Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/511/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Оніщук В.М. - дов. № 1-2259 від 23.01.2020 ( в режимі відеоконференції)

від відповідача: Єрьоміна Г.В. доручення № 8 від 25.08.2020

від третьої особи - 1: не з`явився

від третьої особи - 2: Кучерук М.Г., дов. 007.1-227-1219 від 27.12.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Комунального некомерційного підприємства "Госпіталь ветеранів війни" Житомирської обласної ради

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю " Енергія України"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"

про примусове виконання обов`язку в натурі шляхом оплати наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом про примусове виконання обов`язку Комунальним некомерційним підприємством "Госпіталь ветеранів війни" Житомирської обласної ради, шляхом оплати на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" вартості наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в обсязі 179,113 тис.куб.м. на суму 21 020,70 грн., 893,38 грн. 3% річних та 1429,18 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 25.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 906/511/20 за правилами загального позовного провадження.

26.06.2020 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що сторони згоди щодо укладення договору з транспортування природного газу не досягли, а тому договір вважається таким, що неукладений.

Позивач в порушення вимог Кодексу " Про транспортування природного газу" і постанови НКРЕКП №2497 від 30.09.2015 супровідним листом № TSOBИХ - 18-618 від 06.03.2018 надав проект договору за формою, затвердженою постановою НКРЕУ №1579 від 22.09.2011, яка втратила чинність. Відповідач повернув проект договору позивача листом за № 131 від 20.03.2018. Отже, відповідач вважає, що за фактом неукладеності договору у нього не виникає жодних цивільних прав та обов`язків .

22.07.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача.

Ухвалою суду від 26.08.2020 залучено до участі у справі № 906/511/20 Товариство з обмеженою відповідальністю " Енергія України" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та залучено до участі у справі № 906/511/20 Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

12.10.2020 до суду від третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю " Енергія України" надійшли пояснення по суті позовних вимог.

13.10.2020 до суду від третьої особи - Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" надійшли письмові пояснення.

Ухвалою суду від 15.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/511/20 до судового розгляду по суті на "01" грудня 2020 р.

В судовому засіданні 01.12.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнає

Представник третьої особи -1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи -2 в судовому засіданні підтримав свої надані раніше до суду письмові пояснення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи - 2, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" створене відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України "Про реорганізацію дочірніх компаній Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 13.06.2012 №360-р, Наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України "Про реорганізацію Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України» від 18.07.2012 №530 внаслідок реорганізації шляхом перетворення в Публічне акціонерне товариство Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", яка була створена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.1998 №1173 "Про розмежування функцій з видобування, транспортування, зберігання і реалізації природного газу".

Рішенням акціонера Публічного Акціонерного Товариства «УКРТРАНСГАЗ» №186 від 21.05.2018 змінено тип та найменування Товариства: з Публічного Акціонерного Товариства «Укртрансгаз» на Акціонерне товариство «Укртрансгаз».

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.1998 №1173 «Про розмежування функцій з видобування, транспортування, зберігання і реалізації природного газу» та п.3.2. Статуту Позивача основними видами діяльності AT «Укртрансгаз» с здійснення господарської діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами та зі зберіганні природного газу.

З 01.16.2015 введено в дію Закон України «Про ринок природного газу», який визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу- сторін Енергетичного Співтовариства.

Відповідно до положень частини першої статті першої Закону України «Про ринок природного газу», газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу.

Припилами пп.45 вказаної статті цього Закону, транспортування природного газу це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу. Відповідно до пп.І9 п.1 ст.1 цього Закону оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного і азу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників);

Таким чином, Позивач здійснює господарську діяльність з транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ трубопроводами відповідно до ліцензії Серії АЕ №194511 від]28.02.2013 та є єдиним оператором газотранспортної системи України, а отже є єдиним надавачем послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Відповідно до пп.42 пі. ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», точка виходу це визначена точка у газотранспортній системі, в якій оператор газотранспортної системи доставляє природний газ, що знаходиться у газотранспортній системі, до іншої газотранспортної або газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або споживача, приєднаного до газотранспортної системи, або до об`єкта, пов`язаного із видобутком природного газу, а підпунктом 43 вказаної статті Закону, наведено визначення точки входу, відповідно до якого точка входу визначена як точка у газотранспортній системі, в якій природний газ надходить до газотранспортної системи від об`єктів, пов`язаних із видобутком природного газу, газосховища, установки LNG, а також від інших газотранспортних або газорозподільних систем.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

АТ "Укртрансгаз" було направлено відповідачу проект договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами в 2018, про що свідчить супровідний лист за №TSOBИХ-18-618 від 06.03.2018.

Проте, відповідач не повернув позивачеві підписаного примірника договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами. Натомість, листом №131 від 20.03.2018 відповідач, повідомив позивача про відмову укласти такий договір.

Разом з тим, згідно даних позивача та як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі звітів про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз", яке є газорозподільною організацією, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) (а.с. 108-154 том 1), у період січень-грудень 2018 та січень 2019 року Комунальному некомерційному підприємству "Госпіталь ветеранів війни" Житомирської обласної ради через газопостачальника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергія України" що на ділянці магістрального трубопроводу до газорозподільної системи (газорозподільної станції - точки виходу до ПАТ "Житомиргаз") протранспортовано 179,113 тис.м.куб. природного газу на загальну суму 21 020,70 грн.

Вказане підтверджується актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами, які надсилались на адресу Відповідача простою кореспонденцією, а саме:

№01-18-/BRD/2018/0085 від 31.01.2018;

№02-18-/BRD/2018/0085 від 28.02.2018;

№03-18-/BRD/2018/0085 від 31.03.2018;

№04-18-/BRD/2018/0085 від 30.04.2018;

№05-18-/BRD/2018/0085 від 31.05.2018;

№06-18-/BRD/2018/0085 від30.06.2018;

№07-18-/BRD/2018/0085 від 31.07.2018;

№08-18-/BRD/2018/0085 від 31.08.2018;

№09-18-/BRD/2018/0085 від 30.09.2018;

№10-18-/BRD/2018/0085 від 31.10.2018;

№11-18-/BRD/2018/0085 від 30.11.2018;

№12-18-/BRD/2018/0085 від 31.12.2018;

№01-19-/BRD/2018/0085 від 31.01.2019.

Оформлені примірники актів не повертались позивачу.

23.02.2019 АТ «Укртрансгаз» були повторно надіслані дублікати актів наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами, рекомендованим відправленням з супровідним листом від 22.02.2019 №2001ВИХ-19-698 за січень - грудень 2018 року та січень 2019 року. Проте, всі примірники актів відповідачем були повернуті на адресу АТ «Укртрансгаз» без оформлення разом із листом відповідача від 26.03.2019 №100, в якому зазначено, що договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами в 2018 році не укладалось і тому акти підлягають поверненню позивачу без підписання.

Тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами для АТ «Укртрансгаз» встановлений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.12.2015 №3159 «Про встановлення загального тарифу на транспортування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами (зі змінами) та становив з 01 січня 2018-31 січня 2019 року - 97,80 грн (без ПДВ) за тис. м. кубічних (117,36 грн. (з ПДВ) за тис. м. куб.).

Таким чином, вартість наданих відповідачу послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у січні-грудні 2018 року та січні 2019 року складає 21020,70 грн.

Позивачем на адресу відповідача було направлено вимоги про оплату наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за вих.№2001ВИХ-20-31 від 13.01.2020.

Проте, вказана вимога позивача залишена відповідачем без виконання.

Ураховуючи викладене, судом встановлено, що факт споживання відповідачем природного газу період з січня по грудень 2018 та січень 2019 в обсязі 179,113 тис.м.куб. свідчить про те, що в зазначений період позивачем фактично надані, а відповідачем отримані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в частині транспортування обсягу 179,113тис.м.куб. природного газу газотранспортною системою. У свою чергу, це підтверджує факт виникнення у відповідача зобов`язань з оплати наданих послуг транспортування природного газу газотранспортною системою.

Суд критично оцінює посилання відповідача, в якості заперечень проти позову, на відсутність в нього обов`язку з оплати позивачу вартості послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, зокрема, через неукладеність між сторонами договору на транспортування природного газу, враховуючи наступне.

Згідно ч. 6 ст. 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв`язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб`єкти зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 181 ГК України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Згідно ст. 642 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Як зазначалося раніше, 06.03.2018 позивачем направлено відповідачу лист №TSOBИХ-18-618 щодо необхідності укладення між ними договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а також проект самого договору.

Проте, відповідач не повернув позивачеві підписаного примірника договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами. Натомість, листом №131 від 20.03.2018 відповідач, повідомив позивача що не має підстав укладати договір з позивачем.

Так, зокрема, у листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №3746/16.3.2/7-17 від 10.04.2017 (а.с. 115 том 1) зазначено, що оскільки, об`єкти управління охорони здоров`я міської ради м. Житомир підключені до газорозподільної системи, то необхідності в укладанні договору транспортування немає.

Проте, в матеріалах справи докази, чи нормативно-правове обґрунтування належності відповідача до об`єктів газорозподільної системи відсутні. При цьому, наявний у матеріалах справи типовий договір розподілу природного газу №094201RJBХВВ016 від 25.01.2016, сторонами якого є відповідач та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" , не свідчить про таку належність, а був укладений на виконання вимог Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексу газорозподільних систем.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Згідно приписів ч. 2 ст. 12 Закону України "Про трубопровідний транспорт" підприємства, установи та організації трубопровідного транспорту здійснюють приймання, збереження, перевантаження і транспортування трубопроводами, у тому числі з метою транзиту, вуглеводнів, хімічних продуктів, води та інших продуктів і речовин на основі договорів з урахуванням економічної ефективності та пропускної спроможності магістральних трубопроводів.

