ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 грудня 2020 року Справа № 903/507/20

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Коваль Олександр Миколайович

за участю представників сторін:

від позивача: Мисковець О.Ю. - ордер серія ВЛ №000,079954 від 03.07.2020, договір про надання правничої допомоги від 03.07.2020

від відповідача: н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/507/20 за позовом фізичної особи-підприємця Приступи Сергія Володимировича до фізичної особи-підприємця Семешко Анни Олегівни про стягнення 14033,59 грн.,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2020 фізична особа-підприємець Приступа Сергій Володимирович надіслав на адресу суду позовну заяву до фізичної особи-підприємця Семешко Анни Олегівни про стягнення 14033,59 грн.

Заява обґрунтована не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.07.2020 позовну заяву фізичної особи-підприємця Приступи Сергія Володимировича до фізичної особи-підприємця Семешко Анни Олегівни про стягнення 14033,59грн. залишено без руху. Зобов`язано позивача не пізніше 10-ти календарних днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви та подати суду: докази доплати судового збору в сумі 90,00 грн.

31.07.2020 позивач надіслав на адресу суду клопотання, яким долучив наступні документи, а саме обгрунтований розрахунок сум позову від 28.07.2020, оригінал платіжного доручення по доплаті судового збору на суму 90,00 грн., копію видаткового касового ордеру про сплату витрат на юридичну допомогу адвоката в сумі 1500,00 грн.

Ухвалою суду від 25.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 28.09.2020 суд зобов`язав позивача подати до 06.10.2020 письмові пояснення щодо розрахунку позовних вимог, а саме по боргу з орендної плати та боргу по комунальних платежах та виставлені рахунки на оплату комунальних послуг.

05.10.2020 представник позивача надіслав на адресу суду клопотання, яким долучив до матеріалів справи рахунки на оплату та обгрунтований розрахунок боргу.

15.10.2020 представник позивача подав клопотання, яким долучив до матеріалів справи акт приймання-передачі наданих послуг №3 від 06.10.2020 до договору про надання правової допомоги від 03.07.2020, видатковий касовий ордер від 03.07.2020 (за договором про надання правової допомоги за позовом ТзОВ «Шервуд ЛП»), поштову квитанцію про направлення доказів відповідачу.

Ухвалою суду від 23.10.2020 суд перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 903/507/20 за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17.11.2020 розгляд підготовчого засідання відкладено.

Протокольною ухвалою від 01.12.2020 розгляд справи в підготовчому судовому засіданні закрито та призначено розгляд справи по суті.

07.12.2020 представник позивача подав клопотання, яким долучив до матеріалів справи копію виписку АТ КБ «Приватбанк» від 02.12.2020.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в позові.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з`явився, ухвали суду, які були направлені на юридичну адресу (вул.Набережна дванадцята,5, с.Боратин, Луцький р-н, 45605) повернуті об`єктом поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Ухвала суду від 01.12.2020 направлена на електронну адресу відповідача, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1

Разом з тим, Господарський суд Волинської області на офіційному веб-порталі судової влади України повідомляв ФОП СемешкоА.О. про розгляд справи по суті.

Згідно п.4 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції або повернуті органами зв`язку з позначками "адресат відсутній", "закінчення терміну зберігання" тощо з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відсутність сторони за адресою чи незабезпечення одержання за такою адресою кореспонденції створює саме для учасника справи негативні наслідки, які він зобов`язаний передбачити та самостійно вжити заходи щодо їх ненастання.

Сам лише факт не отримання учасником провадження кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Разом з цим суд вважає, що дана обставина не є перешкодою для розгляду справи, оскільки явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Ухвала суду про призначення судового засідання розміщена в мережі інтернет на веб-сайті "Єдиний державний реєстр судових рішень України", а також інформація про графік слухання справ судом відповідно до ст.9 ГПК України постійно оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на відкритість інформації щодо справи, ФОП Семешко А.О. не була позбавлена права та можливості ознайомитися з ухвалами Господарського суду Волинської області в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Оскільки неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути спір за відсутності відповідача, за наявними в ній матеріалами на підставі ч. 9 ст.165 ГП України.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч.4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2017 між фізичною особою-підприємцем Приступою Сергієм Володимировичем (далі - Орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Семешко Анною Олегівною (далі - Орендар, відповідач) укладено договір оренди № 13-17 (далі - Договір, а.с.10-11).

