ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

09.12.2020р. Справа №905/2266/18

за скаргою від 06.11.2020р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс", м.Маріуполь

на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції по справі №905/2266/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс", м.Маріуполь

до відповідача Дочірнього підприємства "Донецька залізниця", м.Донецьк

про стягнення заборгованості в сумі 172571,26 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від ДВС: не з`явився

від ПАТ "Українська залізниця": не з`явився

В засіданні суду брали участь:

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.02.2019р. по справі №905/2266/18 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс", м.Маріуполь до Державного підприємства "Донецька залізниця", м.Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 172571,26 грн., у тому числі сума основного боргу в розмірі 119604,00 грн., 42998,12 грн. інфляційних витрат та 3% річних в сумі 9969,14 грн., задоволено повністю: стягнуто з Державного підприємства "Донецька залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс" основний борг в розмірі 119604,00 грн., 42998,12 грн. інфляційних витрат та 3% річних в сумі 9969,14 грн., всього заборгованість в сумі 172571,26 грн., судовий збір в розмірі 2588,57 грн.

25.03.2019р. на виконання вищевказаного рішення видано відповідний наказ.

Згідно з ухвалою суду від 03.10.2019р. звернуто стягнення на грошові кошти в загальній сумі 145897,50 грн., що належать Публічному акціонерного товариству "ДТЕК Октябрська ЦЗФ" в межах заборгованості останнього перед Державним підприємством "Донецька залізниця" відповідно до рішення господарського суду Донецької області від 03.04.2014р. по справі №905/1072/14, яке набрало законної сили 15.04.2014р., та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 28.05.2014р. по справі №905/1063/14, яка набрала законної сили 28.05.2014р., на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс" в рахунок задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс" до Державного підприємства "Донецька залізниця", а саме, основного боргу в сумі 119604,00 грн., 42998,12 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 9969,14 грн., всього заборгованості в сумі 172571,26 грн., судового збору в сумі 2588,57 грн. за наказом господарського суду Донецької області від 25.03.2019р. по справі №905/2266/18.

Ухвалою від 11.08.2020р. заяву від 07.07.2020р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс", м.Маріуполь про заміну сторони виконавчого провадження по справі №905/2266/18 задоволено, замінено боржника з Державного підприємства "Донецька залізниця" на його правонаступника - Акціонерне товариство "Українська залізниця" у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу по справі №905/2266/18.

10.11.2020р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга від 06.11.2020р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс", м.Маріуполь на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо виконання судового рішення по справі №905/2266/18. Зокрема, скаржником заявлено про:

- скасування постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.10.2020р. у виконавчому провадженні №59208174, винесеної державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов`ю Іванівною;

- зобов`язання державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Коваль Любов Іванівну усунути порушення (поновити порушене право заявника);

- визнання неправомірною бездіяльності начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Ярушевської Ірини Ігорівни під час контролю за виконанням наказу господарського суду Донецької області №905/2266/18 від 28.02.2019р.;

- визнання неправомірними дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Коваль Любові Іванівни по винесенню постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.10.2020 у виконавчому провадженні № 59208174.

17.11.2020р. від стягувача надійшли додаткові пояснення до скарги. Зокрема, за змістом останніх, позивач стверджує про ті обставини, що посилання боржника у виконавчому провадженні на знаходження його майна на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, як на підставу зупинення виконавчого провадження є безпідставними, що підтверджується висновками, зробленими Верховним Судом у справі 908/1542/15. При цьому, боржником не надано доказів, які підтверджують знаходження всього його майна на території проведення антитерористичної операції.

Ухвалою суду від 18.11.2020р. повідомлено сторони та ДВС про розгляд скарги від 06.11.2020р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс", м.Маріуполь в судовому засіданні, що відбудеться 01.12.2020 року об 11:15 год.

30.11.2020р. до суду від ПАТ "Укрзалізниця" надійшли заперечення проти скарги, за змістом яких Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулося з відповідною заявою, з метою врегулювання проблемних питань, що виникають у процесі роботи з органами державної виконавчої служби, зокрема, під час виконання судових рішень, за якими боржником виступає ДП «Донецька залізниця». Зокрема, як зазначає правонаступник ДП «Донецька залізниця», 17.02.2017р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розташоване на території проведення антитерористичної операції», відповідно до змісту якого до проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції та затвердження передавального акту цього майна АТ «Укрзалізниця» як правонаступнику прав і обов`язків зазначених підприємств, встановлено мораторій на звернення стягнення на активи АТ «Укрзалізниця» за зобов`язаннями таких підприємств, в тому числі і за зобов`язаннями ДП «Донецька залізниця». У відповідності до п.10і розділу XIII «Перехідні та прикінцеві положення» Закону, на період дії мораторію, встановленого згідно з пунктом 5-і розділу III «Перехідні та прикінцеві положення» Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо звернення стягнення на активи публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі, за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Отже, боржник вважає, що оскільки рішення суду по справі № 905/2266/18 прийняте за зобов`язаннями ДП «Донецька залізниця», майно якого розміщене на території проведення АТО, у державного виконавця були всі достатні для цього підстави для зупинення вчинення виконавчих дій після надходження виконавчого документу по справі № 905/2266/18, де боржником зазначено АТ «Укрзалізниця».

