РІШЕННЯ

13 листопада 2020 року м. ТернопільСправа № 921/288/20

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.

при секретарі судового засідання Шмир А.І.

розглянув матеріали справи

за позовом: Приватного Акціонерного Товариства Солді і Ко, 04073, м. Київ, вул.Сирецька, буд. 28/2 /представник позивача адвокат Погорілець Роман Васильович, АДРЕСА_1 /

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Термобуд-Каркас, 46010, м. Тернопіль, вул.Текстильна, 28

про стягнення 88 050,97 грн.

За участю представників сторін:

Позивача: не прибув

Відповідача: Вітів В.А. адвокат, представник ТОВ "Термобуд - Каркас"

Суть справи: Приватне Акціонерне Товариство Солді і Ко, 04073, м.Київ, вул.Сирецька, буд.28/2 () звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Термобуд-Каркас, 46010, м. Тернопіль, вул.Текстильна, 28 () про стягнення 88 050,97 грн. внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 101975-10/17 від 03.04.2017 року.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 15.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 921/288/20 за правилами загального позовного провадження; призначено у справі підготовче засідання на 12 червня 2020 року.

23.07.2020 року від позивача надійшла заява про закриття провадження в частині основної заборгованості в розмірі 66 000,00грн, до заяви ПАТ «Солді і Ко» долучено накладну на повернення від 14.05.2020р, акт від 15.05.2020, ТТН від 14.05.2020, платіжні доручення № 4421 від 28.05.2020 та № 4443 від 10.06.2020 року.

04.08.2020 року від ТОВ «Терномобуд-Каркас» надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити з огляду на те, що станом на 30.06.2020 року основна заборгованість перед ПАТ «Солді і Ко» відсутня, що підтверджується актом звірки № 1511 від 30.06.2020 року між ПАТ «Солді і Ко» та ТОВ «Термобуд-Каркас», оскільки 14 травня 2020 року частину товару на суму 54 034,36 згідно видаткової накладної № 8518 від 17 вересня 2019 року повернуто, що підтверджується актом приймання передачі № 14/05/2020 від 14 травня 2020 року .

Крім цього ТОВ «Термобід-Каркас» згідно платіжного дорученя № 4421 від 28.05.2020 року оплачено 1965,64грн,згідно рахунка № 8929 від 13.09.2019 року.

Платіжним дорученням № 4443 від 10.06.2020 року відповідачем оплачено 10 000,00грн згідно рахунку № 8929 від 13.09.2019 року .

Відтак, відповідач зазначив, що саном на 30.06.2020 року заборгованість перед ПАТ «Солді і Ко» відсутня.

28.08.2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№5836 від 28.08.2020), в якій позивач підтвердив часткову оплату відповідачем боргу. Щодо решти позовних вимог, про стягнення пені в розмірі 11 614,31грн, штрафу 8066.60, інфляційних втрат 1018,91грн, та 3% річних в сумі 1 315,15грн - підтримує в повному обсязі, так як вважає, що мало місце порушення прав позивача, а отже позовні вимоги в цій частині вважає законними та обґрунтованими.

06.10.2020 року ТОВ «Термобуд-Каркас» надійшло заперечення (вх.№ 6993 від 16.10.2020) на відповідь на відзив про зменшення розміру позовних вимог, в якому відповідач наголосив, що позовні вимоги щодо стягнення штрафних санкцій до задоволення не підлягають у зв`язку з поверненням товару на суму 54 034,36 грн та оплати товару, що призвело до повного погашення основної суми заборгованості за поставлений товар.

Щодо витрат позивача на правову допомогу, відповідач вважає їх необґрунтованими та такими, що до задоволення не підлягають, так як спір не незначної складності та беручи до уваги погашення основної суми заборгованості за договором поставки № 101975 -10/17 від 03.04.2017 року.

Ухвалами суду підготовче засідання у справі 921/288/20 неодноразово відкладалося, востаннє ухвалою суду від 06.10.2020 було відкладено на 23 жовтня 2020 року .

На адресу суду 12.10.2020 від представника позивача - адвоката Погорілець Р.В. надійшло клопотання /вх.№ 7171 від 12.10.2020/ про долучення документів до матеріалів справи накладної на повернення постачальнику № 1 від 14.0.2020; акт приймання-передачі №14/05/2020 від 14.05.2020; платіжне доручення № 4421 від 28.05.2020; платіжне доручення № 4443 від 10.06.2020; докази, що підтверджують направлення даних документів відповідачу.

03.11.2020 року від ТОВ «Солді і Ко» надійшли пояснення на заперечення відповідача, в яких позивач наголосив, що відповідачем не наведено жодного аргументу проти обсягу часу, який був затрачений адвокатом позивача на вивчення документів, підготовку позовної заяви, підготовку матеріалів для надіслання суду, на участь в судовому засіданні тощо, при цьому неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань призвело до підготовки вивчення та подачі до суду позовної заяви для захисту прав позивача, а аргумент відповідача про погашення суми заборгованості під час розгляду справи у судовому порядку не може бути підставою для відмови у стягнені витрат на професійну правничу допомогу.

10.11.2020 року від представника позивача надійшла заява вх.№ 8105 від 10.11.2020 про розгляд справи за відсутності представника ПАТ «Солді і Ко».

В судове засідання 13.11.2020 року представник позивача не прибув.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.11.2020 року проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши в судовому засіданні докази у справі, господарський суд встановив:

03.04.2017 між ПАТ СОЛДІ І КО та ТОВ ТЕРМОБУД-КАРКАС укладено договір поставки №101975-10/17, за умовами якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених договором, передати (поставити) у зумовлені строки покупцеві товар, а покупець в свою чергу - зобов`язався прийняти такий товар та сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання договору позивачем було поставлено товар за видатковою накладною від 17.09.2019 №8518 суму 80 665,98 грн.

Відповідно до п. 4.3. договору оплата за цим договором здійснюється шляхом перерахування покупцем грошових коштів на рахунок постачальника у розмірі 100 (сто) відсотків від вартості товару отриманого за видатковою накладною протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту одержання товару покупцем.

Таким чином, боржник зобов`язався оплатити вартість товару отриманого за видатковою накладною від 17.09.2019 №8518 до 02.10.2019.

В свою чергу відповідачем лише частково оплачено за товар в розмірі 4 665,98 грн. згідно платіжного доручення від 05.11.2019 № 4098 та 10 000,00 грн, згідно платіжного доручення від 24.04.2020 № 4379.

Відповідно до п.4.5. договору постачальник веде один зведений рахунок по всіх оплатах та поставках згідно договору. При наявності передоплати по одному рахунку-фактурі та заборгованості за іншими поставленими партіями товару, покупець погоджується на першочергове зарахування платежу у рахунок погашення заборгованості, незалежно від тесту платежу в платіжному дорученні. Всі видаткові накладні підписані сторонами починаючи з дати укладення даного договору і до закінчення строку його дії є його невід`ємними частинами, навіть якщо у них не міститься посилання на цей договір.

Окрім того, відповідно до п. 10.2. договору за порушення строку оплати, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 3 дні додатково сплачує штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого вчасно товару.

Відповідно до п. 10.3. договору сплата стороною визначених цим договором та/або чинним в Україні законодавством штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) не звільняє її від обов`язку відшкодувати за вимогою іншої сторони збитки, завдані порушенням договору в повному обсязі.

Відповідно до п. 14.4. договору нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через три роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконане. До вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність тривалістю у три роки.

Враховуючи, що відповідачем в повному обсязі не виконано зобов`язання, щодо оплати вартості товару, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення 88 050,97 грн. внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 101975-10/17 від 03.04.2017 року, з яких 66 000,00 основного боргу; 11614,31грн. пені; 8 066,60грн штрафу; 1018,91 грн інфляційних втрати та 1 351,15грн 3% річних.

23.07.2020 року позивач, звернувся до суду із заявою про закриття провадження в частині основної заборгованості в розмірі 66 000,00грн, оскільки частину товару на суму 54034,36 грн повернуто 14.05.2020р, акт приймання передачі від 15.05.2020, ТТН від 14.05.2020 року. Решту частину заборгованості сплачено згідно платіжних доручень № 4421 від 28.05.2020 та № 4443 від 10.06.2020 року в загальну суму 11965,64грн

Станом на дату прийняття рішення відповідачем після відкриття провадження у цій справі сплачено позивачу основний борг на загальну суму 66 000,00 грн.

Неоплаченими залишилися штрафні санкції, нараховані позивачем.

Дослідивши подані сторонами докази та давши їм оцінку в сукупності, проаналізувавши діюче законодавство, що регулює спірні відносини, суд враховує наступне.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Частина 1 статті 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідачем після відкриття провадження у цій справі сплачено позивачу основний борг на загальну суму 66 000,00грн., що підтверджується копіями акт приймання передачі від 15.05.2020, ТТН від 14.05.2020 року. Решту частину заборгованості сплачено згідно платіжних доручень № 4421 від 28.05.2020 та № 4443 від 10.06.2020 року в загальну суму 11965,64грн, доданих відповідачем.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору відбувається, зокрема, у випадку сплати суми боргу боржником.

За таких обставин, оскільки відповідачем частково сплачено позивачеві суму основного боргу у розмірі 66 000,00 грн., провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення 11614,31грн. пені; 8 066,60грн штрафу; 1018,91 грн інфляційних втрати та 1 351,15 грн 3% річних.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція щодо порядку нарахування інфляційних викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/190/18 від 04.06.2019 року та у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у справі № 905/600/18 від 05.07.2019 року.

За ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 2 ст. 232 ГК України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України).

Враховуючи наведені приписи законодавства, оскільки відповідач порушив умови договору щодо строків проведення розрахунків за поставлений товар, відтак у позивача виникло право на нарахування пені.

Суд, перевіривши розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат та штрафу проведений позивачем, встановив, що він є арифметично правильним. Отже, заявлені до стягнення з відповідача 11 614,31грн. пені; 8 066,60грн штрафу; 1 018,91 грн інфляційних втрат та 1 351,15 грн 3% річних, підлягають задоволенню у повному обсязі.

За приписами ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Зі змісту зазначених норм убачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Судом установлено, що основне зобов`язання виконане у повному обсязі, прострочення виконання зобов`язання, а відтак і наслідки його порушення, є незначними, позивач не довів наявності у нього збитків внаслідок прострочення боржника.

Отже, враховуючи майновий стан обох сторін, статус відповідача у справі, відсутність основного боргу, наслідки порушення зобов`язання, беручи до уваги засади справедливості, добросовісності, розумності як складові елементи загального конституційного принципу верховенства права, закріплені у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України, зважаючи на правову природу пені та її основне призначення, суд, реалізовуючи свої дискреційні повноваження, зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, а тому клопотання відповідача підлягає задоволенню, а пеня, заявлена до стягнення, зменшенню на 50%.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5 807,15 грн пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань; 4 033,30 грн штрафу; 675, 57 грн що становить 3% річних; 1018,91 грн інфляційних витрат.

Щодо стягнення судових витрат, то сплачений позивачем судовий збір в силу вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача оскільки спір виник з його вини.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 129,231, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Термобуд-Каркас, 46010, м. Тернопіль, вул. Текстильна, 28, ідентифікаційний код 39458715 на користь Приватного Акціонерного Товариства Солді і Ко, 04073, м. Київ, вул.. Сирецька, буд. 28/2, ідентифікаційний код 23162981 5 807,15 грн пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань; 4 033,30 грн штрафу; 675, 57 грн що становить 3% річних; 1018,91 грн інфляційних витрат; 2 102,00 грн судового збору та 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

3. В частині стягнення основної суми заборгованості в розмірі 66 000,00 грн провадження у справі закрити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 08.12.2020.

Суддя А.М. Сидорук