Згідно якого ФОП Семешко А.О. було передано у строкове платне користування офісне приміщення загальною площею 15,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м, Луцьк, вул. Глушець, 49, що підтверджено актом приймання-передачі від 01.08.2017 (а.с.12).

Відповідно до пункту 1.2. та п. 7.1. Договору за користування об`єктом оренди Орендар зобов`язується своєчасно сплачувати орендну плату та інші платежі, розмір, строки та порядок сплати яких встановлено Розділом 5 даного Договору.

Орендна плата за користування об`єктом оренди встановлюється в розмірі 65,00 грн. за 1 (один) квадратний метр площі приміщень (п.5.1. договору).

Згідно п.5.2 договору, сума страхового платежу, яка визначається Сторонами, виходячи із суми коштів, необхідних для проведення ремонту орендованого приміщення (фарбування чи лакування стін та підлога), який в подальшому використовується або для проведення ремонту в орендованому приміщенні або зараховується за останній місяць орендної плати або повертається орендарю становить 1033,50 грн., який орендар протягом 5-ти днів з моменту підписання договору повинен оплатити.

Пунктом 5.3 передбачено, що орендну плату Орендар проводить попередньо на наступний місяць дії Договору до 25 числа місяця, що передує оренді.

У відповідності до п. 5.4 договору, передбачено, що за спожиті у поточному місяці комунальні послуги (газ, електроенергія, вода), здійснюється щомісячно до 05 числа місяця згідно виставленого рахунку.

Відповідно до п. 5.7. Договору, нарахування орендної плати та інших платежів за використання приміщення припиняється коли орендар здав ключі від приміщення та передав орендоване майно орендодавцю згідно акту, складеного і підписаного сторонами.

У випадку пошкодження майна орендодавця орендарем та відмова останнього від усунення цього пошкодження орендодавець має право створювати власну комісію щодо визначення об`ємів, кількості пошкоджень, та встановлювати суму завданих збитків та терміни, в які орендар зобов`язаній відшкодувати завдану шкоду, які будуть відображенні у акт невиконання умов договору (ч.3 п.6.1 договору).

У відповідності до п.7.1 договору орендар зобов`язується, зокрема: своєчасно здійснювати орендні та інші платежі; здійснювати за власний рахунок поточний ремонт приміщення, що орендується; у випадку пошкодження майна чи приміщення, що орендується, за власний рахунок змінити пошкоджене майно чи здійснити його ремонт; або компенсувати його вартість до закінчення терміну дії даного Договору.

Пунктом 8.1. Договору передбачено, що орендар зобов`язаний передати орендодавцю приміщення, що орендується, за 2 дні до закінчення оренди за актом прийому-здачі.

Згідно п. 8.4 Договору, приміщення та майно, що орендуються, повинні бути передані орендодавцю у тому ж стані, в якому вони були передані в оренду з урахуванням нормального зносу.

У випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором, Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежнем виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (п. 9.1. договору).

Пунктом 9.2. Договору передбачено, що у випадку порушення Орендарем умов цього Договору, а саме - невчасного внесення платежів, встановлених в Розділі 5 даного Договору, інших платежів, передбачених Договором, справляється пеня у розмірі 1 % (одного відсотка) від суми боргу за кожен день прострочення.

Відповідно до п.9.3. договору передбачено, що Орендар, у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30% річних від простроченої суми.

Даний договір набуває чинності з моменту підписанні обома Сторонами акту прийманні - передачі та діє до «31» грудня 2017 року, та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із Сторін про відмову від цього Договору або його перегляд (п.10.1 договору).

