ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2020 р.м. ХарківСправа № 5023/10655/11 (922/3187/20)

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Усатий В.О.

судді: Хотенець П.В. , Яризько В.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив", м. Київ
до державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева", м.Харків
про стягнення коштів в межах справи № 5023/10655/11 про банкрутство державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева"

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Хімлаборреактив", звернувся до суду з позовом до відповідача, державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева", про стягнення коштів, в якому просив суд: стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 39886,14 грн, з якої: 35281,20 грн - основний борг, 2385,12 грн - пеня, 1055,54 грн - 3% річних, 1164,28 грн. інфляційних, яка виникла на підставі неналежного виконання відповідачем умов договору поставки № 268дп від 10.04.2017; судові витрати просив покласти на відповідача.

В провадженні господарського суду Харківської області перебуває справа №5023/10655/11 про банкрутство ДП "Завод імені В.О.Малишева". Справа розглядається колегією суддів: головуючий суддя Усатий В.О., судді Хотенець П.В., Яризько В.О.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною яких є боржник.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду позовна заява в межах справи про банкрутство (вх.№ 3187/20 від 01.10.2020) передана на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Усатий В.О., судді Хотенець П.В., Яризько В.О.

Ухвалою суду від 05.10.2020 прийнято позовну заяву ТОВ "Хімлаборреактив" (вх. № 3187/20) до розгляду в межах справи № 5023/10655/11 про банкрутство ДП "Завод імені В.О. Малишева" та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву: 15 днів з моменту отримання копії даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту його отримання відповідно до положень статті 251 ГПК України. Роз`яснено сторонам, що у випадку неподанням відповідачем відзиву та/або клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також не поданням позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами після спливу строку встановленого для подання відповідачем клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та в межах строків встановлених ст. 248 ГПК України.

Згідно з даними КП "Діловодство спеціалізованого суду" копію вищевказаної ухвали суду направлено цінним листом на адресу позивача (вих. № 025797/2, трек-номер Укрпошти 280) та відповідача (вих. № 025797/1, трек-номер Укрпошти 519).

Відповідно до даних веб-сайту Укрпошти - https://ukrposhta.ua/, копію ухвали суду від 05.10.2020 позивачем отримано 09.10.2020, а відповідачем - 13.10.2020.

16.11.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що ТОВ "Хімлаборреактив" 12.11.2020 отримало відзив на позовну заяву, в якому ДП "Завод імені В.О.Малишева" відхилив позовні вимоги з підстав невиконання позивачем вимог п. 3.2 договору поставки № 268дп від 10.04.2017 щодо необхідності завчасного письмового повідомлення постачальником покупця про готовність поставки товару, при цьому, відповідач зазначив, що на дату подачі позову в нього не виникло обов`язку щодо оплати товару за договором; також, з огляду на текст відповіді на відзив вбачається, що ДП "Завод імені В.О.Малишева" заперечувало проти позовних вимог, посилаючись на дію мораторію, введеного ухвалою суду від 27.12.2011.

Суд звертає увагу на те, що на адресу господарського суду Харківської області відповідач відзив на позовну заяву ТОВ "Хімлаборреактив" не надав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

10.04.2017 між державним підприємством "Завод імені В.О. Малишева" (покупець) та ТОВ "Хімлаборреактив" (постачальник) укладено договір поставки №268дп (далі - договір), відповідно умов якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцю, а покупець у порядку й на умовах передбачених даним договором, зобов`язався прийняти та оплатити товарно-матеріальні цінності (надалі - товар), асортимент, комплектність, кількість та вартість якого визначається сторонами окремо в специфікаціях або листах , що є невід`ємними частинами договору.

Згідно з п. 1.2 договору поставка товару буде відбуватися партіями. Для погодження асортименту, комплектності, кількості та вартості кожної партії товару сторони складають та підписують окрему специфікацію, що має в обов`язковому порядку містити посилання на цей договір та бути підписані уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 1.3 договору якість, комплектність, маркування та пакування товару повинні відповідати ГОСТ, ДСТУ, ТУ заводу-виробника, технічній документації та нормативно-правовим актам України, а також країни виробника товару.

Згідно з п. 1.4 договору право власності на товар переходить до покупця з моменту оплати покупцем вартості (в тому числі частково) товару або з моменту передачі товару покупцю, в залежності від того, яка з подій настане раніше.

Відповідно до п. 2.1 договору ціна договору дорівнює загальній вартості всього товару, поставленого за цим договором.

