ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2020м. ДніпроСправа № 904/3483/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Єпік А.М.

за позовом Фізичної особи-підприємця Орлової Ольги Василівни, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Молодченко Антоніни Сергіївни, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у загальному розмірі 33 377,78 грн. за договором оренди № 01/01/20-4 від 01.01.2020 року

та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Молодченко Антоніни Сергіївни, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Орлової Ольги Василівни, м. Дніпро

про стягнення за договором оренди № 01/01/20-4 від 01.01.2020 року сплачених коштів у розмірі 13 290,10 грн.

Представники:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Лук`янов К.Е., довіреність 93 від 13.02.2019 року, адвокат;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Морозов В.Ю., договір про надання юридичних послуг № б/н від 20.06.2020 року, адвокат.

ПРОЦЕДУРА

Фізична особа-підприємець Орлова Ольга Василівна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Молодченко Антоніни Сергіївни заборгованість у загальному розмірі 33 377,78 грн.

Розглянувши поданий позов, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частин 3-4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За змістом приписів частин 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно положень ч.1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Виходячи із вказаних вище положень Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги ціну позову (33 377,78 грн.), яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто поданий позов відноситься до малозначних справ, а також незначну складність характеру спірних правовідносин та обсяг необхідних доказів, що не потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд поданої позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами та запропоновано учасникам справи подати до суду: позивачу у строк до 05.08.2020 року - відповідь на відзив на позовну заяву за правилами, встановленими частинами третьою - шостою статті 165 Господарського процесуального кодексу України (копію відповіді на відзив направити на адресу відповідача, докази надсилання надати до суду); відповідачу у строк до 25.07.2020 року - відзив на позовну заяву за правилами статті 165 Господарського процесуального кодексу України (копію відзиву направити на адресу позивача, докази надсилання надати до суду); заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження (за наявності); заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень за правилами, встановленими частинами третьою - шостою статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

22.07.2020 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву вих. № б/н від 10.07.2020 року та зустрічна позовна заява вих. № б/н від 10.07.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2020 року зустрічну позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу за зустрічним позовом, Фізичній особі-підприємцю Молодченко А.С., протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду від 27.07.2020 року усунути недоліки зустрічної позовної заяви, а саме надати опис вкладення у цінний лист про відправлення відповідачеві за зустрічним позовом копії зустрічної позовної заяви і доданих до неї документів та докази сплати судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

29.07.2020 року від позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив на позовну заяву вих. № б/н від 29.07.2020 року.

18.07.2020 року від позивача за зустрічним позовом до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № б/н від 13.08.2020 року про усунення недоліків позовної заяви.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за доцільне перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2020 року здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 24.09.2020 року о 11:20 год.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2020 року зустрічну позовну заяву разом з доданими до неї документами повернуто позивачу за зустрічним позовом.

08.09.2020 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла зустрічна позовна заява вих. № б/н від 10.07.2020 року.

Відповідно до приписів частини першої - четвертої статті 180 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Розглянувши поданий зустрічний позов на його відповідність приписам ст.ст. 162, 164, 172, 173 Господарського процесуального кодексу України, а також доцільність його об`єднання до розгляду з первісним позовом, суд дійшов висновку щодо необхідності прийняття зустрічного позову Фізичної особи-підприємця Молодченко Антоніни Сергіївни для спільного розгляду з первісним позовом в одне провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 року прийнято зустрічну позовну заяву Фізичної особи-підприємця Молодченко Антоніни Сергіївни до спільного розгляду з первісним позовом та розгляд зустрічного позову призначено разом з первісним у підготовчому судовому засіданні призначеному на 24.09.2020 року о 11:20 год.

18.09.2020 року від відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом) до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив вих. № б/н від 18.09.2020 року на зустрічну позовну заяву.

23.09.2020 року електронною поштою від представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н від 23.09.2020 року про відкладення судового засідання, яке призначене на 24.09.2020 року для проведення його в режимі відеоконференції з Дніпровським апеляційним судом м. Кривого Рогу або за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку "EasyCon" з користувачем Морозовим В.Ю.

Відповідно до частин першої та другої статті 197 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Частиною 4 статті 197 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України.

У Господарському суді Дніпропетровської області наявна технічна можливість для проведення судових засідань в режимі відеоконференції з використанням системи "EasyCon".