Як стверджує позивач, Орендар відповідно до вищенаведених умов договору не повідомив орендодавця про припинення оренди та не здійснив оплату по орендні платі у розмірі 3736,50 грн., за: квітень - 1033,50 грн; травень - 1351,50 грн; червень - 1351,50 грн.

Як слідує з матеріалів справи, позивач 22.01.2019 направив претензію про стягнення заборгованості (а.с.35-38), з додатками документів.

Разом з тим, як вбачається з умов договору, а саме п.5.1: орендна плата за користування об`єктом оренди встановлюється в розмірі 65,00 грн. за 1 квадратний метр площі офісних приміщень.

Однак, позивач просить стягнути з відповідача за травень та червень місяць оплату по орендній платі в розмірі 1351,50 грн., що не відповідає умовам договору.

Відповідно до ст. 144 ГК України, ст.11 ЦК України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Згідно п.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 ГК України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як слідує з виписки АТ КБ «Приватбанк» від 02.12.2020 ФОП Семешко А.О. оплатила послуги оренди приміщення за серпень 2017 по квітень 2018 включно в розмірі 9531,87 грн. (а.с.110-111).

Оскільки ФОП Семешко А.О. оплатила послуги оренди приміщення за квітень 2018 в розмірі 1033,50 грн. та комунальні послуги в розмірі 550,00 грн., а тому вимога позивача про стягнення з відповідача орендної плати та комунальних послуг за вказаний місяць є безпідставною та не обґрунтованою.

Як слідує з позовної заяви та доводів представника позивача, відповідач не передав орендоване приміщення в тому ж стані в якому воно було передано в оренду. Дана обставина підтверджується світлинами зробленими відразу після передачі приміщення і відмовився сплачувати відповідачу компенсацію вартості ремонту.

Однак, в підтвердження даних доводів позивач не долучив до матеріалів доказів, які підтверджують дані обставини, а саме відсутні світлини орендованого приміщення "до" та "після" оренди.

З даних доводів випливає, що відповідач передав орендоване приміщення позивачу, оскільки у відповідності до п. 8.3 договору в позивача наявні ключі від приміщення, що орендувалося.

У зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що довідка позивача №10 від 01.07.2018 є неналежним доказом, непідписання відповідачем акту-прийому приміщення. Крім того, дана довідка складена та підписана самим позивачем.

Як слідує з матеріалів справи, у травні місяці ФОП С.В. Приступа, Р.А. Бондар, В.Г. Циганський підписали дефектний акт офісного приміщення №5, в якому зробили висновок на підставі офісного приміщення №5 про необхідність проведення відновлювальних робіт, а саме циклювання паркетної дошки 15,9 м2, лакування паркету 15,9 м2, фарбування стін 42,33 м2 (а.с.17).

Як вбачається з матеріалів справи, 10.05.2018 між ФОП Приступою С.В. (замовник) та Циганським В.Г. (виконавець) укладено договір підряду №10 (а.с.19-20).

Відповідно до п.1.1 договору замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконувати роботи з 10.05.2018 по 20.05.2018, а Замовник зобов`язується приймати виконані належним чином роботи та оплачувати їх вартість відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що підрядник виконує наступні роботи: фарбування стін та лакування паркету.

Вартість та витрати по виконанню робіт за цим Договором становить 794,00 грн. (п.4.2 договору).

Згідно п.5.1 договору, факт належного надання робіт фіксується в акті виконаних робіт по відновленню стану офісних приміщень, який складається, підписується Виконавцем та підписується Замовником.

На виконання вимог умов договору Циганським В.Г. були виконані наступні роботи по відновленню стану офісного приміщення: лакування паркету (каб.№5) - 159,00 грн. та фарбування стін (каб.№5) - 635,00 грн., а всього 794,00 грн., що підтверджується актом виконаних ремонтних робіт по відновленню стану офісного приміщення до договору №10 від 10.05.2018 (каб.№5) від 20.05.2018 (а.с.21).