У судове засідання 01.12.2020р. представники сторін та ДВС не з`явились, судове засідання було відкладено та призначено розгляд скарги від 06.11.2020р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс", м.Маріуполь на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо виконання судового рішення по справі №905/2266/18 в судовому засіданні 09.12.2020 року о 12:30 год.

В судове засідання 09.12.2020р. представники сторін та ДВС не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За приписами статі 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши матеріали скарги, господарським судом встановлено наступне:

27.05.2019р. начальником відділу Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Івановою Тетяною Григорівною винесено постанову ВП№59208174 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу №905/2266/18 від 28.02.2019р.

09.07.2019р. винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП№59208174 до зведеного виконавчого провадження зведеного виконавчого провадження №58957577, яке веде Мирноградський МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області.

15.01.2020р. начальником відділу Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Івановою Тетяною Григорівною винесено постанову про передачу виконавчого провадження з виконання наказу №905/2266/18 Мирноградському міському відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального Реєстраційний номер виконавчого провадження: 59208174 управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Постановою від 22.01.2020р. прийнято вищевказане ВП до провадження.

30.09.2020р. винесено постанову ВП №59208174 про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження згідно вимог пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 № 512/5 в сумі 140,00 грн.

30.09.2020р. винесено постанову ВП №59208174 про заміну боржника з Державного підприємства «Донецька залізниця» на його правонаступника - Акціонерне товариство «Українська залізниця» у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу по справі №905/2266/18, виданого 25.03.2019р.

Постановою від 30.09.2020р. ВП №59208174 у зв`язку з передачею ВП до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) виведено виконавче провадження №59208174 із зведеного виконавчого провадження №58957577, яке веде Мирноградський МВ ДВС Східного МРУ МЮ (м. Харків).

Постановою від 15.10.2020р. ВП №59208174 прийняте виконавче провадження №59208174 з примусового виконання Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ).

Постановою від 20.10.2020р. приєднано виконавче провадження №59208174 з примусового виконання: назва документу: наказ №905/2266/18 виданого 28.02.2019р. господарським судом Донецької області про стягнення з ДП "Донецька залізниця" на користь ТОВ "Донбасбізнесальянс" 175159,83 грн. до зведеного виконавчого провадження №53314543, яке веде Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

20.10.2020р. державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

Згідно мотивувальної частини даної постанови вказано, що до відділу надійшла заява представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" за вх. №36495 від 19.10.2020р. про зупинення вчинення виконавчих дій відповідно до п.11 ч.1 ст.34 Закону, посилаючись на Закон України " Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розташоване на території проведення антитерористичної операції", відповідно до змісту якого до проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції та затвердження передавального акту цього майна АТ "Укрзалізниця" як правонаступнику прав і обов`язків зазначених підприємств, встановлено мораторій на звернення стягнення на активи АТ "Укрзалізниця" за зобов`язаннями таких підприємств, в тому числі і за зобов`язаннями ДП "Донецька залізниця" . Відповідно до п.11 ч.1 ст.34 Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на який органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Не погоджуючись з такими діями державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови, вважаючи їх не законними, стягувач за ВП №59208174 звернувся до суду із даною скаргою.

В обґрунтування своїх тверджень, стягувач посилається на ті обставини, що АТ «Укрзалізниця» як правонаступник ДП «Донецька залізниця», яке не є стороною у виконавчому провадженні №59208174, відповідає за зобов`язаннями усім власним майном, а не тільки тим, що розміщене на території проведення антитерористичної операції. За даними Єдиного веб-порталу використання публічних коштів (https://spending.gov.ua/) встановлено, що на банківських рахунках АТ «Укрзалізниця» з вересня місяця 2020 року постійно здійснюється рух коштів в орієнтовному розмірі понад 200 млн. грн. Крім того, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в АТ «Укрзалізниця» наявна велика кількість нерухомого майна на підконтрольній території України (докази додаються). Отже, дана інформація, на думку стягувача, спростовує аргументацію державного виконавця Коваль Л.І. в оскаржуваній постанові щодо можливості зупинити вчинення виконавчих дій, у зв`язку з перебуванням активів боржника на окупованій території, тому відсутні були підстави для винесення оскаржуваної постанови.

