ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2020 р. Справа№ 910/16584/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2020

у справі №910/16584/19 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український центр енергоремонт"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 1 851 176,00 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Український центр енергоремонт" (далі - ТОВ "Український центр енергоремонт", позивач) звернулось до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", відповідач) про стягнення 1 851 176,00 грн заборгованості, в тому числі: 1 827 000,00 грн основного боргу та 24 176,00 грн - 3% річних, обгрунтовуючи вимоги неналежним виконанням відповідачем умов Договору №ПЗ/Т-1911/НЮ від 21.01.2019 на надання послуг з ремонту електричного обладнання вантажних електровозів в частині своєчасної оплати наданих послуг.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.07.2020 у справі № 910/16584/19 позовні вимоги задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що факт надання послуг за договором об`єктивно підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, підписаним сторонами, а також зареєстрованою у Єдиному реєстрі податкових накладних податковою накладною по Договору № ПЗ/Т-1911/НЮ від 21.01.2019, в частині виконання ремонту трансформатора. При цьому судом враховано, що відповідач не надав доказів виконання зобов`язань щодо оплати послуг, факт отримання яких підтвердив у відзиві на позовну заяву, а посилання останнього на акт рекламації №4 від 15.08.2019 визнав необґрунтованим з огляду на те, що позивачем недоліки ремонту були усунуті у відповідності до умов ст.858 ЦК України, при цьому умовами договору сторони не передбачили зміни строків оплати виконаних робіт. Враховуючи, що відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, суд визнав обгрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 24 176,00 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що рішення є незаконним та необгрунтованим, оскільки обставини справи були з`ясовані судом не у повному обсязі, а викладені ним висновки не відповідають цим обставинам; при прийнятті рішення судом було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Як зазначає скаржник, суд дійшов помилкового висновку, що здійснений позивачем ремонт трансформатора підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг №3, підписаним сторонами 29.03.2019. За твердженням апелянта, не зважаючи на його підписання, сторонами не було дотримано умов п.4.1 договору, оскільки трансформатор ОДЦЕ-5000/25 Б зав.706 на дату підписання акту знаходився не в депо приписки; підтвердженням того, що акт не є актом приймання-передачі наданих послуг у розумінні умов договору № ПЗ/Т-1911/НЮ від 21.01.2019, є відсутність у відповідача рахунків на оплату; судом неправильно було застосовано норми ст.530 ЦК України, оскільки до позовної заяви не долучено, а в матеріалах справи відсутні підтверджуючі докази про надання відповідачеві рахунків на оплату, як того вимагає п.4.1 договору; в порушення ч.1 ст.86 ГПК України суд не надав оцінки всім доказам та не вказав на докази, що підтверджують факт виставлення позивачем рахунків на оплату, на підставі яких у відповідача виникає зобов`язання з оплати.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 колегією суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Чорногуза М.Г., Агрикової О.В. поновлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2020 у справі №910/16584/19, відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, розгляд апеляційної скарги призначено на 11.11.2020.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4282/20 від 09.11.2020 у зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/16584/19.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2020 апеляційну скаргу у справі №910/16584/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2020 у справі №910/16584/19, призначену на 14:20 11.11.2020, прийнято до провадження вищевказаним складом суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2020 у розгляді справи №910/16584/19 оголошено перерву до 15:40 25.11.2020.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4966/20 від 25.11.2020 у зв`язку з перебуванням судді Козир Т.П., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/16584/19.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2020 апеляційну скаргу у справі №910/16584/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г., та ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 прийнято до провадження у вищезазначеному складі.

Позивач правом наданим йому ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду 24.11.2020 від скаржника надійшло клопотання про відкладення судового розгляду справи, обґрунтоване неможливістю забезпечення явки уповноваженого представника в судове засідання у зв`язку з перебуванням останнього на лікарняному з підозрою на коронавірус COVID-19.

25.11.2020 у судове засідання скаржник явку свого уповноваженого представника не забезпечив.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечив, вказуючи на ту обставину, що представник відповідача приймав участь у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 11.11.2020, підтримував апеляційну скаргу, надавав пояснення по суті справи та наводив аргументи незгоди відповідача з судовим рішенням.