ФОП Приступа С.В. на вимогу п.4.4 договору здійснив оплату за виконані роботи, що підтверджується видатковим касовим ордером від 20.05.2018 на суму 794,00 грн. (а.с.22).

Як слідує з матеріалів справи, 10.05.2018 між ФОП Приступою С.В. (замовник) та Бондаром Р.А. (виконавець) укладено договір підряду №3 (а.с.23-24).

Відповідно до п.1.1 договору замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконувати роботи з 10.05.2018 по 20.05.2018, а Замовник зобов`язується приймати виконані належним чином роботи та оплачувати їх вартість відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що підрядник виконує наступні роботи: фарбування стін та лакування паркету.

Вартість та витрати по виконанню робіт за цим Договором становить 794,00 грн. (п.4.2 договору).

Згідно п.5.1 договору, факт належного надання робіт фіксується в акті виконаних робіт по відновленню стану офісних приміщень, який складається, підписується Виконавцем та підписується Замовником.

На виконання вимог умов договору Бондарем Р.А. були виконані наступні роботи по відновленню стану офісного приміщення: лакування паркету (каб.№5) - 159,00 грн. та фарбування стін (каб.№5) - 635,00 грн., а всього 794,00 грн., що підтверджується актом виконаних ремонтних робіт по відновленню стану офісного приміщення до договору №3 від 10.05.2018 (каб.№5) від 20.05.2018 (а.с.25).

ФОП Приступа С.В. на вимогу п.4.4 договору здійснив оплату за виконані роботи, що підтверджується видатковим касовим ордером від 20.05.2018 на суму 794,00 грн. (а.с.26).

Як слідує з матеріалів справи, 10.05.2018 між ФОП Приступою С.В. (замовник) та Бондаром Р.А. (виконавець) укладено договір підряду №6 (а.с.27-28).

Відповідно до п.1.1 договору замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконувати роботи з 10.05.2018 по 20.05.2018, а Замовник зобов`язується приймати виконані належним чином роботи та оплачувати їх вартість відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що підрядник виконує наступні роботи: циклювання паркету.

Вартість та витрати по виконанню робіт за цим Договором становить 2067,00 грн. (п.4.2 договору).

Згідно п.5.1 договору, факт належного надання робіт фіксується в акті виконаних робіт по відновленню стану офісних приміщень, який складається, підписується Виконавцем та підписується Замовником.

На виконання вимог умов договору Бондаром Р.А. були виконані наступні роботи по відновленню стану офісного приміщення: циклювання паркетної дошки (каб.№5) 15,9 м.кв.*130 - 2067,00 грн., що підтверджується актом виконаних ремонтних робіт по відновленню стану офісного приміщення до договору №6 від 10.05.2018 (каб.№5) від 20.05.2018 (а.с.29).

ФОП Приступа С.В. на вимогу п.4.4 договору здійснив оплату за виконані роботи, що підтверджується видатковим касовим ордером від 20.05.2018 на суму 2067,00 грн. (а.с.30).

Як слідує з матеріалів справи, 10.05.2018 між ФОП Приступою С.В. (замовник) та Оласюк Т.В. (виконавець) укладено договір про надання послуг №2 (а.с.31).

Відповідно до п.1.1 договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги): прибирання офісних приміщень після ремонтних робіт, а замовник зобов`язується приймати виконані належним чином роботи та оплачувати їх вартість відповідно до умов цього договору.

Оплата послуг проводиться по факту наданих послуг на підставі акту виконаних робіт (п.2.1. договору).

На виконання вимог умов договору Оласюк Т.В. було виконано прибирання офісного приміщення після проведення ремонтних робіт - 100,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт за договором №3 від 10.05.2018 (каб.№5) від 20.05.2018 (а.с.32).

ФОП Приступа С.В. на вимогу умов договору здійснив оплату за виконані роботи, що підтверджується видатковим касовим ордером від 20.05.2018 на суму 100,00 грн. (а.с.33).