Згідно з п. 2.2 договору вартість окремих одиниць та партії товару в цілому визначена сторонами в специфікації або листах щодо такої партії товару, яка складаються в порядку, передбаченому в п. 1.2. цього договору, та включає вартість тари, пакування, маркування та інші видатки постачальника.

Відповідно до п. 2.4 договору покупець зобов`язується оплатити постачальнику вартість партії товару протягом 15 банківських днів з дати приймання покупцем партії товару за асортиментом, комплектністю та якістю відповідно до п. 4.5 договору, якщо інші умови та строк оплати на відповідну партію товару не визначені сторонами відповідно до п. 1.2 договору, але в будь-якому випадку не раніше отримання покупцем оригіналу рахунку на такий товар.

Згідно з п. 2.5 договору оплата товару покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в безготівковій формі.

Відповідно до п. 2.5 договору покупець має право здійснити платіж за реквізитами, визначеними в розділі 11 цього Договору або в окремому рахунку постачальника за своїм вибором. Постачальник гарантує актуальність (дійсність) банківських реквізитів, визначених в рахунку та/або в цьому Договорі протягом всього строку дії Договору.

Згідно з п. 2.7 договору зобов`язання покупця по оплаті вважаються виконаними з моменту списання грошових коштів з рахунку покупця.

Відповідно до п. 3.1 договору, постачальник зобов`язаний поставити товар покупцю на умовах DDР-склад покупця, вул. Плеханівська, 126, м. Харків згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс-2010 протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту досягнення сторонами згоди щодо асортименту, комплектності, кількості та вартості партії товару відповідно до положень п.1.2. договору, якщо інші умови та строк поставки не визначені сторонами в такому ж порядку.

Згідно з п. 3.2 договору про готовність товару до поставки постачальник повідомляє покупця письмово не пізніше ніж за 3 календарні дні до дати поставки. Не повідомлення постачальником покупця про готовність товару до поставки прирівнюється до невиконання зобов`язання по поставці.

Відповідно до п. 3.3 договору разом із товаром постачальник зобов`язаний передати покупцю наступні документи на товар: рахунок, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, сертифікат відповідності, паспорт, сервісну книжку (якщо передбачені заводом-виробником), а також інші документи, визначені сторонами на відповідну партію товару або чинним законодавством України.

Згідно з п. 4.1 договору передача постачальником товару покупцю фіксується шляхом підписання двосторонньої видаткової накладної та/або акту приймання-передачі, товарно-транспортної накладної, у яких зазначають асортимент, комплектність, кількість та вартість товару, що передається постачальником покупцю. Обов`язок по складенню первинних документів покладений на постачальника.

Відповідно до п. 4.2 договору передача постачальником товарно-супровідної документації відповідно до п. 3.3. договору покупцю фіксується шляхом прямої вказівки про це в первинному документі, визначеному п. 4.1 цього договору або складення окремого акту приймання-передачі.

Згідно з п. 4.4 договору приймання товару за кількістю здійснюється покупцем в момент фактичного отримання товару за видатковою накладною та/або актом приймання-передачі, товарно-транспортною накладною.

Відповідно до п. 4.5 договору приймання товару за асортиментом, комплектністю та якістю здійснюється відділом технічного контролю покупця протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дня фактичного отримання товару. У разі виявлення невідповідності товару умовам договору щодо асортименту та/або комплектності та/або якості товару відділ технічного контролю покупця, без виклику представника постачальника, - складає рекламаційний акт. Рекламаційний акт відділу технічного контролю покупця вважається належним та допустимим доказом невідповідності товару умовам договору щодо асортименту та/або комплектності та/або якості товару. У разі якщо протягом зазначеного вище строку відділом технічного контролю покупця не був складений рекламаційний акт, товар вважається прийнятим покупцем за асортиментом, комплектністю та якістю.

Згідно з п. 9.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його тексту їхніми печатками (у разі їх наявності) і діє до 31.12.2018, а в частині виконання постачальником гарантійних зобов`язань - до повного виконання. Зобов`язання покупця за цим договором виникають з моменту оплати ним (в тому числі частково) вартості товару або приймання ним товару по якості відповідно до положень п. 4.5 цього договору в залежності від того, яка подія настане раніше.

Відповідно до специфікації № 3 від 21.05.2019 сторони погодили поставку товару на загальну суму 125170,80 грн, в якій визначили умови оплати: 50% передоплата, 50% оплата за повідомленням про готовність до відвантаження.