Обговоривши питання щодо заявленого відповідачем клопотання, враховуючи думку представника позивача, колегія суддів, порадившись на місці, визнала клопотання скаржника необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається відповідач, не підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим ухвалила здійснювати розгляд апеляційної скарги без участі скаржника.

Так, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Водночас, колегія звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на безпідставність її доводів та законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21.01.2019 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (в тексті договору - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український Центр Енергоремонт" (в тексті договору - Виконавець) було укладено Договір №ПЗ/Т-1911/НЮ від 21.01.2019 (далі - Договір), згідно з умовами якого виконавець приймає на себе зобов`язання щодо надання послуг з ремонту електричного обслуговування вантажних електровозів, переданих замовником виконавцю, згідно правил ремонту.

Обсяги та ціни послуг з ремонту електричного обладнання вантажних електровозів визначені у Додатку №1 до Договору.

Як вбачається з вказаного Додатку, договором передбачено виконання виконавцем ремонту тягових трансформаторів ОДЦЕ-5000/25 Б зав. №706, 1152, при цьому вартість ремонту однієї одиниці трансформатора становить 1 827 000,00 грн з ПДВ.

Згідно з п. 3.2 договору сума договору складає 3 045 000,00 грн, разом з ПДВ - 3 654 000,00 грн.

Відповідно до п.5.11 Договору передача відремонтованого електричного обладнання від Виконавця Замовнику проводиться протягом грудня 2018р. - березня 2019р.

Умовами п.4.1 Договору сторони передбачили, що розрахунки за надання послуг ремонту електричного обладнання пасажирських та вантажних електровозів проводиться Замовником протягом 30 (тридцяти) банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг з ремонту вузлів та агрегатів локомотивів в депо, що оформляється протягом 5 (п`яти) календарних днів від дати надходження вузлів і агрегатів тягового рухомого складу в депо та надання рахунків на оплату, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця, але не раніше реєстрації податкової накладної.

Матеріалами справи підтверджується факт виконання позивачем ремонту трансформатора ОДЦЕ-5000/25 Б зав. №706, про що свідчить акт приймання-передачі наданих послуг з ремонту вузлів та агрегатів локомотивів по договору № ПЗ/Т-1911/НЮ від 21.01.2019 на суму 1 827 000,00 грн, який підписаний уповноваженими представниками сторін 29.03.2019 (а.с.14-15). В даному акті сторони зафіксували, що надані в березні 2019 року послуги з ремонту електричного обслуговування вантажних електровозів, а саме послуги з ремонту тягового трансформатора ОДЦЕ-5000/25 Б в обсязі КР-2 з заміною обмотки трансформатора та 100% заміною ізоляції, зав. №706 відповідають вимогам Договору № ПЗ/Т - 1911/НЮ від 21.01.2019 (а.с.14-15).

В подальшому, 29.05.2019 позивач зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну по Договору № ПЗ/Т - 1911/НЮ від 21.01.2019 в частині виконання ремонту трансформатора зав. №706 згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №3 від 29.03.2019 (а.с.22).

Умовами п.5.8. Договору сторони досягли домовленості про те, що транспортування об`єктів для проведення ремонту та після проведення ремонту до місця призначення здійснюється транспортом та за рахунок Замовника.

Матеріали справи містять дані про те, що 14.06.2019 трансформатор ОДЦЕ-5000/25 Б зав.№706 був відвантажений замовнику, що підтверджується товарно-транспортною накладною №006 від 14.06.2019 (а.с.18-19).

Посилаючись на те, що відповідач не здійснив оплати за надані послуги по ремонту трансформатора, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення основного боргу та 3% річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги вважає необгрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, зважаючи на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором по наданню послуг, за умовами якого одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Частиною 2 ст. 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Таким чином, укладення ТОВ "Український Центр Енергоремонт" та АТ "Українська залізниця" Договору №ПЗ/Т-1911/НЮ від 21.01.2019 було спрямоване на отримання останнім послуг та одночасного обов`язку зі здійснення їх оплати.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт здійснення господарської операції по наданню послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг з ремонту вузлів та агрегатів локомотивів по договору № ПЗ/Т - 1911/НЮ від 21.01.2019, який є первинним бухгалтерським документом та відповідає вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки в ньому відображено факт надання послуг з ремонту тягового трансформатора ОДЦЕ-5000/25 Б в обсязі КР-2 з заміною обмотки трансформатора та 100% заміною ізоляції, зав. №706, що відповідають вимогам Договору № ПЗ/Т - 1911/НЮ від 21.01.2019.