Разом з тим, як стверджує позивач, останнім були куплені товари для ремонтних робіт на суму 503,00грн., що підтверджується товарним чеком від 15.05.2018 (а.с.34).

Враховуючи викладене та доводи позивача в позові, а саме те що після повернення відповідачем орендованого приміщення не в тому стані, що були передані в оренду з урахуванням зносу, позивач змушений був проводити ремонтні роботи, суд приходить до висновку, що відповідач звільнив приміщення в квітні місяці 2018, після чого позивач почав здіснювати ремонтні роботи. І представником позивача в судовому засіданні не заперечувався факт відсутності відповідача при проведенні ремонтних робіт.

З огляду на вищенаведені обставини, а саме передачі приміщення в квітні місяці 2018 року, вимоги позивача про стягнення з відповідача орендної плати за травень-червень 2018 року та комунальних послуг за травень 2018 є безпідставними та не обґрунтованими.

Оскільки, заборгованість по орендній платі відсутня, то вимога про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат до задоволення не підлягає, оскільки немає прострочення грошового зобов`язання.

Додані позивачем копії дефектного акту офісного приміщення №5 від 05.05.2018 (а.с.17), копії договорів підряду №10 від 10.05.2018 (а.с.19-20), №3 від 10.05.2018 (а.с.23-24), №6 від 10.05.2018 (а.с.27-28), акти виконаних ремонтних робіт по відновленню стану офісного приміщення (каб. №5) від 20.05.2020 (а.с.21, 25, 29), видаткові касові ордери від 20.05.2018 (а.с.22, 26, 30), договору про надання послуг №3 від 10.05.2018 (а.с.31), акта виконаних робіт за договором №3 від 10.05.2018 (каб.№5) (а.с.32), видаткового касового ордеру від 20.05.2018 (а.с.33), товарного чеку від 15.05.2018 (а.с.34) не доводять необхідності стягнення з відповідача витрат по ремонту орендованого приміщення в сумі 8533,00 грн., адже неможливо визначити необхідність проведення зазначених робіт (відсутня можливість порівняти стан звільненого приміщення із тим станом, в якому воно передавалось в оренду відповідачу 01.08.2017).

Згідно акту приймання-передачі до договору оренди №13-17 від 01.08.2017 (а.с.12) ФОП Приступа С.В. передає, а ФОП Семешко А.О. приймає приміщення кімнати №5 5-го поверху, загальною площею 15,9 кв.м., кондиціонер з пультом в кількості 1 шт., лампи освітлення (економ) 9 шт., розетки в кількості 7 шт., вимикачі в кількості 1 шт., дверні замки з ключами в кількості 4 шт., меблі та інше (опис, кількість). Стан приміщення, що орендується на момент передачі в оренду: стеля побілена у задовільному стані, стіни - побілені (після «косметичного» ремонту), підлога-паркет, та інше - жалюзі на вікнах без пошкоджень.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження або спростування того факту, що приміщення знаходиться не в гіршому стані, у якому воно передавалось орендарю, дійсний стан якого сторонами належним чином не зафіксовано. Вказівка, яка міститься в Акті прийому-передачі об`єкта оренди: стеля побілена у задовільному стані, стіни - побілені (після «косметичного» ремонту) має невизначений характер та не характеризує його стан.

Зазначені відомості є недостатньо інформативними, не дають змоги оцінити в повному обсязі стан приміщення та можливості порівняння стану приміщення на час його повернення з оренди з тим станом, в якому воно передавалось відповідачу, тому вимога позивача про стягнення з відповідача вартості витрат по ремонту приміщення в сумі 8533,00 грн. є необґрунтованою.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

За таких обставин, інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

Витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу, згідно ст.ст. 126, 129 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 231, 232, ст. ст. 236-242 ГПК України, Господарський суд Волинської області,-

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову фізичної особи-підприємця Приступи Сергія Володимировича до фізичної особи-підприємця Семешко Анни Олегівни про стягнення 14033,59 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 10.12.2020.

Суддя І. О. Гарбар