У п.1 гл.1 розд. VIII Кодексу газотранспортної системи вказано, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування. З моменту укладення договору транспортування замовник послуг транспортування також одержує право доступу до віртуальної точки, на якій відбувається передача природного газу.

Крім того, у п.1 розд. II Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496 (які регулюють відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи), передбачено, що підставою для постачання природного газу споживачу є:наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Відповідно до п.п. 4 п. 5 розд. II Правил постачання природного газу умови щодо найменування оператора газорозподільчої мережі/газотранспортної системи, з яким споживач уклав договір розподілу/транспортування природного газу є істотними та обов`язковими для договору постачання природного газу.

Таким чином, правовідносини між оператором газотранспортної системи та споживачем щодо послуг з транспортування природного газу регулюються відповідним договором. Тобто, укладання такого договору згідно вимог чинного законодавства є обов`язковою передумовою укладення договору постачання природного газу, за яким постачальник поставляє споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), і здійснюється не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа на основі типового договору.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як договори, так і інші правочини. Окрім того, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 ЦК України).

Водночас, варто зазначити, що, враховуючи зміст положень Господарського кодексу України щодо порядку укладання господарських договорів, якщо сторона, яка одержала проект договору, укладення якого є обов`язковим в силу закону, не відповіла на пропозицію, не підписала цей договір, водночас, і не склала протокол розбіжностей у двадцятиденний строк, проте здійснила фактичні дії щодо його виконання (зокрема, отримала надані послуги, оплатила їх, тощо), то в такому разі обставина відсутності договору у формі єдиного документа, підписаного обома сторонами, сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від обов`язку оплатити вартість послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується цими послугами зі згоди виконавця послуг.

За таких обставин, зобов`язання відповідача оплатити послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами виникає безпосередньо з актів законодавства (Правил постачання природного газу, Кодексу газотранспортної системи) та з фактичних дій постачальника і споживача цих послуг.

Окрім того, посилання відповідача на наявність договорів на постачання природного газу Г-1/18 від 31.01.2018 з ТОВ "Енергія України" та договору на розподіл природного газу, укладеного з ПАТ "Житомиргаз", суд до уваги не приймає, як такі, що не впливають на обов`язок відповідача оплатити послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період з січня 2018 по січень 2019 саме позивачу.

Так в письмових поясненнях ТОВ "Енергія України" зазначено , що відповідно до п. 3.2 договору укладеного з відповідачем на постачання природного газу Г-1/18 від 31.01.2018 до ціни за 1000,0 куб. м. казу не враховується вартість транспортування природного газу по території України. За вказаним договором ТОВ "Енергія України" на адресу відповідача здійснювалася лише реалізація природного газу, послуги щодо транспортування природного газу магістральними трубопроводами ТОВ "Енергія України" не надавалися.

Також, варто враховувати, що Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" як оператор газорозподільної системи отримує протранспортований Акціонерним товариством "Уртрансгаз" природний газ для подальшого розподілу до об`єктів відповідача.

За змістом п.6.1 типового договору розподілу природного газу №094201RJBХВВ016 від 25.01.2016, укладеного між відповідачем (споживач) і третьою особою (оператор ГРМ), оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Водночас, відповідачем не надано доказів здійснення оплати вартості послуг за транспортування природного газу магістральними трубопроводами за спірний період будь-яким іншим особам, і такі докази в матеріалах справи відсутні.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч. 3 ст. 173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Як судом відзначалося вище, позивач направляв відповідачу вимоги про оплату послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №2001ВИХ-20-31 від 13.01.2020 за період січень 2018 - січень 2019 на загальну суму 21 020,70 грн

Проте, вказана вище письмова вимога позивача про оплату наданих послуг з транспортування природного газу залишились без виконання.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості та наявності підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості в розмірі 21 020,70 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 893,38 грн. - 3% річних та 1 429,18 грн. інфляційних витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми 3% річних та інфляційних (а.с. 12-18 том 1), суд вважає останній вірним, а вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Госпіталь ветеранів війни" Житомирської обласної ради (13300, Житомирська область, м. Бердичів, вул. Європейська, 52, ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м.Київ, Кловський узвіз, 9/1 ) - 21 020,70 грн вартості наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, 893,38 грн 3% річних, 1429,18 грн, інфляційних та 2 102,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.12.20

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 - сторонам ( рек)

4- Товариство з обмеженою відповідальністю " Енергія України" ( 01135, м.Київ, Шевченківський район, ВУЛИЦЯ ЖИЛЯНСЬКА, будинок 97 ЛІТЕРА З, ) ( рек)

5- Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, 35, ) ( рек)