02.07.2017 позивачем було виставлено відповідачу рахунок № Х0025447 на оплату товару в розмірі 44853,60 грн за специфікацією № 3 до договору № 268дп від 10.04.2017.

Також, 03.07.2017 позивачем було виставлено відповідачу рахунок №Х0025445 на оплату товару в розмірі 25708,80 грн за специфікацією № 3 до договору № 268дп від 10.04.2017.

10.07.2019 відповідачем здійснено 50% передоплати товару на загальну суму 35281,20 грн, а саме: згідно з платіжним дорученням № 4434 (оплата по рахунку Х0025445 від 03.07.2019 за договором № 268дп від 10.04.2017 - специфікація № 3 від 21.05.2019 на суму 12854,40 грн) та відповідно до платіжного доручення №4435 (оплата по рахунку Х0025447 від 02.07.2019 за договором №268дп від 10.04.2017 - специфікація № 3 від 21.05.2019 в розмірі 22426,80 грн).

З матеріалів справи вбачається, що 16.08.2019 відповідачем - ДП "Завод імені В.О.Малишева" видано провідному економісту Разік Оксані Сергіївні довіреність №964 на отримання від ТОВ "Хімлаборреактив" цінностей за договором №268, специфікацією № 3 від 21.05.2019 та по рахункам №Х0025445, № Х0025447.

19.08.2019 позивачем поставлено товар відповідачу по рахунку № Х0025445 від 03.07.2019 по договору № 268дп від 10.04.2017, а відповідачем отримано товар по видатковій накладній № Х030964 на суму 25708,80 грн (з ПДВ).

Крім того, 19.08.2019 позивачем поставлено товар відповідачу по рахунку №Х0025447 від 02.07.2019 по договору № 268дп від 10.04.2017, а відповідачем отримано товар по видатковій накладній № Х030965 на суму 44853,60 грн (з ПДВ).

Таким чином, по специфікації № 3 від 21.05.2019 залишився неоплаченим отриманий відповідачем товар на суму 35281,20 грн.

Доказів погашення залишку заборгованості в розмірі 35281,20 грн відповідачем до матеріалів справи не надано.

Наведені обставини зумовили позивача звернутись до суду із даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) та прийняття пропозиції (акцепту) іншою стороною.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 525, 615 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 6 статті 265 ГК України передбачено, що до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Вищезазначена норма кореспондується з ч. 2 ст. 712 ЦК України, відповідно до якої до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару.

Статтями 662, 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як встановлено та зазначено вище, товар було поставлений та передано відповідачу. Відповідачем товар прийнято без будь-яких зауважень, що підтверджується матеріалами справи.

Порядок створення, отримання та відображення підприємствами у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

За своїм призначенням рахунок-фактура не відповідає ознакам первинного документа, передбаченим ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.

Слід звернути увагу на те, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є невідкладною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити надані послуги.

Крім того, аналіз положень статті 655, частини 1 статті 697 ЦК України дозволяє дійти висновку, що обов`язком продавця є передання товару у власність покупцю, який у свою чергу зобов`язується сплатити за товар певну грошову суму. Отже, правовідносини купівлі-продажу зумовлюють перехід права власності на товар від продавця до покупця в момент передання товару покупцю; при цьому, законодавцем визначено можливість збереження товару за продавцем до оплати товару або настання інших обставин, якщо про таке сторони домовилися при укладенні договору купівлі-продажу.

Умовами специфікації № 3 від 21.05.2019 визначено умови оплати: 50% передоплата, 50% оплата за повідомленням про готовність до відвантаження.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять повідомленням про готовність до відвантаження.

Зі змісту п. 1.4 договору поставки №268дп від 10.04.2017 вбачається, що право власності на товар переходить до покупця з моменту оплати покупцем вартості (в тому числі частково) товару або з моменту передачі товару покупцю, в залежності від того, яка з подій настане раніше.

Таким чином, сторони спору погодили перехід права власності на поставлений позивачем товар до відповідача-покупця як з моменту оплати товару (попередня оплата), так і в момент прийняття ним товару від позивача-постачальника, що передує діям відповідача щодо оплати вартості поставленого йому позивачем товару.

Отже, відповідач отримав товар за видатковими накладними № Х030964, №Х030965 від 19.08.2019 по договору поставки №268дп від 10.04.2017 в розмірі 70562,40 грн, що зумовило перехід до нього права власності на отриманий товар, а, відтак, прийняття ним зі сторони позивача як постачальника виконання умов договору.