Дослідивши матеріали скарги та інші надані документи, оцінивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга та докази за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд, на підставі приписів чинного законодавства, дійшов висновку про те, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс", м.Маріуполь задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до приписів статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Вказана норма кореспондується зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України, за якою судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 13.12.2012р. № 18-рп/2012).

За змістом ч.1 ст.5 вказаного нормативно-правового акту примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» основними стадіями виконавчого провадження є: 1) відкриття виконавчого провадження; 2) підготовка до примусового виконання; 3) вжиття заходів примусового виконання рішення; 4) закінчення виконавчого провадження.

Одночасно, статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік обставин, які є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Законом України від 20.12.2016р. N1787-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розташоване на території проведення антитерористичної операції» частину першу статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено пунктом 11, за змістом якого виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до п.5-1 розділу III "Перехідні та прикінцеві положення" Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" до проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна Товариству як правонаступнику прав і обов`язків зазначених підприємств встановлено мораторій на звернення стягнення на активи Товариства за зобов`язаннями таких підприємств.

Таким чином, вищевказаним Законом України від 20.12.2016р. N1787-VIII доповнено статтю 34 Закону України «Про виконавче провадження» ще однією підставою для зупинення виконавчого провадження, яка за своїм правовим змістом є спеціальною нормою виняткової дії, що поширюється на конкретних осіб.

Крім того, вказаним Законом «Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розташоване на території проведення антитерористичної операції» розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-1 наступного змісту:

"10-1 На період дії мораторію, встановленого згідно з пунктом 5-1 розділу III "Перехідні та прикінцеві положення" Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо звернення стягнення на активи публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі, за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження".

Тобто, як вбачається, законодавець вирішив не тільки продовжити дію введеного мораторію на звернення стягнення на таке майно, але й зупинити процедуру виконання рішень суду на період дії такого мораторію, що обумовлено необхідністю захисту інтересів суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Як було зазначено вище, оскільки суд в ухвалі від 11.08.2020р. дійшов висновку про те, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» є правонаступником Державного підприємства «Донецька залізниця» з 21.10.2015р. - дати державної реєстрації Акціонерного товариства «Укрзалізниця», державний виконавець 30.09.2020р. виніс постанову ВП №59208174 про заміну боржника з Державного підприємства «Донецька залізниця» на його правонаступника - Акціонерне товариство «Українська залізниця» у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу по справі №905/2266/18, виданого 25.03.2019р.

Таким чином, боржником у виконавчому провадженні №59208174, постанова про зупинення якого оскаржується на теперішній час стягувачем, є саме Акціонерне товариство «Українська залізниця».

При вирішенні питання про порядок правонаступництва АТ «Донецька залізниця» прав та обов`язків ДП «Донецька залізниця» у справі №905/2266/18 суд з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного суду, а також за наслідками системного аналізу норм Законів України від 20.12.2016 р. N 1787-VIII та № 4442-VI від 23.02.2012р., дійшов висновку та констатував факт переходу майна (прав та обов`язків) підприємств залізничного транспорту, розміщених на території проведення антитерористичної операції, до Акціонерного товариства «Укрзалізниця».

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року N735 "Питання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджено Статут ПАТ "Українська залізниця".

Згідно п.п.1, 2 Статуту ПАТ "Українська залізниця" є юридичною особою, утвореною відповідно до Закону N 4442-VI, Постанови N 200; товариство утворене як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014р. N200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - підприємства залізничного транспорту).

Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Згідно п.5 Метою діяльності товариства є задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб у безпечних та якісних залізничних перевезеннях у внутрішньому та міжнародному сполученні, роботах та послугах, що виконує (надає) товариство, забезпечення ефективного функціонування та розвитку залізничного транспорту, створення умов для підвищення конкурентоспроможності галузі, а також отримання прибутку від провадження підприємницької діяльності.

З урахуванням вище встановлених фактів у їх сукупності щодо правового статусу та правосуб`єктності Акціонерного товариства «Укрзалізниця», приймаючи до уваги ті обставини, що судове рішення у даній справі ухвалене саме за наслідками невиконання своїх зобов`язань підприємством залізничного транспорту, майно якого розміщене на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (ДП «Донецька залізниця»), суд дійшов висновку про розповсюдження виключної дії спеціальної Закону України від 20.12.2016р. N1787-VIII, п.5-1 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення", якою вказано зупинити виконавчі провадження, де боржником є, зокрема, АТ «Укрзалізниця», у тому числі й на спірне виконавче провадження №59208174.