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України № 196 від 23.04.2020 року, для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції учасник справи повинен попередньо зареєструватись з використанням власного електронного підпису в Системі та перевірити наявні у нього власні технічні засоби на відповідність технічним вимогам, визначеним для роботи з обраною для проведення відеоконференції Системою. У разі, якщо учасник не має електронного підпису (або Система не дозволяє реєстрацію з використанням електронного підпису), то він повинен попередньо зареєструватись в Системі з використанням логіну та паролю чи за допомогою інших передбачених обраною Системою засобів реєстрації. При цьому, в своїй заяві про участь у судовому засіданні, поданій відповідно до пункту 3 цього розділу, учасник справи повинен вказати про наявність або відсутність у нього електронного підпису.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 року підготовче судове засідання, яке відкладено на 20.10.2020 року о 12:00 год. проводити в режимі відеоконференції із застосуванням програмного забезпечення онлайн-сервісу "EasyСon".

У підготовчому судовому засіданні 20.10.2020 року в режимі відеоконференції оголошено перерву до 27.10.2020 року о 15:30 год.

20.10.2020 року електронною поштою від представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив вих. № б/н від 19.10.2020 року та запит вих. № б/н від 20.10.2020 року про надання інформації, що знаходиться у розпорядженні Дніпропетровської торгово-промислової палати та Торгово-Промислової Палати України.

21.10.2020 року від представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив вих. № б/н від 19.10.2020 року.

26.10.2020 року від представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли письмові заперечення вих. № б/н на відповідь на відзив.

У підготовче судове засідання 27.10.2020 року в режимі відеоконференції представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

У підготовчому судовому засіданні 27.10.2020 року судом було розглянуто запит представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) вих. № б/н від 20.10.2020 року про надання інформації, що знаходиться у розпорядженні Дніпропетровської торгово-промислової палати та Торгово-Промислової Палати України, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо відмови в його задоволенні виходячи з наступного.

Пунктами 2 та 4 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін визначено як основні засади (принципи) господарського судочинства. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання (ч. 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) письмово не повідомляв суд та не зазначав, який саме доказ не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк, та не надав докази, які підтверджують, що позивачем було здійснено всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

27.10.2020 року у підготовчому судовому засіданні позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) зазначено, що ним було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 27.10.2020 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 24.11.2020 року о 14:30 год.

24.11.2020 представник відповідача надіслав через Електронний суд заяву про визначення (зміну територіальної підсудності).

25.11.2020 позивач подав до суду заперечення щодо додаткових пояснень.

У судовому засіданні 24.11.2020 оголошено перерву до 26.11.20р. о 16:30 год.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 26.11.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ПОЗИЦІЇ СТОРІН ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ

Позиція позивача (за первісним позовом), викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди № 01/01/20-4 від 01.01.2020 року, а саме в частині повної та своєчасної сплати вартості оренди.

Позивач ґрунтує свої вимоги на статтях 283, 530, 795 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх вимог надає такі докази:

- копія договору оренди № 01/01/20-4 від 01.01.2020 року;

- копія акту приймання-передачі від 01.01.2020;

- копії рахунків-фактури за травень 2019;

- копії актів виконаних робіт;

- копії актів-рахунків на електро - і водопостачання;

- копія листа від 01.06.2020;

- копія акта звірки від 15.06.2020;

- копія листа від 17.06.2020;

- копія вимоги від 16.06.2020.

Позиція відповідача (за первісним позовом), викладена у відзиві

Відповідач не погоджується із вимогами викладеними у позові, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Із тексту відзиву вбачається, що наймач звільняється від орендної плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним, через обставини, за які він не відповідає.

Так, на період карантинних обмежень приміщення, яке було надано в оренду не використовувалось, а орендна плата нараховувалась орендодавцем щомісячно та у повному обсязі.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що виникла необхідність у поверненні сплачених коштів, які було внесено в якості авансу за останній місяць оренди.

Позиція позивача (за первісним позовом), викладена у відповіді на відзив

Позивач не погоджується із викладеним у відзиві та зазначає наступне.

Твердження відповідача щодо нарахування у повному обсязі орендної плати на час дії карантинних заходів не відповідає дійсності. Оренда плата нараховувалась в розмірі 50% від встановленої договором, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків.

Щодо обставин форс-мажору.

Відповідач стверджує, що згідно положень ч. 2 ст. 141 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» до форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) віднесено, зокрема, введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, що, на його думку, також є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Проте з таким твердженням відповідача позивач не погоджується.

По-перше, положення ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України передбачають, що настання обставин непереборної сили є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань, але не підставою для звільнення від виконання зобов`язань взагалі.

Так, з-поміж заявлених позовних вимог відповідальністю за невиконання зобов`язань є лише стягнення неустойки в розмірі 12 299,38 грн. Всі інші позовні вимоги є безпосередньо виконанням зобов`язань за договором.

В тому числі, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 12.04.2017 року у справі №3-1462гс16, порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Верховний Суд України в зазначеній справі дійшов висновку, що платежі, встановлені ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, як наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, статтею 617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

По-друге, відповідачем не враховано, що наявність обставин форс-мажору не випливає автоматично з віднесення певних обставин до таких, що мають ознаки обставин непереборної сили, а має бути доведена в кожному конкретному випадку відносно конкретних правовідносин.

Згідно частини 1 статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень частини 3 статті 14 ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні", Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Вимоги щодо засвідчення форс-мажорних обставин передбачені Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин, затвердженим рішенням Президії торгово-промислової палати України від 18.12.2014 року № 44(5).

Так, сертифікат про форс-мажорні обставини викладається українською мовою за встановленою відповідною формою; вимоги щодо бланку сертифікату встановлені п.6.11.2 Регламенту. Сертифікати мають бути занесені до реєстру сертифікатів та мати особистий реєстраційний номер відповідно ші.5.3.2., 6.11.1. Регламенту.

Проте відповідачем до відзиву на позов не додано сертифікату Торгово-промислової палати України або регіональної торгово-промислової палати, який відповідає вимогам Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин.

Враховуючи викладене, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність обставин непереборної сили, на які він посилається за текстом відзиву на позов та яким обґрунтовує свої заперечення проти задоволення позовних вимог.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ

Між Фізичною особою-підприємцем Орловою Ольгою Василівною (далі - позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Молодченко Антоніною Сергіївною (далі - відповідач, орендар) укладено Договір оренди № 01/01/20-4 від 01.01.2020.

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає в користування за плату нежитлове приміщення, розташоване за адресою м. Дніпро, вул. Пастера, 2 "Б" загальною площею 60,00 кв. м., а Орендар приміщення в користування.

Відповідно до п. 1.2 договору, орендоване приміщення надається орендарю для організації роботи магазину.

Пунктами 2.1 та 2.2 договору передбачено, що предмет оренди має бути переданий Орендодавцем і прийнятий Орендарем протягом 3 календарних днів з моменту підписання Договору; передача предмета оренди оформлюється Актом приймання-передачі.

Позивачем передано відповідачу не житлове приміщення, розташоване за адресою м. Дніпро, вул. Пастера, 2 "Б" загальною площею 60,00 кв. м., що підтверджується Актом приймання-передачі від 01.01.2020, який підписаний сторонами.

Відповідно до п. 4.1. договору розмір орендної плати на момент підписання Договору становить 232,79 грн. за один квадратний метр гривень на місяць та підлягає щомісячному коригуванню з урахуванням індексу інфляції.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що на момент укладення Договору Орендатор сплачує вартість останнього місяця оренди.

На виконання п. 4.2. договору орендатором було сплачено авансовий платіж в сумі 13 290,00 грн.

Строк дії договору з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року (п. 3.1. договору).

Пунктом 10.2 Договору передбачено, що він може бути розірваний лише за згодою Сторін або за рішенням Орендодавця у випадках, передбачених цим Договором.

Позивачем зменшено розмір орендної плати на підставі ч. 4 ст. 762 Цивільного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України „Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211.

Відповідачем частково оплачені виставлені позивачем рахунки, а також підписаний Сторонами 15.06.2020 року акт звірки взаєморозрахунків, визнаний Сторонами розмір заборгованості в якому станом на 15.06.2020 року відповідає розміру заборгованості з урахуванням зменшення орендної плати на 50% за період з 17.03.2020 року по 11.05.2020 року, визначеному в розрахунку суми заборгованості станом на ту ж саму дату.

01.06.2020 року відповідач звернувся до позивача з пропозицією про дострокове розірвання договору оренди № 01/01/20-4 з 03.06.2020 року.

Враховуючи, що договір оренди укладений до 31.12.2020 року та не передбачає можливості дострокового розірвання з ініціативи Орендаря, а дострокове розірвання згідно п. 10.2 Договору можливо лише з ініціативи Орендодавця за умов, передбачених Договором, або за згодою сторін, а також наявність непогашеної заборгованості Орендаря за Договором, Сторони не дійшли згоди щодо дострокового розірвання Договору оренди з 03.06.2020 року.

15.06.2020 року Сторонами було підписано Акт звірки взаєморозрахунків за договором оренди № 01/01/20-4, згідно якого загальна сума заборгованості Орендаря станом на 15.06.2020 року (з урахуванням розміру сплаченого згідно п. 4.2 Договору авансового платежу) склала 13 240,67 грн.

Позивач повідомив листом від 17.06.2020 року відповідача про те, що у відповідності до пункту 5.1.2 Договору, яким передбачено, що у випадку якщо Орендар не вносить орендну плату протягом одного місяця, Орендодавець має право розірвати договір оренди і вимагати повернення предмета оренди, ним прийнято рішення щодо дострокового розірвання договору оренди з 16.06.2020 року на підставі абз. 2 п. 5.1.2 та п. 10.2 Договору. Також листом запропоновано відповідачу негайно погасити існуючу станом на 17.06.2020 року заборгованість в загальному розмірі 13 340,67 грн., а також повернути орендоване приміщення у порядку, передбаченому розділом 7 Договору, та підписати Акт приймання-передачі приміщення з оренди. Також Відповідача було повідомлено про те, що у випадку невиконання зазначених вище вимог до нього можуть бути застосовані штрафні санкції у вигляді неустойки, а також нараховано 20% річних від простроченої суми заборгованості.

Проте відповідач вимоги викладені у вищезазначеному листі не виконав.

Відповідач надіслав позивачу вимогу від 16.06.2020, згідно якої відповідач просить добровільно повернути кошти в розмірі 20 000 грн., сплачені ним за договором оренди, а також у добровільному порядку розірвати договір оренди № 01/01/20-4 від 01.01.2020 року.

Станом на 15.06.2020 сума боргу за договором оренди складає у загальному розмірі 13 340,67 грн., з яких заборгованість з орендної плати складає 12 691,10 грн., заборгованість з відшкодування витрат на утримання і експлуатацію предмета оренди (комунальних платежів) складає 649,57 грн.

Станом на 30.06.2020 року відповідач своїх зобов`язань за договором оренди в повному обсязі не виконав, в тому числі не повернув об`єкт оренди позивачеві.

Враховуючи, що станом на день звернення з цим позовом об`єкт оренди відповідачем належним чином позивачеві не повернуто, відповідний Акт приймання-передачі в порядку, передбаченому договором оренди та чинним законодавством не підписано, станом на 30.06.2020 року відповідачеві донараховано орендну плату за період з 16.06.2020 року (день розірвання договору) по 30.06.2020 року (день звернення з цим позовом), в сумі 7 095,80 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням умов Договору позивач звернувся із даним позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець (позивач у справі) передає або зобов`язується передати наймачеві (відповідач у справі) майно у користування за плату на певний строк.

Приписами статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Частиною 2 статті 795 Цивільного кодексу України передбачено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. Відповідний порядок повернення об`єкта оренди передбачено також Розділом 7 Договору оренди.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, та обставини справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини оренди.

Щодо суми основного боргу

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

На момент розгляду справи доказів повернення об`єкту оренди або повної оплати у розмірі 20 436,47 грн. до суду не надано, а тому позовна вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 12 691,10 грн., заборгованості з відшкодування витрат на утримання і експлуатацію предмета оренди (комунальних платежів) у розмірі 649,57 грн., заборгованості з донарахованої орендної плати за період з 16.06.2020 року по 30.06.2020 року у розмірі 7 095,80 грн. підлягає задоволенню.

Щодо суми пені

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Пунктом 9.1. договору встановлено, що в разі невиконання орендатором своїх зобов`язань щодо повернення орендованого приміщення згідно цього Договору орендодавцеві, орендатор сплачує орендодавцеві неустойку в розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення.

Позивач заявив до стягнення пеню за загальний період з 18.06.2020 по 30.06.2020, що складає у розмірі 12 299,38 грн.

Розрахунок пені зроблений позивачем, відповідає умовам договору та діючого законодавства, що є підставою для задоволення даних вимог.

Щодо суми 20% річних

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 9.1. договору встановлено, що в разі прострочення сплати орендних платежів, орендатор зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 20% річних від суми простроченого грошового зобов`язання.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 20% річних за загальний період з 16.04.2020 по 30.06.2020 у розмірі 641,93 грн.

Перевіривши здійснене позивачем нарахування, суд встановив, що розрахунок 20% річних є вірним.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення 20% річних у розмірі 641,93 грн. підлягають задоволенню.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості користування орендованим майном, як на підставу для відмови у позові з огляду на таке.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів неможливості такого користування. На підтвердження своєї позиції відповідачем надано лист-звернення відповідача до позивача (а.с. 116). Проте цей лист складений в односторонньому порядку без присутності орендодавця або його представника, представників правоохоронних органів тощо. До того ж дата його підписання - 01.06.2020, тоді як приміщення передано в оренду 01.01.2020. Лист був отриманий Протас А.Є., про що свідчить підпис цієї особи, але посадове становище особи або її зв`язок з орендодавцем не зазначені.

Що стосується посилань відповідача на наявність форс-мажорних обставин, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, слід зазначити про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно

Відповідачем не надано сертифіката про форс-мажорні обставини, виданого відповідно до вимог діючого законодавства.

З огляду на викладене позовні вимоги ФОП Орлової О.В. за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН ЗА ЗУСТРІЧНИМ ПОЗОВОМ

Позиція позивача (за зустрічним позовом), викладена у зустрічному позові

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди № 01/01/20-4 від 01.01.2020року, а саме в частині неповернення авансового внеску (оплати за останній місяць оренди).

Позивач (за зустрічним позовом) ґрунтує свої вимоги на статтях 58, 651, 652, 653, 759, 760, 761, 762, 793 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх вимог надає такі докази:

- копія договору оренди № 01/01/20-4 від 01.01.2020 року;

- копія розписки про передачу коштів у розмірі 13 290,10 грн.;

- копія акту звірки;

- копія листа;

- копія вимоги від 16.06.2020;

- копія відповіді від 17.06.2020.

Позиція відповідача (за зустрічним позовом), викладена у відзиві на зустрічний позов

Відповідач (за зустрічним позовом) зазначає, що зустрічні позовні вимоги не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами, а отже є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Так, пред`являючи позовну вимогу про стягнення з позивача за первісним позовом суми в розмірі 13 290,10 грн., відповідач взагалі жодним чином не обґрунтовує те, чому на його думку, з позивача має бути стягнута саме така сума.

Відповідач вимагає повернення такої суми коштів тому, що саме в такому розмірі ним було сплачено авансовий внесок при укладанні договору. Але при цьому відповідачем ніяк не враховано того факту, що станом на момент розірвання спірного договору оренди навіть з урахуванням сплаченої ним суми авансового внеску, а також з урахуванням зменшення розміру орендних платежів на 50% в період дії карантинних обмежень, за ним все одно утворилась заборгованість зі сплати орендної плати за договором в розмірі 12 691,10 грн., що підтверджується належними доказами та розрахунком.

Позиція позивача (за зустрічним позовом), викладена у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву

Позивач вважає доводи відповідача безпідставними та просить суд задовольнити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі.

Позиція відповідача (за зустрічним позовом), викладена у запереченнях на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву

Відповідач (за зустрічним позовом) не погоджується із викладеними вимогами у зустрічній позовній заяві, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Твердження та доводи викладені у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву необґрунтовані та не підтверджені належними доказами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ ЗА ЗУСТРІЧНИМ ПОЗОВОМ

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач (за зустрічним позовом) посилається на те, що між сторонами було укладено договір оренди № 01/01/20-4 від 01.01.2020 року відповідно до якого орендодавець передає в подальше платне користування нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, буд. 2 «Б», загальною площею 60,00 кв.м., а орендар приймає приміщення.

Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

На період карантинних обмежень для запобігання поширенню вірусної інфекції СОУГО-19, приміщення розташоване: м. Дніпро, вул. Пастера, буд. 2 «Б», яке було надано в оренду відповідно до договору оренди № 01/01/20-4 від 01 січня 2020 року не використовувалось.

При цьому, ФОП Молодченко А.С. зазначає, що орендна плата нараховувалась орендодавцем щомісячно та у повному обсязі.

Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми Закону він вправі порушувати питання і про звільнення його від сплати орендної плати.

Відповідно до вищезазначеного, виникла необхідність у поверненні сплачених коштів за оренду приміщення яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, буд. 2 «Б», загальною площею 60,00 кв.м., оскільки доступ до даного приміщення на час карантину було обмежено та ніякої можливості потрапити до даного приміщення не було.

18.05.2020 року біля входу на територію ринку ООО «КП» Центральний ринок» було виявлено, що вхід на дану територію було обмежено шляхом встановлення залізних воріт та хвіртки. Робітниками ООО «КП» Центральний ринок» було спричинено перешкоду у потраплянні до орендованого приміщення.

Дане приміщення розташоване на території ринку, що унеможливило потрапляння до нього, оскільки вхід на територію ринку ООО «КП» Центральний ринок» було обмежено воротами та охорона яка чергувала на цій території нікого не впускала.

Виходячи з цього, здійснення діяльності магазину не відбувалось через неможливість потрапляння покупців до нього.

Також цей факт унеможливив вивезення речей які знаходились у орендованому приміщенні.

ФОП Молодченко А.С. направлено лист від 01.06.2020 до ФОП Орлової О.В. з метою дострокового розірвання договору оренди № 01/01/20-4 від 01.01.2020 року на підставі пункту 10.2. у зв`язку з неможливістю користуватися приміщенням та обмеженому доступу до нього.

Позивач (за зустрічним позовом) направив на адресу відповідача (за зустрічним позовом) вимогу від 16.06.2020, в якій просив повернути грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. та розірвати договір оренди № 01/01/20-4 від 01.01.2020.

Відповідач (за зустрічним позовом) направив на адресу позивача (за зустрічним позовом) відповідь на вимогу від 17.06.2020, з якої вбачається, що відповідач прийняв рішення щодо дострокового розірвання договору оренди № 01/01/20-4 від 01.01.2020 в односторонньому порядку, просив позивача погасити заборгованість у загальному розмірі 13 340,67 грн. та повернути орендоване приміщення.

Виходячи з викладеного, позивач звернувся до суду із зустрічними вимогами про стягнення суми яка підлягає поверненню, що складає у розмірі 13 290,10 грн., а саме за останній місяць оренди яку було внесено у якості авансу.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, та обставини справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини оренди.

Щодо стягнення суми авансового платежу за останній місяць

Відповідно до положень ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

З моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України.

Звільнення наймача від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним поширюється тільки на ті випадки, за яких зовсім неможливо користуватися предметом найму.

Норма права, закріплена в ч. 6 ст. 762 ЦК України, визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо).

Суд не вбачає підстав для задоволення зустрічних позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 статті 762 Цивільного кодексу України, наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.

Як вбачається з Акта звірки взаєморозрахунків і розрахунку розміру заборгованості, орендна плата нараховувалась в розмірі 50% від встановленої договором. Про досягнення сторонами взаємної згоди щодо відповідного зменшення орендної плати свідчить як факт оплати відповідачем виставлених позивачем рахунків із відповідно зменшеним розміром платежів, так і факт підписання відповідачем акта звірки взаєморозрахунків від 15.06.2020 року із зазначенням відповідної суми заборгованості за договором оренди.

Разом з тим, підстави для застосування частини 6 статті 762 ЦК України та повного звільнення відповідача від орендної плати відсутні.

Звільнення наймача від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним поширюється тільки на ті випадки, за яких зовсім неможливо користуватись предметом найму. Норма права, закріплена в ч. 6 ст. 762 ЦК України в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо).

Доказів неможливості користування орендованим приміщенням позивач за зустрічним позовом не надав, про що було зазначено вище під час розгляду первісного позову.

Крім того, як вбачається із розрахунку суми боргу за первісним позовом, позивачем було зараховано суму авансового платежа за останній місяць оренди в оплату заборгованості з орендної плати. Тобто, сума боргу орендаря (позивач за зустрічним позовом) зменшена на цю суму.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що зустрічні позовні вимоги позивача (за зустрічним позовом) щодо стягнення з відповідача (за зустрічним позовом) сплаченої суми за договором оренди за останній місяць у розмірі 13 290,10 грн. не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача (за первісним позовом).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача (за зустрічним позовом) по сплаті судового збору покладаються на позивача (за зустрічним позовом).

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Молодченко Антоніни Сергіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Орлової Ольги Василівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - 19 786,90 грн. - орендної плати, 649,57 грн. - відшкодування витрат на утримання та експлуатацію предмета оренди, 12 299,38 грн. - пені, 641,93 грн. - 20% річних та 2 102,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні зустрічних позовних вимог Фізичної особи-підприємця Молодченко Антоніни Сергіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Фізичної особи-підприємця Орлової Ольги Василівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення сплаченої суми за договором оренди за останній місяць у розмірі 13 290,10 грн. - відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.12.2020

Суддя В.Г. Бєлік