Відтак, обов`язок відповідача-покупця оплатити вартість поставленого йому позивачем товару виникає в силу закону (ст. ст. 655, 692, 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України) та не залежить від факту виставлення позивачем-постачальником рахунку-фактури на оплату відповідачем-покупцем вартості здійсненої поставки товару.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 918/537/18.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку договору, укладеного між сторонами, та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що станом на момент розгляду справи, відповідачем не надано доказів, які б спростовували залишок суми основного боргу за договором поставки № 268дп від 10.04.2017 у розмірі 50% від поставленого товару по специфікації № 3 від 21.05.2019, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати вартості поставки товару в розмірі 35281,20 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення цієї суми заборгованості суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо нарахування пені, 3% річних та інфляційних протягом дії мораторію, суд зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.12.2011 порушено провадження у справі за заявою ДП "Львівський бронетанковий завод" про визнання банкрутом ДП "Завод імені В.О. Малишева", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 5 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Оскільки зобов`язання по договору поставки № 268дп від 10.04.2017 по специфікації № 3 від 21.05.2019 виникли після порушення справи про банкрутство державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева", вони є поточними, на які дія мораторію не розповсюджується.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Щодо заявленої позивачем до стягнення з відповідача пені в розмірі 2385,12 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання, як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною 2 статті 343 ГК України передбачено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи, що матеріали справи не містять повідомленням про готовність до відвантаження (передбаченого умовами специфікації № 3 від 21.05.2019) як умову для оплати решти 50% за товар, що за своїм змістом фактично є передоплатою, суд бере до уваги день отримання відповідачем поставленого товару за видатковими накладними - 19.08.2019 як дату виникнення обов`язку на оплату товару.

Згідно з п. 2.4 договору поставки № 268дп від 10.04.2017 покупець зобов`язується оплатити постачальнику вартість партії товару протягом 15 банківських днів з дати приймання покупцем партії товару за асортиментом, комплектністю та якістю відповідно до п. 4.5 договору, якщо інші умови та строк оплати на відповідну партію товару не визначені сторонами відповідно до п. 1.2 договору, але в будь-якому випадку не раніше отримання покупцем оригіналу рахунку на такий товар.

Враховуючи, що товар було отримано відповідачем 19.08.2019, приймаючи до уваги п. 2.4 договору поставки № 268дп від 10.04.2017, останнім днем сплати за товар слід вважати 10.09.2019, тому нарахування пені починається з 11.09.2019 та припиняється 11.03.2020.

За наслідками проведення власних розрахунків судом встановлено, що розмір пені за період з 28.09.2019 (початок періоду, визначений позивачем у його розрахунках) по 11.03.2020 (сплив шестимісячного строку від дня, коли зобов`язання мало бути виконано) складає 2221,90 грн.

Таким чином, стягненню підлягають пеня в розмірі 2221,90 грн, в іншій частині пені суд відмовляє, як невірно розрахованої.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1055,54 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано 3% річних у розмірі 1055,54 грн, перевіривши правильність нарахування яких суд дійшов висновку, що дане нарахування здійснено невірно, у зв`язку з чим судом самостійно здійснено розрахунок та встановлено, що сума 3% річних у період з 29.09.2019 (початок періоду, визначений позивачем у його розрахунках) по 28.09.2020 (кінцева дата, зазначена позивачем у його розрахунках), виходячи з простроченої суми за договором поставки № 268дп від 10.04.2017 у розмірі 35281,20 грн, складає 1056,28 грн.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 14 ГПК України, відповідно до якої суд розглядає справи в межах заявлених особою вимог, стягненню підлягають 3% річних у межах заявлених позивачем вимог, а саме в розмірі 1055,54 грн.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача інфляційних за період з вересня 2019 року по червень 2020 року у розмірі 1164,28 грн суд, перевіривши правильність їхнього нарахування, враховуючи положення ч. 1 ст. 14 ГПК України, зазначає, що стягненню підлягають інфляційні у межах суми, заявленої позивачем, а саме в розмірі 1164,28 грн.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2093,40 грн судового збору, в іншій частині судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 8 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-241 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" (61001, м.Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" (03006, м. Київ, вул.Червоноармійська, буд. 57/3, ) 35281,20 грн - основного боргу, 2221,90 грн - пені, 1055,54 грн - 3% річних, 1164,28 грн - інфляційних та 2093,40 грн судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" (03006, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 57/3, ).

Відповідач: державне підприємство "Завод імені В.О. Малишева" (61001, м.Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "04" грудня 2020 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя В.О. Усатий П.В. Хотенець В.О. Яризько