організації колективного управління показників розрахунку, понижуючих коефіцієнтів і системи знижок свідчитиме про те, що договір мав би бути укладеним за базовим тарифом, який дорівнює 50 (п`ятдесяти) мінімальним місячним заробітним платам в розмірі передбаченому законом на початок календарного року, в якому користувач розпочав зазначене використання»;

« 3. Тарифи щодо використання фонограм та/або виконань без дозволу акредитованої

організації колективного управління. При використанні особою в своїй господарській діяльності фонограм та/або виконань без дозволу (без договору з акредитованою організацією колективного управління) застосовуються наступні тарифи для їх подальшого закріплення у договорі із акредитованою організацією колективного управління щодо періоду в якому такою організацією було зафіксоване зазначене порушення.

Тариф за використання однієї фонограми та/або одного виконання без дозволу (без укладеного договору з акредитованої організації колективного управління) складає:

10 (десять) мінімальних місячних заробітних плат в розмірі передбаченому законом на початок календарного року в якому сталось бездозвільне (бездоговірне) використання.

Сума компенсації визначена акредитованою організацію колективного управління на

підставі такого тарифу може бути зменшена акредитованою організацією колективного управління в наслідок укладення нею мирової угоди із користувачем в рамках судового процесу ініційованого Організацією».

У своїй заяві про забезпечення позову заявник зазначає, що між ним та Громадською спілкою «Українська ліга авторських та суміжних прав» існує спір стосовно використання фонограм. Громадська спілка «Українська ліга авторських та суміжних прав» звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна компанія «Економ Плюс» про стягнення суми 250380,00грн. (справа № 908/3273/19). Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань у сфері суміжних прав.

З метою захисту своїх прав на охоронюваних законом інтересів ТОВ "Торговельна компанія «Економ Плюс»" подає позовну заяву про визнання незаконними і скасування абзацу 4 та пункту 3 Тарифів щодо сфери «право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою» Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» (по тексту також - Тарифи Відповідача).

В обґрунтування вказаної заяви заявник зазначає, що якщо Тарифи відповідача не буде визнано незаконними на момент розгляду справи у Господарському суді Запорізької області і вони будуть діяти, це унеможливить ефективний захист заявнику його прав та інтересів. Необхідність застосування обраного засобу забезпечення заявник також обґрунтовує потребою в ефективному захисті своїх інтересів як користувача об`єктів авторського права і суміжних прав обраного позивачем правовласника, за захистом яких він звернувся до суду з позовом про визнання незаконними пунктів Тарифів відповідача.

Розглянувши заяву ТОВ "Торговельна компанія «Економ Плюс»" про забезпечення позову, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Поряд з наведеним, за приписами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Проте, судом встановлено, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, в порушення наведених вимог закону, заявником в обґрунтування поданої ним заяви не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, а обставини, наведені заявником в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не є такими, що в розумінні ст. 136 Господарського процесуального кодексу України свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову про які просить позивач.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, за захистом яких такі особи звернулись до суду.

Також суд наголошує на тому, що відповідно до ч. 11 ст. 137 ГПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої ТОВ "Торговельна компанія «Економ Плюс»" заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна компанія «Економ Плюс»" про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала підписана та набрала законної сили 14.12.2020. Ухвала підлягає оскарженню в порядку, встановленому чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.В. Мандриченко