З огляду на встановлене, доводи апеляційної скарги про те, що підписаний сторонами акт від 29.03.2019 не є актом приймання-передачі у розумінні умов Договору № ПЗ/Т - 1911/НЮ від 21.01.2019, є надуманими та безпідставними.

За приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом п.4.1 Договору сторони погодили, що розрахунки за надання послуг ремонту електричного обладнання пасажирських та вантажних електровозів проводиться Замовником протягом 30 (тридцяти) банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг з ремонту вузлів та агрегатів локомотивів в депо, що оформляється протягом 5 (п`яти) календарних днів від дати надходження вузлів і агрегатів тягового рухомого складу в депо та надання рахунків на оплату, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця, але не раніше реєстрації податкової накладної.

Таким чином, в порушення умов укладеного сторонами договору, відповідач надані позивачем послуги за спірним актом не оплатив, чим порушив права позивача, за захистом яких останній звернувся до суду з даним позовом.

Доказів сплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості за надані послуги ремонту в сумі 1 827 000,00 грн відповідачем ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно того, що відповідач повинен був здійснити оплату за ремонт трансформатора ОДЦЕ-5000/25 Б зав. №706, враховуючи реєстрацію податкової накладної не пізніше 30.05.2019.

При цьому, судова колегія відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги про відсутність у відповідача підстав для оплати послуг в порядку ст.530 ЦК України через відсутність в матеріалах справи доказів надання останнім рахунку на оплату, з огляду на умови п.4.1 договору та зважаючи на дату виписки позивачем податкової накладної 29.03.2019 та її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом апеляційної інстанції звертається увага на те, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить лише платіжні реквізити, на які необхідно здійснити перерахування грошових коштів у якості оплати за надані послуги. Таким чином рахунок носить інформаційний характер, відтак ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити послугу.

Аналогічна правова позиція, яка є сталою, викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18.

Крім суми основного боргу, посилаючись на несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 24 176,00 грн, нарахованих за період прострочення, визначаючи його з моменту реєстрації податкової накладної, з 30.05.2019 до моменту подання ним позовної заяви, 11.11.2020.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розрахунок 3 % річних є обґрунтованим та здійсненим відповідно до вимог закону, у зв`язку з чим, вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню повністю в сумі 24 176,00 грн.

Разом з тим, судова колегія поділяє позицію суду першої інстанції стосовно необґрунтованості тверджень відповідача про те, що підписання сторонами Акту-рекламації №4 від 15.08.2019, в якій зазначені дефекти об`єкту ремонту та Акту від 15.08.2019 про усунення дефектів під час здійснення ремонту обладнання безпосередньо вказують про те, що виконані роботи не могли бути прийняті згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №3 від 29.03.2019, оскільки такі дефекти були усунуті позивачем в порядку ст. 858 ЦК України.

За приписами даної норми, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Отже, позивачем були усунуті виявлені у роботі недоліки, про що сторонами складені та підписані вищезазначені акти. При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції, під час усунення позивачем недоліків ані за змістом норм Цивільного Кодексу України, ані у відповідності до умов укладеного сторонами Договору строки оплати виконаних робіт не змінювались.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову та стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ТОВ «Український Центр Енергоремонт» 1 827 000,00 грн основного боргу та 24 176,00 грн 3% річних.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2020 у справі №910/16584/19 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, отже підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2020 у справі №910/16584/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2020 у справі №910/16584/19 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2020 у справі №910/16584/19.

4. Матеріали справи №910/16584/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду відповідно до ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.12.2020, після виходу головуючого судді з відпустки.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз