РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.11.2020Справа № 910/15745/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., при секретарі судового засідання Гарашко Т.В., розглянувши у судовому засіданні матеріали господарської справи

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" (вул. Іллінська, 8, м.Київ, 04070, )

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (бульвар Лесі Українки, буд.26, м.Київ, 01133, )

про відшкодування збитків 49 496,42 грн,

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу повністю шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Відповідно до Звіту № 107-04-17 вартість відновлювального ремонту складає 179 077, 50 грн, ПрАТ "СК Колоннейд Україна" сплатив суму страхового відшкодування у повному розмірі відповідно до договору добровільного страхування автотранспорту.

При цьому, в обґрунтування суми стягнення коштів з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант", вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуваням зносу становить 88 071, 81 грн. Відповідач сплатив страхове відшкодування у розмірі 38 575,39 грн, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виник борг у сумі 49 496, 42 грн. (88 071,81- 38 575,39 = 49 496,42).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

06.12.2020 від Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позовних вимог з тих підстав, що вартість відновлювального ремонту визначена позивачем без посилання на актуальні джерела вартості аналогічного транспортного засобу, на підставі яких можна встановити ринкову ціну транспортного засобу, при цьому ціни, вказані позивачем у ремонтній калькуляції, не є актуальними на дату ДТП, та поданий позивачем звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу, не є належним та допустимим доказом, який може спростувати наданий відповідачем аварійний сертифікат про вартість матеріального збитку, яка складає 38 575,39 грн та сплачена відповідачем у повному обсязі.

Також, 06.12.2019 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду від 09.12.2019 року призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.01.2020.

15.01.2020 до відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про призначення судової автотоварознавчої екпертизи з метою: визначення коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля; характеру та обсягу фактично здійснених ремонтних робіт транспортного засобу на момент ДТП для відновлення його стану після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23.03.2017; розміру матеріального збитку, завданого транспортному засобу, виходячи з характеру та обсягу фактично здійснених ремонтних робіт; якщо транспортний засіб не відремонтовано, розміру матеріального збитку, завданого транспортному засобу результаті настання ДТП 23.03.2017.

У підготовчому засіданні 15.01.2020 оголошено перерву до 22.01.2020.

Ухвалою Господарського суду від 22.01.2020 задоволено клопотання Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" про призначення судової експертизи, призначено у справі № 910/15745/19 судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центра МВС України, зупинено провадження у справі до надання висновків судової автотоварознавчої експертизи, призначеної у справі.

06.04.2020 до Господарського суду міста Києва повернулась справа №910/15745/19 з клопотанням експерта № 13-3/79 від 16.03.2020 про надання доказів оплати експертизи та надання об`єкта дослідження.

Ухвалою Господарського суду від 13.04.2020 поновлено провадження у справі № 910/15745/19, підготовче засідання у справі призначено на 13.05.2020.

04.05.2020 від позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи за наявними в матеріалах документами.

Ухвалою Господарського суду від 13.05.2020 постановлено проводити судову автотоварознавчу експертизу без огляду транспортного засобу за наявними матеріалами справи, на вирішення експертизи поставлено питання щодо визначення: коефіцієнта фізичного зносу автомобіля; характеру та обсягу фактично здійснених ремонтних робіт транспортного засобу на момент ДТП, проведеного для відновлення його стану після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23.03.2017 року; розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу на момент ДТП 23.03.2017, виходячи з характеру та обсягу фактично здійснених ремонтних робіт за цінами на дату ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, за вирахування втрати товарної вартості та податку на додану вартість, провадження у справі № 910/15745/19 зупинено до надання висновків судової експертизи, призначеної у справі.

11.09.2020 до Господарського суду міста Києва повернулися матеріали справи №910/15745/19 та надійшов висновок експерта №13-3/427 від 03.09.2020 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 поновлено провадження у справі 910/15745/19, продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання призначено на 07.10.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2020, закрито підготовче провадження у справі № 910/15745/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.11.2020.

У судовому засіданні 04.11.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання 04.11.2020 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2016 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Колоннейд Україна" (далі - позивач) та Публічним акціонерним товариством «Макаронна фабрика» (далі - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування автотранспорту №CAS0031716 (далі - договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «Infiniti M35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та згідно якого страховик прийняв на себе зобов`язання, зокрема компенсувати пошкодження транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

23.03.2017 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Fiat Doblo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та «Infiniti M35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті якого останній зазнав механічних пошкоджень.

Згідно звіту № 107-04-17 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу «Infiniti M35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу склала 179 007, 50 грн.