При цьому, судом враховано ті обставини, що Закон України «Про виконавче провадження» не містить у собі вказівок щодо визначення обсягу майна підприємства залізничного транспорту, яке має бути розміщене на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (зокрема, більша чи менша його частина, або взагалі все майно), обмежень в частині наявності іншого майна підприємства на підконтрольній території тощо.

Приписами Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).

Таким чином, оскільки Закон України від 20.12.2016р. N1787-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розташоване на території проведення антитерористичної операції», Закон України «Про виконавче провадження», що зазначені підставою для зупинення виконавчого провадження, за своїм характером є імперативними та не передбачають можливості виконавцю керуватися своїми дискреційними повноваженнями, суд дійшов висновку про правомірність дій державного виконавця із винесення оскаржуваної постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.10.2020р.

Як наслідок, за висновками суду, відсутні підстави для визнання її недійсною та скасування в судовому порядку.

Посилання стягувача на правові висновки Верховного Суду у справі №908/1542/15-г суд не приймає, оскільки боржником у виконавчому провадженні №49372281 з виконання наказу господарського суду Запорізької області у справі №908/1542/15-г було саме ДП «Донецька залізниця», на яке не розповсюджується дія мораторію, встановленого п.5-1 розділу ХIII "Перехідні та прикінцеві положення" Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування".

Відповідно до частини 1 статті 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина 2 статті 343 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, виходячи з вищевикладених обставин, суд не вбачає неправомірної бездіяльності/дій державного виконавця, вважає оскаржувану постанову від 20.10.2020р. такою, що відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим, скарга в цій частині вимог підлягає залишення без задоволення.

Щодо визнання неправомірною бездіяльності начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І.І. під час контролю за виконанням наказу господарського суду Донецької області №905/2266/18 від 28.02.2019р. суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Відповідно до ч.2 розділу 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5, перевірити законність виконавчого провадження мають право: директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділі примусового виконання рішень в районі міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві, відділах примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень, відділах державної виконавчої служби; начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі; начальник управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень в районі міста Києва цього управління; начальник відділу примусового виконання рішень в районі міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі; начальник управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані; начальник відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі; начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Частиною 2 розділу 12 Інструкції передбачено, що посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому, четвертому та шостому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

З наведеного випливає, що проведення перевірки законності виконавчого провадження є дискреційним повноваженням начальника відділу державної виконавчої служби, виконання яких не залежить від волевиявлення сторін виконавчого провадження.

Отже, з метою повного та своєчасного виконання рішення суду законодавець надав альтернативну можливість сторонам виконавчого провадження для оскарження дій посадових осіб державної виконавчої служби. При цьому, розгляд скарги начальником відділу державної виконавчої служби не позбавляє особу права оскаржити дії (бездіяльність) саме державного виконавця до суду.

Крім того, питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян". Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

За наслідками дослідження обставин даної скарги та аналізу вимог, викладених у її резолютивній частині, суд дійшов висновку про те, що стягувачем оскаржується бездіяльність начальника відділу ДВС не як посадової особи під час виконання рішення по справі №905/2266/18 та вчинення/невчинення відповідних виконавчих дій у межах виконавчого провадження, а саме як керівника державного органу - суб`єкта владних повноважень, що за своїм правовим характером випливає з публічно-правових відносин, та є предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства. Так, предметом оскарження у даному випадку є не рішення, дія чи бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення у справі №905/2266/18, а безпосередньо дія/бездіяльність начальника відділу з розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця.

За змістом п.1 ч.1 ст.175, п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Отже, в частині вимог про визнання неправомірною бездіяльності начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської Ірини Ігорівни під час контролю за виконанням наказу господарського суду Донецької області № 905/2266/18 від 28.02.2019р. провадження з розгляду скарги підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.121, 228, 234, 339, 341, 342, п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження за скаргою від 06.11.2020р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс", м.Маріуполь на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції по справі №905/2266/18 в частині визнання неправомірною бездіяльності начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської Ірини Ігорівни під час контролю за виконанням наказу господарського суду Донецької області №905/2266/18 від 28.02.2019р.

Відмовити у задоволенні решти вимог скарги від 06.11.2020р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс", м.Маріуполь на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції при виконанні рішення по справі по справі №905/2266/18.

В судовому засіданні 09.12.2020р. оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Повний текст ухвали підписано 14.12.2020р.

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина