номер провадження справи 33/145/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020 Справа № 908/2478/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В.

При секретарі судового засідання Хилько Ю.І.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/2478/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Бердянський завод сільгосптехніки (71107, Україна, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Матвєєва, буд. 1)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ІРСАР АГРО (410001, Російська Федерація, м. Саратов, Ново-Астраханське шосе, буд. 56Б, приміщення № 1; 410062, Російська Федерація, Саратовська область, м. Саратов, шосе Московське, буд. 23Б, офіс 12)

про стягнення суми

За участю представників учасників справи:

від позивача: Дон В.О.- Ордер серії АР № 1021518 від 17.08.2020

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

10.09.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 175 від 06.09.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю Бердянський завод сільгосптехніки до Товариства з обмеженою відповідальністю ІРСАР АГРО про стягнення 1306330,22 грн. основного боргу, який виник за контрактом № 05-ВЕД від 07.05.2018, 130633,02 грн. пені, 35539,33 грн. 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2019 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2478/19 та визначено до розгляду судді Мірошниченко М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.09.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Бердянський завод сільгосптехніки залишено без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви.

01.10.2019 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Бердянський завод сільгосптехніки надійшла письмова заява (вих. № 183 від 27.09.2019), якою усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.10.2019 суддею Мірошниченко М.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2478/19 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 33/145/19. Підготовче засідання призначено на 07.04.2020. Зупинено провадження у справі № 908/2478/19 до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення про надання правової допомоги.

07.10.2019 Господарський суд Запорізької області звернувся до Арбітражного суду Саратовської області Російської Федерації з судовим дорученням про надання правової допомоги у справі № 908/2478/19, а саме: вручення відповідачу копії ухвали від 07.10.2019 про відкриття провадження у справі № 908/2478/19.

16.01.2020 до суду надійшла ухвала Арбітражного суду Саратовської області від 13.12.2019 у справі № А57-26039/2019, якою повернуто ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.10.2019 по справі № 908/2478/19 у зв`язку з неможливістю виконання судового доручення з причин, незалежних від суду. У даній ухвалі зазначено, що відповідно до інформаційної виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, юридична адреса місця знаходження Товариства з обмеженою відповідальністю ІРСАР АГРО є: Саратовська область, м. Саратов, шосе Московське, буд. 23Б, офіс 12. Поштові конверти, направлені на адреси Товариства з обмеженою відповідальністю ІРСАР АГРО: м. Саратов, Московське шосе, буд. 23Б, офіс 12; м. Саратов, Ново-Астраханське шосе, буд. 56Б, приміщення № 1, повернуті до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.04.2020 провадження у справі № 908/2478/19 поновлено. Підготовче засідання відкладено на 18.08.2020. Зобов`язано позивача направити відповідачу на адресу: 410062, Російська Федерація, Саратовська область, м. Саратов, шосе Московське, буд. 23Б, офіс 12 копію позовної заяви з доданими до неї документами. Ухвалено звернутися до Арбітражного суду Саратовської області (410002, Російська Федерація, Саратовська область, м. Саратов, вул. Бабушкін Взвіз, 1) із судовим дорученням про надання правової допомоги. Зупинено провадження у справі № 908/2478/19 до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення про надання правової допомоги.

09.04.2020 Господарський суд Запорізької області звернувся до Арбітражного суду Саратовської області Російської Федерації з судовим дорученням про надання правової допомоги у справі № 908/2478/19, а саме: вручення відповідачу копії ухвали від 07.04.2020 про відкладення підготовчого засідання у справі № 908/2478/19 на 18.08.2020 та зупинення провадження у справі.

22.04.2020 у Господарський суд Запорізької області від позивача на виконання вимог ухвали суду від 07.04.2020 надійшли докази направлення відповідачу на адресу: 410062, Російська Федерація, Саратовська область, м. Саратов, шосе Московське, буд. 23Б, офіс 12 копії позовної заяви з доданими до неї документами (фіскальний чек від 16.04.2020, опис вкладення у цінний лист від 16.04.2020). Вказані докази судом долучені до матеріалів справи.

03.08.2020 до суду надійшла ухвала Арбітражного суду Саратовської області від 18.06.2020 у справі № А57-6858/2020 про повернення Господарському суду Запорізької області копії ухвали про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та повідомлення у зв`язку з неможливістю виконання судового доручення з причин, незалежних від суду. У даній ухвалі зазначено, що копії ухвал Арбітражного суду Саратовської області від 27.04.2020 про прийняття судового доручення Господарського суду Запорізької області до провадження та призначення судового засідання, від 13.05.2020 про відкладення судового засідання отримані ТОВ ІРСАР АГРО. У призначений час представник ТОВ ІРСАР АГРО у судове засідання не з`явився. За таких обставин суд повертає документи Господарському суду Запорізької області у зв`язку з неможливістю виконання судового доручення з причин, незалежних від суду.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.08.2020 провадження у справі поновлено та закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті у судовому засіданні на 08.12.2020.

19.08.2020 Господарський суд Запорізької області звернувся до Арбітражного суду Саратовської області Російської Федерації з судовим дорученням про надання правової допомоги у справі № 908/2478/19, а саме: вручення відповідачу копії ухвали від 18.08.2020 про поновлення провадження у справі № 908/2478/19 та ппо закриття підготовчого провадження, призначення справи до розгляду по суті та зупинення провадження у справі № 908/2478/19.

18.11.2020 до суду надійшла ухвала Арбітражного суду Саратовської області від 21.10.2020 у справі № А57-17682/2020 про відмову у виконанні судового доручення Господарського суду Запорізької області про вручення Товариству з обмеженою відповідальністю ІРСАР АГРО копії ухвали від 18.08.2020 про поновлення провадження у справі № 908/2478/19, копії ухвали від 18.08.2020 про закриття підготовчого провадження, призначення справи до розгляду по суті та зупинення провадження у справі № 908/2478/19. В ухвалі зазначено, що ухвала Арбітражного суду Саратовської області від 22.09.2020 у справі № А57-17682/2020, якою було прийнято до провадження доручення Господарського суду Запорізької області про вручення судових документів, було направлено ТОВ ІРСАР АГРО та повернуто до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання, у судове засідання ТОВ ІРСАР АГРО не з`явилося. При даних обставинах, Арбітражний суд Саратовської області не може виконати доручення Господарського суду Запорізької області.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.12.2020 провадження у справі поновлено.

У судове засідання 08.12.2020 з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 08.12.2020 справу розглянуто, оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за контрактом № 05-ВЕД від 07.05.2018 щодо оплати отриманого товару, поставленого позивачем відповідачу на підставі специфікацій №№ 18, 19, 20, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 3438616,00 російських рублів, що за офіційним курсом НБУ складає 1306330,22 грн. Позивачем також заявлено до стягнення 130633,02 грн. пені та 35539,33 грн. 3% річних. Позов обґрунтований ст.ст. 526, 530, 549, 550, 691, 692 ЦК України, ст.ст. 193, 231, 265 ГК України, умовами контракту № 05-ВЕД від 07.05.2018.

Як свідчать матеріали справи, відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю ІРСАР АГРО є нерезидентом України, місцезнаходженням товариства є: 410001, Російська Федерація, Саратовська область, м. Саратов, шосе Ново-Астраханське, буд. 56Б, приміщення № 1.

В ухвалі Арбітражного суду Саратовської області від 13.12.2019 у справі № А57-26039/2019, яка надійшла до суду 16.01.2020, зазначено, що відповідно до інформаційної виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, юридична адреса місця знаходження Товариства з обмеженою відповідальністю ІРСАР АГРО є: Саратовська область, м. Саратов, шосе Московське, буд. 23Б, офіс 12.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 2 ГПК України основним завданням (принципом) господарського судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За приписами статті 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 367 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Згідно зі ст. 5 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, учасниками якої є Україна та Російська Федерація, компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зобов`язуються надавати взаємну правову допомогу. Взаємне надання правової допомоги включає вручення і пересилання документів і виконання процесуальних дій, зокрема, проведення експертизи, заслуховування сторін, свідків, експертів та інших осіб. При наданні правової допомоги компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зносяться одна з одною безпосередньо. При виконанні доручень про надання правової допомоги компетентні суди та інші органи, в яких просять допомоги, застосовують законодавство своєї держави. При зверненні про надання правової допомоги і виконання рішень документи, що додаються, викладаються мовою держави, яка запитує, або російською мовою.

Враховуючи наведені приписи законодавства, з метою повідомлення відповідача про розгляд дійсної справи, Господарський суд Запорізької області звертався до Арбітражного суду Саратовської області з судовими дорученнями про вручення копій ухвал у дійсній справі відповідачу в порядку, визначеному Угодою країн СНД про порядок вирішення спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 2889-ХІІ від 19 грудня 1992 року, про що зазначалося вище.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання письмового відзиву на позов не скористався. Представника для участі у судових засіданнях не направив.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

07.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Бердянський завод сільгосптехніки (резидентом України, постачальником, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю ІРСАР АГРО (резидентом Російської Федерації, покупцем, відповідачем у справі) укладений контракт № 05-ВЕД (надалі контракт).

Відповідно до п. 1.1 контракту постачальник зобов`язався передати покупцю у власність сільськогосподарську техніку: жатки ЖС-6; 7,4; 9,1 (жатка для прибирання соняшника); пристосування для збирання соняшника типу ПС; косилки КПН-2,1; косилки роторні КНР-1,65; пристосування для збирання рапсу типу ПЗВ, ЖВП-4,9У, ЖВН6У-01, ЖВШ-6,4, ЖРН-5, а також запчастини до них та будь-якої іншої сільськогосподарської техніки (у подальшому товар), а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його на умовах даного контракту.

Відповідно до п.п. 1.2, 3.1 номенклатура, кількість, одиниця виміру, розрахунки за товар, що поставляється, вартість одиниці товару та інші характеристики визначаються у специфікаціях до даного контракту, які є його невід`ємною частиною. Умови поставки (згідно Інкотермс 2010) визначаються в специфікаціях.

Пунктом 2.1 визначено, що загальна вартість товару по даному контракту складає 500000000,00 рублів Російської Федерації.

Розділом четвертим сторони контракту узгодили порядок розрахунків. Згідно з п. 4.1 розрахунки за товар, що поставляється, здійснюються таким чином: 4.1.1 постачальник виставляє рахунок-фактуру та специфікацію на партію товару. 4.1.2. покупець проводить повну оплату згідно виставленого рахунку-фактури на узгоджену партію товару у два платежі (якщо інше не зазначено в специфікації): 1-й платіж 50% протягом п`яти календарних днів від дати виставлення рахунку-фактури на узгоджену партію товару, якщо інше не обумовлене в специфікації, 2-й платіж 50% за п`ять календарних днів до кінцевої дати відвантаження, зазначеної в специфікації на поставку партії товару, якщо інше не обумовлене в специфікації.

Покупець здійснює оплату за товар шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника (п. 4.2). Платежі за товар, що поставляється за даним контрактом, здійснюються в рублях РФ (п. 4.3).

Згідно з п. 12.6 даний контракт вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін даного контракту, та діє до 31.12.2018. У разі невиконання зобов`язань, даний контракт продовжується до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань, прийнятих по контракту.

До контракту сторонами підписані специфікації №№ 18, 19, 20 (додатки до контракту), в яких визначено найменування товару, що поставляється позивачем відповідачу, його кількість, ціна, сума.

Так, за специфікацією № 18 від 27.09.2018 має бути поставлений товар на загальну суму 2176120,00 російських рублів, специфікацією № 19 від 02.10.2018 має бути поставлений товар на загальну суму 184000,00 російських рублів, специфікацією № 20 від 03.10.2018 має бути поставлений товар на загальну суму 2016120,00 російських рублів.

Додатковою угодою № 3 до контракту № 05-ВЕД сторони внесли зміни до додатку № 19 від 02.10.2018 (специфікація № 19), визначивши, що покупець проводить повну оплату згідно виставленого рахунку-фактури на дану партію товару у такому порядку: 1-й платіж передплата 10% у сумі 18400,00 російських рублів вартості товару покупець оплачує згідно виставленого рахунку-фактури до 03.10.2018; 2-й платіж передплата 90% у сумі 165600,00 російських рублів вартості товару покупець оплачує згідно виставленого рахунку-фактури до 20.12.2018.

Додатковою угодою № 4 до контракту № 05-ВЕД сторони внесли зміни до додатку № 20 від 03.10.2018 (специфікація № 20), визначивши, що 1-й платіж передплата 10% у сумі 201612,00 російських рублів вартості товару покупець оплачує згідно виставленого рахунку-фактури у строк до 04.10.2018; 2-й платіж 90% у сумі 1814508,00 російських рублів вартості товару покупець оплачує згідно виставленого рахунку-фактури у строк до 20.12.2018.

Додатковою угодою № 5 до контракту № 05-ВЕД сторони внесли зміни до додатку № 18 від 27.09.2018 (специфікація № 18), визначивши, що 1-й платіж передплата 10% у сумі 217612,00 російських рублів вартості товару покупець оплачує згідно рахунку-фактури у строк до 01.10.2018; 2-й платіж 90% у сумі 1958508,00 російських рублів вартості товару покупець оплачує згідно рахунку-фактури у строк до 20.12.2018.

Позивач виписав відповідачу рахунки-фактури № 18 від 04.10.2018 на суму 2176120,00 російських рублів, № 19 від 16.10.2018 на суму 184000,00 російських рублів, № 20 від 16.10.2018 на суму 2016120,00 російських рублів.

Згідно видаткової накладної від 21.12.2018, підписаної сторонами на виконання контракту та специфікації № 6, постачальник поставив, а покупець прийняв товар на загальну суму 1522474,00 рос. руб.

Поставка та прийняття товару на загальну суму 4376240,00 російських рублів підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) А № 503142 від 04.10.2018, № 964541 від 16.10.2018.

Відповідачем була здійснена часткова оплата за отриманий товару у загальній сумі 937624,00 російських рублів, що підтверджується банківськими виписками та платіжними дорученнями.

Наявність заборгованості за контрактом у сумі 3438616,00 російських рублів підтверджується актом звірки, складеним станом на 07.12.2018 і підписаним з боку обох сторін та скріпленим круглими печатками.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Товариство з обмеженою відповідальністю ІРСАР АГРО, покупець за контрактом та відповідач у дійсній справі є резидентом Російської Федерації.

Згідно зі ст. 366 ЦК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України Про міжнародне приватне право суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Пунктом 11.2 контракту сторони визначили, у разі, якщо які-небудь спори чи розбіжності, що виникають по даному контракту чи у зв`язку з ним, не можуть бути вирішені шляхом перемовин, вони підлягають передачі на розгляд у Господарський суд Запорізької області за місцем знаходження постачальника.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 даного Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Станом на час звернення позивача з позовом до суду заборгованість відповідача перед позивачем за контрактом № 05-ВЕД від 07.05.2018 склала суму 3438616,00 російських рублів, що станом на 05.09.2019 у гривневому еквіваленті складає 1306330,22 грн.

Доказів погашення (сплати) даної суми позивачу матеріали дійсної справи не містять та відповідачем суду не подано. Відповідач наявність заборгованості не спростував.

На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1306330,22 грн. основного боргу.

Також позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення 130633,02 грн. пені, нарахованої за 331 день прострочення на підставі п. 10.1 контракту, та 35539,33 грн. 3% річних, нарахованих за загальний період із 10.10.2018 по 05.09.2019 (331 день прострочення).

Відповідач у відзиві позов у даній частині визнав, просив на підставі ч. 1 ст. 130 ГПК України постановити ухвалу про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №№ 703/2718/16-ц, 646/14523/15-ц.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законом передбачено право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі, нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

Згідно з п. 10.1 контракту у разі порушення покупцем оплати поставленого товару більше ніж на 7 банківських днів, останній сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,4% від вартості товару за кожен день прострочення, але не більше 10% вартості товару.

Відтак, у контракті сторонами не передбачено більшу тривалість періоду нарахування пені, ніж визначено ч. 6 ст. 232 ГК України.

Розрахунок пені позивача судом перевірений та визнаний неправильним. Так, позивач нараховує пеню за 331 день прострочення, що суперечить ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Також у розрахунку позивач виходить із пені, розрахованої у розмірі 0,4% від вартості товару.

Разом з тим, згідно Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За перерахунком суду, пеня за період з 20.12.2018, який встановлений як кінцевий строк розрахунку за специфікаціями №№ 18, 19, 20, по 19.06.2019, виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, становить 232526,78 грн.

Враховуючи, що відповідно до п. 10.1 контракту пеня не може бути більшої від 10% вартості товару, з відповідача на користь позивача стягується 130633,02 пені.

Перевіривши складений позивачем розрахунок 3% річних, суд визнає його неправильним.

Як встановлено судом, за умовами специфікацій №№ 18, 19, 20 товар мав бути оплачений відповідачем у строк до 20.12.2018.

Відтак, прострочення з виконання зобов`язання виникло з 20.12.2018, оскільки кінцевим днем для оплати товару було 19.12.2018.

Позивач нарахував 3% річних з 10.10.2018, що є неправильним.

За перерахунком суду 3% річних за період з 20.12.2018 по 05.09.2019 (строк, визначений позивачем) складає 27916,10 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. У стягненні 7623,23 грн. 3% річних судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю позову у цій частині.

Таким чином, позов у цілому задовольняється судом частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІРСАР АГРО (410001, Російська Федерація, Саратовська область, м. Саратов, шосе Ново-Астраханське, буд. 56Б, приміщення № 1; 410062, Російська Федерація, Саратовська область, м. Саратов, шосе Московське, буд. 23Б, офіс 12, ІНН , КПП 645101001, основний державний реєстраційний номер 457) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Бердянський завод сільгосптехніки (71107, Україна, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Матвєєва, буд. 1, код ЄДРПОУ 40085 (один мільйон триста шість тисяч триста тридцять) грн. 22 коп. основної заборгованості, 130633 (сто тридцять тисяч шістсот тридцять три) грн. 02 коп. пені, 27916 (двадцять сім тисяч дев`ятсот шістнадцять) грн. 10 коп. 3% річних, 21973 (двадцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят три) грн. 20 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 10 грудня 2020.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя М.В. Мірошниченко