На виконання умов договору №CAS0031716 від 01.04.2016 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна" сплатила суму страхового відшкодування у розмірі 179 007, 50 грн, що підтверджується платіжним дорученням 000049413 від 18.04.2017 та страховим актом № від 18.04.2017.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 12.05.2017 у справі №758/4639/17 встановлено, що вказана ДТП сталася з вини ОСОБА_1 , під керуванням якого перебував транспортний засіб «Fiat Doblo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Як вбачається з інформації з єдиної центральної бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність особи, що користується транспортним засобом «Fiat Doblo», д/н НОМЕР_2 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» (далі - відповідач) згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 3491607, термін дії з 13.03.2017 по 12.03.2018.

Позивач зазначає, що відповідачу була направлена регресна вимога вих. № R/L22770 від 19.09.2017 про страхове відшкодування, сума якого з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 88 071, 81 грн, проте відповідачем зазначена вимога виконана лише частково та сплачено 38 575, 39 грн, що і стало причиною звернення із даною позовною заявою про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» залишку суми страхового відшкодування у розмірі 49 496, 42 грн.

В свою чергу, відповідач проти задоволення позову заперечує з тих підстав, що згідно аварійного сертифіката №61-D/40/5 від 20.04.2018, складеного на замовлення відповідача, вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Infiniti M35», д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 38 575, 39 грн, а наданий позивачем звіт № 107-04-17 від 11.04.2017 про оцінку вартості матеріального збитку не може спростувати вказаний аварійний сертифікат, також вартість відновлювального ремонту визначена позивачем без посилання на актуальні джерела вартості аналогічного транспортного засобу, на підставі яких можна встановити ринкову ціну транспортного засобу, при цьому ціни, вказані позивачем у ремонтній калькуляції, не є актуальними на дату ДТП.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем «Fiat Doblo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність особи, що користується транспортним засобом «Fiat Doblo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу № АК 3491607 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження автомобіля «Infiniti M35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів ст.22, ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

За змістом ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

Отже, належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб`єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

З метою повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи, та враховуючи, що сторонами подано два висновки суб`єктів оціночної діяльності, які мають суттєву різницю вартості матеріального збитку, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 було призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені питання: який коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Infiniti», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП 23.03.2017 року; який характер та обсяг фактично здійснених ремонтних робіт транспортного засобу «Infiniti» д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП проведений для відновлення його стану після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася ДТП 23.03.2017 року; який розмір матеріального збитку завданий власнику транспортного засобу «Infiniti», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП 23.03.2017 року виходячи з характеру та обсягу фактично здійснених ремонтних робіт за цінами на дату ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, за вирахування втрати товарної вартості та податку на додану вартість.

За результатами проведеної у справі судової автотоварознавчої експертизи встановлено, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Infiniti М35», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП - 23.03.2017 року становив 0,7 та розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Infiniti М35», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП - 23.03.2017, виходячи з характеру та обсягу фактично здійснених ремонтних робіт за цінами на дату ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, за вирахування втрати товарної вартості та податку на додану вартість, складає: 84 896, 55 грн.

Суд, дослідивши зміст експертного висновку за результатами проведеної у справі судової автотоварознавчої експертизи, погоджується з ним та приймає як обґрунтований.

Також, суд зазначає, що предметом спору у даній справі є саме стягнення завданих збитків в результаті ДТП 23.03.2017, при цьому відсутність в експертному висновку №01-16186/19 від 04.06.2020 результатів дослідження щодо характеру та обсягу фактично здійснених ремонтних робіт вказаного транспортного засобу, проведеного для відновлення його стану після вказаного ДТП (питання 2.), не є перешкодою для визначення суми завданих збитків на дату ДТП, та, як вбачається із дослідної частини висновку експерта, вартість відновлювального ремонту прийнята експертом згідно наданої документації, що є актуальною станом на дату ДТП, а зміст висновку не містить жодного застереження щодо недостатності матеріалів для проведення експертизи чи недостовірності результатів експертизи.

Отже, розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Infiniti», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП 23.03.2017 становить 84 896, 55 грн.

Як зазначає позивач, відповідачем частково сплачена сума страхового відшкодування у розмірі 38 575,39 грн.

Таким чином, з урахуванням часткової оплати, з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 46 321, 16 грн, що є меншою ніж сума, заявлена позивачем.

Зважаючи на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

За таких обставин, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України

до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно п. 3. ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, пов`язаних з неналежним виконанням свого обов`язку, встановленого договором, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права, та поведінку сторін під час розгляду справи, суд дійшов висновку про покладення витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, на відповідача у справі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (бульвар Лесі Українки, буд.26, м. Київ, 01133, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" (вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070, ) суму відшкодування збитків у розмірі 46 321, 16 (сорок шість тисяч триста двадцять одну) грн 16 коп. та 1797 (одну тисячу сімсот дев`яносто сім) грн 77 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У зв`язку з перебуванням судді Ягічевої Н.І. на лікарняному підписання повного тексту рішення здійснюється після виходу судді з лікарняного.

Повний текст рішення складено та підписано 07.12.2020

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя Н.І. Ягічева