ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" грудня 2020 р. Справа № 924/1078/19

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., за участю секретаря судового засідання Попика О.В. розглянувши матеріали

за позовом фізичної особи - підприємця Пйодь Лариси Петрівни м. Хмельницький

до приватного підприємства - ринок "ІЗІДА" м. Хмельницький

до фізичної особи - підприємця Вальчука Олександра Петровича м. Хмельницький

про визнання недійсною Угоди від 01.06.2018р. та

за зустрічним позовом фізичної особи - підприємця Вальчука Олександра Петровича м. Хмельницький

до фізичної особи - підприємця Пйодь Лариси Петрівни м. Хмельницький

до приватного підприємства Ринок "Ізіда" м. Хмельницький

про визнання недійсною Угоди від 07.02.2008р. в частині продовження терміну оренди з 01.01.2014р. по 31.12.2021р.

Представники сторін:

позивача: не з`явився

відповідача 1: Бабич О. адвокат

відповідача 2: Куркевич О.В. адвокат за ордером від 05.10.2020р.

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 30.10.19р. відкрито провадження у справі №924/1078/19 за позовом фізичної особи - підприємця Пйодь Лариси Петрівни м. Хмельницький до приватного підприємства - ринок "ІЗІДА" м. Хмельницький до фізичної особи - підприємця Вальчук Олександра Петровича м. Хмельницький про визнання недійсною Угоди від 01.06.2018р. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження із стадії підготовчого провадження. Підготовче засідання призначено на 25.11.19р. У підготовчому засіданні 25.11.19р. та 10.12.19р. оголошувалась перерва до 12.12.19р.

09.12.19р. до суду надійшов зустрічний позов фізичної особи - підприємця Вальчука Олександра Петровича м. Хмельницький до фізичної особи - підприємця Пйодь Лариси Петрівни м. Хмельницький до приватного підприємства Ринок "Ізіда" м. Хмельницький про визнання недійсною Угоди від 07.02.2008р. в частині продовження терміну оренди з 01.01.2014р. по 31.12.2021р.

Ухвалою від 12.12.2019р. зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою від 12.12.2019р. відкладено підготовче засідання на 13.01.2020р. У підготовчих засіданнях оголошувалась перерва до 21.01.2020р.

Ухвалою від 21.01.2020р. у справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено Хмельницькому відділенню Київського науково - дослідного інституту судових експертиз (м. Хмельницький, вул. Володимирська, 109).

Ухвалою від 12.02.2020р. у зв`язку із відсутністю експерта зазначеного напрямку у Хмельницькому відділенню Київського науково - дослідного інституту судових експертиз, проведення експертизи доручено Київському науково - дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою від 29.09.2020р. поновлено провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 05.10.2020р.

Ухвалою від 05.10.2020р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 27.10.2020р. Ухвалою від 27.10.2020р. судове засідання відкладено на 03.11.2020р. Ухвалою від 03.11.2020р. поновлено процесуальний строк розгляду справи по суті на 30 днів. Розгляд справи відкладено на 17.11.2020р. У судовому засіданні 17.11.2020р. оголошено перерву до 01.12.2020р.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

Позивач звернувся із позовом до суду про визнання недійсною Угоди від 01.06.2018р. укладеної між ПП Ринок "ІЗІДА" та ФОП Вальчук О.П. В обґрунтування позову позивач вказує, що між ним та приватним підприємством - ринок "ІЗІДА" 07 лютого 2008 року укладена Угода про користування торговим місцем під встановлення контейнера (кіоску) відповідно до п. 1.1. якої позивачем прийнято в строкове оплатне користування місце (торгове місце №71), на території ПП ринок "ІЗІДА" по Львівському шосе, 25/1, під встановлення контейнера (кіоску), площею 129,9 кв.м. із терміном оренди з 07 лютого 2008 року по 31 грудня 2021р. Повідомляє, що листом №5 від 11 червня 2019 року відповідач 1 підтвердив наявність орендних відносин на вказане торгове місце з фізичною особою-підприємцем Вальчуком Олександром Петровичем у зв`язку із чим 23.07. 2019р. позивачем на адресу ПП ринок "ІЗІДА" була надіслана претензія з вимогою про розірвання Угоди від 01 червня 2018 року, яка задоволена не була.

Позивач вважає, що оскаржувана додаткова угода порушує його права як орендаря на орендоване майно та є недійсною, оскільки повторна передача орендодавцем належного йому на праві власності майна, без припинення дії раніше укладеного договору оренди, суперечить положенням ст.759 та ст. 763 ЦК України.

Відповідач 1 у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, вважає його необґрунтованим та зазначає, що відповідно до угоди від 01.06.2018р. укладеної між ПП - ринок "Ізіда" та ФОП Вальчуком О.П., торгове місце №71 сектор "Б" з встановленим металевим контейнером (кіоском) передано в оренду ФОП Вальчуку О.П. У ФОП Вальчука О.П. відсутня заборгованість по орендній платі за торгове місце перед ПП - ринок "Ізіда". Тому, підстави для розірвання договору оренди у Відповідача 1 відсутні. Зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 639, ч. 3 ст. 640, ст. 654, ст. 793 ЦК України, договори оренди найму укладені між сторонами на строк 3 роки і більше підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Отже, констатує, що ПП - ринок "Ізіда" в порушення Закону не могло і не продовжувало договір з ФОП Пйодь Л.П. на який посилається позивач у позовній заяві. В свою чергу, зауважує, що для розгляду направленої претензії від 23.07.2019р. ФОП Пйодь Л.П. не було надано відповідачу 1 оригінал або копію нотаріально посвідченої угоди між ПП - ринок "Ізіда" та ФОП Пйодь Л.П., яка за твердженням позивача, була продовжена сторонами до 31.12.2021 року включно.

Шодо дійсності угоди від 07.02.2008р. укладеної між ПП - ринок "Ізіда" та ФОП Пйодь Л.П. до 31.12.2010 року та продовженої сторонами до 31.12.2014 року, на якій ґрунтується позовна заява Позивача, в частині дописки: "з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2021 року", відповідач 1 зазначає, що дописка в угоді зроблена на полях та не завірена печаткою підприємства, хоча до 19.07.2017р., згідно ч. 1 ст. 581 ГК України, абз. 3 ч. 2 ст. 207 ЦК України, скріплення печаткою підписів у правочинах є обов`язковим. Враховуючи викладене у позові просить відмовити.

Відповідач 2 відзиву на позов не подав, однак звернувся до суду із зустрічною позовною заявою у якій просить визнати недійсною Угоду від 07.02.2008р. в частині продовження терміну оренди з 01.01.2014р. по 31.12.2021р. Обґрунтовуючи позов вказує, що за пунктом 1.1. угоди від 07.02.2008р. предметом правочину є місце на території ПП ринок - "Ізіда" по Львівському шосе 25/1, під встановлення контейнеру (кіоску), площею 129,9 кв.м. Орендар використовує торгівельну ділянку із встановленою на ній спорудою для розміщення гральних автоматів. Пункт 6.4. угоди містить напис про термін дії оренди з 01.02.2008 року по 31.12.2010 року, який скріплений печаткою ПП - ринок "Ізіда". Також, даний пункт містить дописку щодо пролонгації угоди з 31.12.2010 року по 31.12.2014 року, що засвідчено підписом особи без зазначення її статусу та печаткою ПП - ринок "Ізіда". Пункт 6.5. зазначеної угоди містить положення щодо реорганізації "Орендодавця" і "Орендаря", проте у вказаному пункті міститься також дописка від руки "з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2021 року" та підпис особи без зазначення її статусу, який не скріплений печаткою.

Позивач за зустрічним позовом вважає, що у цій частині вказана угода має бути визнана судом недійсною, так як не відповідає нормам ст.203 ЦК України, виходячи з наступного: дописка "з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2021 року" здійснена в п.6.5. угоди, яка не містить норм щодо терміну оренди, що унеможливлює віднесення вказаного напису до п.6.4., де закріплені терміни оренди, так як доказування не може ґрунтуватись на припущеннях; дописка "з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2021 року" містить підпис певної особи без зазначення її статусу, який не скріплений печаткою, чим порушено ст.ст. 180,181 ГК України (в редакції, яка діяла станом на дату виникнення спірних правовідносин), де чітко зазначено про необхідність проставлення підписів обох сторін правочину із зазначенням їх статусу та проставлення печатки. Також зазначає, що в даній угоді є невідомим хто і коли здійснив дописку про її пролонгацію та підписав її, відсутні підписи обох сторін угоди, печатка, яка ідентифікує юридичну особу - орендодавця відсутня; вказана дописка за своєю правовою природою на може нести юридичних наслідків, оскільки в силу вимог 654 ЦК України (в редакції, яка діяла станом на дату виникнення спірних правовідносин) зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір. У разі пролонгації вказаної угоди, в матеріалах справи мала міститись саме додаткова угода як окремий документ.

Також вважає посилання відповідача (позивача за первісним позовом) на автоматичну пролонгацію угоди згідно ст. 764 ЦК країни безпідставним, тому що дана норма містить положення, про те, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. З тексту договору чітко вбачається, що напис про пролонгацію "з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2021 року" значно перевищує строк угоди, який був раніше, встановлений, а відповідно, автоматична пролонгація не може мати місце. З огляду на викладене, зустрічний позов просить задовольнити.

Відповідач 1 (за зустрічним позовом) проти позовних вимог заперечує та зазначає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права, оскільки останній просить визнати недійсним правочин в частині, хоча суть його доводів зводиться до обґрунтування неукладеності правочину, а позовна вимога без зазначення який пункт Угоди визнається недійсним, що в подальшому унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Також зауважує, що ФОП Вальчук О.П., у своїй зустрічній позовній заяві, помилково вважає, що у п. 6.5. Угоди, Сторони погодили пролонгацію такої Угоди. Дане твердження не відповідає дійсності, оскільки Сторони Угоди погодили пролонгацію у п. 6.4. Угоди Крім того вважає помилковим твердження позивача про те, що погодження сторін про пролонгацію Угоди до 31.12.2021р. не відповідає законодавству через відсутність печатки, статусу особи, яка поставила підпис, наявності підпису Пйодь Л.П. і т.п., оскільки у п 6.4 Угоди, міститься встановлений термін оренди, а саме: графа "з 7 лютого 2008 р. по 31 грудня 2010 р.", яка була внесена під час укладення Угоди; графа пролонгації строку дії Угоди "з 31 грудня 2010 р по 31 грудня 2014 року", яка скріплена підписом директора ПП - ринок "Ізіда" та печаткою; графа "з 01 січня 2014 р по 31 грудня 2021р.", яка скріплена підписом директора ПП - ринок "Ізіда" та печаткою. Саме так, як зазначає відповідач 1, сторони тлумачили оспорюваний правочин при його укладенні та пролонгації строку його дії. Враховуючи викладене, у зустрічному позові просить відмовити.

Відповідач 2 (за зустрічним позовом) у письмовій позиції зустрічну позовну заяву підтримує та просить її задовольнити.

Позивач у клопотанні від 01.12.2022р. просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника.

Представники відповідачів у судове засідання з`явились.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

07.02.2008р. між ПП - ринок "Ізіда" (орендодавець) та ФОП Пйодь Л.П. (орендар) укладено угоду відповідно до п.1.1 якої з метою підвищення ефективності використання закріпленої за "Орендодавцем" торгівельної ділянки, "Орендодавець" передає, а "Орендар" приймає в строкове оплатне користування місце, на території ПП-ринок "ІЗІДА" по Львівському шосе, 25/1, під встановлення контейнера (кіоску), площею 129,9 м2. "Орендар" використовує торгівельну ділянку із встановленою на ній спорудою для розміщення гральних автоматів.

Згідно п.6 Договору угода набуває чинності та вважається укладеною з моменту її підписання сторонами. Умови угоди зберігають силу протягом всього терміну дії угоди. Зміна угоди може мати місце за погодженням сторін. Термін оренди встановлюється з 07.02.2008р. по 31.12.2010р. Даний пункт угоди також містить напис про продовження терміну дії угоди з 31.12.2010р. по 31.12.2014р. та з 01.01.2014р. по 31.12.2021р.

Угода підписана представниками сторін та скріплена печатками.

01.06.2018р. між ПП - ринок "Ізіда" (орендодавець) та ФОП Вальчуком О.П. (орендар) укладено Угоду відповідно до п.1.1 якої з метою підвищення ефективності використання закріпленої за "Орендодавцем" торгівельної ділянки, "Орендодавець" передає, а "Орендар" приймає в строкове оплатне користування місце для ведення торгівлі, площею ___кв.м. по Львівському шосе, 25/1, з встановленим контейнером, площею 120 м2, який є власністю ПП - ринок "Ізіда".

Термін оренди встановлюється з 01.06.2018р. по 01.06.2019р. (п.6.4 договору). Термін дії угоди продовжено до 01.06.2020р. Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

В матеріалах справи також наявні нотаріально посвдчені заяви свідків ОСОБА_1 від 16.01.2020р. та Павлик І.М. від 17.01.2020р.

Ухвалою суду від 21.01.2020р. у справі призначено судову експертизу, на розгляд якої було поставлено наступні питання: 1. Чи відповідає давність напису у тексті угоди, укладеної між ФОП Пйодь Л.П. та ПП ринок "Ізіда" від 07.02.2008р. щодо терміну оренди з "01 січня 2014року по 31 грудня 2021 року" даті виконання - 01 січня 2014 року? 2. Якщо ні, то у який період було виконано напис у тексті угоди, укладеної між ФОП Пйодь Л.П. та ПП ринок "Ізіда" від 07.02.2008р.?

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення технічної експертизи документів від 02.09.2020р. №5195/20-34 встановлено таке: "Запис "з 01 січня 2014р по 31 грудня 2021р." та підпис в графі "реквізити сторін ПП Пйодь Л.П.", що містяться на зворотній стороні угоди, датованої 07.02.2008, виконані кульковими ручками, спорядженими пастою сіро-синього кольору.

Запис "3 1 січня 2010 р. по 31 грудня 2014р.", що міститься на зворотній стороні угоди, датованої 07.02.2008, виконаний пишучим приладом, спорядженим чорнилом фіолетового кольору.

Записи та підписи, що містяться на лицьовій стороні документа та записи, підпис в графі "реквізити сторін ПП ринок "Ізіда", що містяться на зворотній стороні угоди, датованої 07.02.2008, виконані пишучими приладами, спорядженими гелевим чорнилом синього кольору."

Також експертами вказано, що відповісти на питання: Чи відповідає давність напису у тексті угоди, укладеної між ФОП Пйодь Л.П. та ПП ринок "Ізіда" від 07.02.2008р. щодо терміну оренди з "01 січня 2014року по 31 грудня 2021 року" даті виконання - 01 січня 2014 року? 2. Якщо ні, то у який період було виконано напис у тексті угоди, укладеної між ФОП Пйодь Л.П. та ПП ринок "Ізіда" від 07.02.2008р. не видається можливим з причини: відсутності у експертів впроваджених у судово-експертну практику України методик встановлення абсолютного часу нанесення штрихів рукописних записів та підписів, виконаних чорнилами; впливу сторонніх факторів, не властивих для звичайних умов зберігання документів.

Норми права застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 Цивільного кодексу України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкованого у суб`єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Крім того, відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Позивач просить визнати недійсною Угоду від 01.06.2018р. укладену між ПП-ринок "Ізіда" та ФОП Вальчуком О.П.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги до чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Матеріалами справи встановлено, що 07.02.2008р. між ПП - ринок "Ізіда" (орендодавець) та ФОП Пйодь Л.П. (орендар) укладено угоду відповідно до п.1.1 якої з метою підвищення ефективності використання закріпленої за "Орендодавцем" торгівельної ділянки, "Орендодавець" передає, а "Орендар" приймає в строкове оплатне користування місце, на території ПП-ринок "ІЗІДА" по Львівському шосе, 25/1, під встановлення контейнера (кіоску), площею 129,9 м2. "Орендар" використовує торгівельну ділянку із встановленою на ній спорудою для розміщення гральних автоматів.

Згідно п.6 Договору угода набуває чинності та вважається укладеною з моменту її підписання сторонами. Умови угоди зберігають силу протягом всього терміну дії угоди. Зміна угоди може мати місце за погодженням сторін. Термін оренди встановлюється з 07.02.2008р. по 31.12.2010р. Даний пункт угоди також містить напис про продовження терміну дії угоди з 31.12.2010р. по 31.12.2014р. та з 01.01.2014р. по 31.12.2021р.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

В силу положень ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1,2 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом береться до уваги ст.207 ЦК України (в редакції, яка діяла станом на дату укладення Угоди від 01.06.2008р.) якою передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

У відповідності до ч.3 ст. 92 ЦК України (в редакції, яка діяла станом на дату укладення Угоди від 01.06.2008р.), орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно ст.ст. 180, 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Поряд із цим, згідно ст.283, ст.274 ГК України визначено поняття та умови оренди майна у сфері господарювання. Так, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, Істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до ст.764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Статтею 188 ГК України визначено, що зміни та розірвання господарських договорів, в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Згідно ст. 654 ЦК України (в редакції на дату укладення Угоди від 01.06.2008р.) зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як вбачається із п.6 Угоди від 07.02.2008р. остання набуває чинності та вважається укладеною з моменту її підписання сторонами. Умови угоди зберігають силу протягом всього терміну дії угоди. Зміна угоди може мати місце за погодженням сторін. Термін оренди встановлюється з 07.02.2008р. по 31.12.2010р.

Поряд із цим даний пункт угоди також містить напис про продовження терміну дії угоди з 01.01.2014р. по 31.12.2021р. який скріплено печаткою ПП - ринок "Ізіда" та підписом без зазначення особи яка його вчинила.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що предметом угоди від 01.06.2018р. є торгове місце №71, яке є також предметом угоди від 07.02.2008р. укладеної між ПП-ринок "Ізіда" та ФОП Пйодь Л.П., відповідно, як вважає позивач, оскаржуваною угодою порушуються його права як орендаря торгового місця, оскільки повторна передача орендованого майна без припинення дії попереднього договору оренди суперечить положенням ст.ст.759, 763 ЦК України.

Зважаючи на вищевикладені положення законодавства, суд з таким твердженням позивача не погоджується. Судом береться до уваги, що із допису "з 01.01.2014р. по 31.12.2021р." не можливо встановити до якого пункту Угоди останній відноситься (п.п.6.4 чи п.п.6.5). Крім того, допис скріплений підписом лише однієї особи без зазначення її прізвища та посади, при цьому відсутні печатки сторін Угоди, що суперечить ст. ст. 180, 181 ГК України (в редакції, яка діяла станом на дату виникнення спірних правовідносин), якими передбачено необхідність проставлення підписів обох сторін правочину із означенням їх статусу та поставлення печатки.

Судом констатується, що вказаний допис за своєю правовою природою не несе юридичних наслідків, оскільки в силу вимог 654 ЦК України (в редакції, яка діяла станом на дату виникнення спірних правовідносин) зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір. У разі пролонгації вказаної угоди, в матеріалах справи мала міститись саме додаткова угода як окремий документ. Посилання позивача на автоматичну пролонгацію угоди згідно ст. 764 ЦК України є безпідставним, так як дана норма містить положення, про те, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. З тексту договору чітко вбачається, що напис "з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2021 року" значно перевищує строк угоди, який був раніше встановлений п.п. 6.4 Угоди (з 07.02.2010р. по 31.12.2010р.), а відповідно, автоматична пролонгація не може мати місце.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що напис "з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2021 року" не є додатковою угодою про продовження строку дії договору, відповідно Угода від 07.02.2008р. укладена між ПП-ринок "Ізіда" та ФОП Пйодь Л.П. не була чинною в період дії угоди від 01.06.2018р. укладеної між ПП-ринок "Ізіда" та ФОП Вальчуком О.П.

Судом береться до уваги, що при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (постанова Верховного Суду України від 06.07.2016 № 910/1891/14).

Враховуючи викладене вище суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача як орендаря торгового місця на момент укладення оскаржуваної Угоди від 01.06.2018р., оскільки на дату її укладення термін дії Угоди від 07.02.2008р. предметом якої було місце на території ПП-ринок "Ізіда" по вул. Львівське шосе, 25/1 (яке є предметом угоди від 01.06.2018р.) сплив.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Поряд із цим судом береться до уваги практика Європейського суд з прав людини яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

З огляду на зазначене вище, беручи до уваги встановлені обставини справи, доводи та позиції сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем не обґрунтовані та не доведені, а тому задоволенню не підлягають.

ФОП Вальчук О.П. звернувся із зустрічним позовом до ФОП Пйодь Л.П., приватного підприємства Ринок "Ізіда" про визнання недійсною Угоди від 07.02.2008р. в частині продовження терміну оренди з 01.01.2014р. по 31.12.2021р. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач за зустрічним позовом зазначає, що напис щодо пролонгації угоди "з 01.01.2014р. по 31.12.2021р." не відповідає вимогам ст.203 ЦК України, а тому підлягає визнанню недійсним.

Зважаючи на те, що в ході розгляду первісного позову суд встановив, що напис "з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2021 року" не є додатковою угодою про продовження строку дії договору в розумінні ст. 654 ЦК України, як наслідок не несе за собою юридичних наслідків, відповідно суд приходить до висновку, що до останнього не можуть застосовуватись положення ст.203, 215 ЦК України саме як до правочину.

З огляду на зазначене вище, беручи до уваги встановлені обставини справи, доводи та позиції сторін, суд дійшов висновку, що зустрічний позов задоволенню не підлягає за необґрунтованістю.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати покладаються та позивача за первісним та позивача за зустрічним позовом у зв`язку із відмовою у позовах.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові фізичної особи - підприємця Пйодь Лариси Петрівни м. Хмельницький до приватного підприємства - ринок "ІЗІДА" м. Хмельницький до фізичної особи - підприємця Вальчука Олександра Петровича м. Хмельницький про визнання недійсною Угоди від 01.06.2018р. відмовити.

У зустрічному позові фізичної особи - підприємця Вальчука Олександра Петровича м. Хмельницький до фізичної особи - підприємця Пйодь Лариси Петрівни м. Хмельницький до приватного підприємства Ринок "Ізіда" м. Хмельницький про визнання недійсною Угоди від 07.02.2008р. в частині продовження терміну оренди з 01.01.2014р. по 31.12.2021р. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північно західного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 08.12.2020р.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 5 примірників: 1 - до справи, 2,3 - позивачу ( АДРЕСА_1 ; адвокату Ксьондзику Ю.Ю. м. Хмельницький, вул. Свободи 97/1 "Адвокатське бюро"), 4 - відповідачу 1 (29008, м. Хмельницький, вул. Львівське шосе, 25/1), 5 - відповідачу 2 (29000, м. Хмельницький, вул. Яворницького, 22). Всім з повідомленням про вручення.