СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2020 р. Справа № 922/2021/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Тарасова І.В. , суддя Шевель О.В.;

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Сигнал (вх.№3038Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 21.10.2020 у справі №922/2021/20 (повний текст ухвали складено 21.10.2020 у приміщенні господарського суду Харківської області суддею Погореловою О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Сигнал, м.Харків,

до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш», м. Харків,

про стягнення 1540687,34 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.10.2020 у справі №922/2021/20 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Сигнал про забезпечення позову відмовлено повністю.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що у заяві про забезпечення позову викладені лише припущення заявника щодо ймовірності невиконання відповідачем рішення суду у зв`язку з наявністю у нього боргових зобов`язань. Суд зазначив, що посилання позивача на наявність інших судових проваджень майнового характеру, учасником яких є відповідач, не є тією обставиною, яка свідчить про вчинення відповідачем навмисних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, як наслідок неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення у цій справі. Розгляд у суді інших справ, в яких ДП «Завод «Електроважмаш» виступає відповідачем, не свідчить про його скрутний фінансовий стан. Господарський суд дійшов висновку, що заявником не обґрунтовано та не подано достатніх доказів на підтвердження того, яким чином не вжиття заходу забезпечення позову в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду за позовом заявника за умови його задоволення.

Заявник апеляційної скарги з ухвалою не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, просить ухвалу господарського суду Харківської області від 21.10.2020 у справі №922/2021/20 скасувати та прийняти нове судове рішення.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник зазначає, що господарський суд неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. На думку скаржника, наявність інших судових справ майнового характеру, в яких ДП «Завод «Електроважмаш» є відповідачем, дає підстави вважати, що при задоволенні позовних вимог в цій справі можуть виникнути обставини, які істотно ускладнять виконання судового рішення у справі, у разі задоволення позовних вимог. Оскільки можлива наявність заборгованості перед іншими контрагентами, може потягти витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, а це, в свою чергу вказує на можливість утруднення виконання рішення суду у цій справі в разу задоволення позову. Апелянт вважає, що застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову є безпосередньо пов`язаним з предметом позову. Також вважає, що ухилення від виконання зобов`язання відповідачем підтверджується у тому числі ігноруванням претензії №44 від 14.05.2020, яка скерована в рамках досудового врегулювання спору ТОВ «НВП «Сигнал» на адресу ДП «Завод «Електроважмаш».

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Сигнал строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Сигнал (вх.№3038Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 21.10.2020 у справі №922/2021/20. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 03.12.2020 о 12:15 годині. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 30.11.2020 для подання письмових заяв, клопотань тощо. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

23.11.2020 від відповідача до суду надійшов відзив (вх.№11401) на апеляційну скаргу.

03.12.2020 від позивача до суду надійшли пояснення (вх.№11991) у справі, в яких, зокрема, зазначає, що заявлений захід забезпечення позову є обґрунтованим та адекватним, а його невжиття може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або охоронюваних законом інтересів заявника. До пояснень надано роздруківку з Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 02.12.2020.

У судове засідання 03.12.2020 з`явились представники позивача та відповідача.

На підтвердження своїх повноважень представник позивача надала суду копії: наказу №14 від 25.09.2017 «Про прийняття на роботу», наказу №16 від 16.09.2017 «Про запровадження суміщення посад», Положення про юридичний відділ ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Сигнал».

Представник відповідача надала суду довіреність №248-410/20 від 11.08.2020 та Положення про юридичне управління ДП «Завод «Електроважмаш» від 16.07.2020.

Проте зазначені документи, надані на підтвердження наявності у представників позивача - Короєд Тетяни Анатоліївни та відповідача Петруніної Кристини Олегівни повноважень представляти інтереси в судах, не містять інформації про те, що вказані особи наділені повноваженнями на самопредставництво у розумінні частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України.

Частинами 1-3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 Розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Тобто, починаючи з січня 2019 року, тільки адвокат має право здійснювати представництво інтересів у судах усіх інстанцій.

Згідно з частиною 1 ст.58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, Реєстр) (частина перша статті 7 Закону №755-IV).

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23.11.2020 у справі №908/592/19.

Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (доступні за посиланням https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch), інформація про осіб, що представляють Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Сигнал та Державне підприємство «Завод «Електроважмаш» у такому Реєстрі відсутня.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для залучення представників позивача та відповідача до розгляду справи у судовому засіданні як належних представників, у зв`язку з чим справа підлягає розгляду за відсутності сторін, оскільки Східним апеляційним господарським судом у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 2 статті 273 цього Кодексу.

Ураховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду апеляційної скарги та вирішення даного спору, зважаючи на відсутність передбачених частиною 11 ст.270 Господарського процесуального кодексу України підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про закінчення апеляційного розгляду справи у даному судовому засіданні за відсутності повноважних представників учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та, перевіривши їх доказами у межах, встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила таке.

Позивач у вересні 2020 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1707304,43 грн за договорами поставки товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.09.2020 порушено провадження у справі №922/2021/20 за позовом ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Сигнал» до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» про стягнення 1707304,43 грн.

15.10.2020 ТОВ «НВП «Сигнал» подало до суду уточнену позовну заяву у зв`язку з тим, що ДП «Завод «Електроважмаш» за період розгляду справи частково здійснив погашення боргу, та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1540687,34 грн, з яких: 1436429,10 грн основний борг, 71688,55 грн пеня, 11901,47 грн річні відсотки, 20668,22 грн інфляційні збитки.

19.10.2020 позивач звернувся до господарського суду Харківської області з заявою (вх.№24269) про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на грошові кошти у розмірі 1540687,34 грн, судовий збір 23110,31 грн, за подання позовної заяви та 1051,00 грн судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, які знаходяться на банківських рахунках ДП «Завод «Електроважмаш».

До заяви позивачем надано копію претензії №44 від 14.05.2020, в якій позивач просить відповідача здійснити погашення заборгованості та перерахувати грошові кошти в сумі 1653516,66 грн.

Заяву про забезпечення позову ТОВ "НВП "Сигнал" обґрунтовує тим, що ДП "Завод "Електроважмаш", порушуючи вимоги ст.265 Господарського кодексу України та ст.712 Цивільного кодексу України, ухиляється від виконання своїх обов`язків, передбачених договорами поставки. ТОВ "НВП "Сигнал" вважає, що невжиття заходів щодо накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ДП "Завод "Електроважмаш", може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Відповіді на претензію №44 від 14.05.2020 позивача відповідач не надав, заборгованість не сплачена. Натомість, відповідач веде господарську діяльність, здійснює розрахунки з іншими контрагентами, виплачує борги на підставі судових рішень та в процесі розгляду справ, при цьому витрачає грошові кошти не для здійснення розрахунків з позивачем, що свідчить про ухилення відповідача від виконання зобов`язання за договорами. Крім того, позивач вказує на те, що в провадженні господарського суду Харківської області перебуває значна кількість справ, в яких Державне підприємство "Завод "Електроважмаш" є відповідачем та з матеріалів справ убачається, що фінансові показники відповідача значно погіршилися, з кожним днем зменшуються активи відповідача та зменшуються його фінансові можливості до виконання прострочених зобов`язань. На думку позивача, такі дії відповідача, а також фінансовий стан можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, а невжиття заходів щодо накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ДП "Завод "Електроважмаш" може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх доказів на підтвердження того, що не вжиття заходу забезпечення позову в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду за позовом заявника за умови його задоволення.

За змістом частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Приписами ст.3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Частинами 1-4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

За приписами ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями частини 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до частин 1, 6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З аналізу зазначених положень закону убачається, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Проте особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову є обов`язковим.

У ході вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому у силу положень частини 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

З урахуванням предмету позову у даній справі - стягнення заборгованості за договорами поставки у розмірі 1540687,34 грн, звертаючись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач мав довести на підставі належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення в результаті об`єктивних (відсутність грошових коштів для виконання зобов`язань за спірними договорами, незадовільний фінансовий стан, наявність невиконаних безспірних зобов`язань, відкритих виконавчих проваджень щодо відповідачів тощо) або суб`єктивних (вчинення відповідачем умисних дій, направлених на приховування або відчуження майна або вчинення інших дій з метою уникнення відповідальності за спірним договором або перешкоджання законному стягненню зазначеної заборгованості) причин.

Позивач не надав суду доказів, які б свідчили про значене погіршення фінансових показників та зменшення активів відповідача, на що саме і посилається заявник.

Твердження апелянта про те, що наявність інших судових справ майнового характеру, в яких ДП «Завод «Електроважмаш» є відповідачем, дає підстави вважати, що при задоволенні позовних вимог можуть виникнути обставини, які істотно ускладнять виконання судового рішення у справі, у разі задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях: «можуть виникнути…у разі задоволення позовних вимог».

Разом з цим, можлива наявність заборгованості відповідача перед іншими контрагентами не впливає на правовідносини сторін у даній справі, а відтак не свідчить про можливість утруднення виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позову.

Апелянт вважає, що ухилення від виконання зобов`язання відповідачем підтверджується у тому числі ігноруванням претензії №44 від 14.05.2020, яка скерована в рамках досудового врегулювання спору ТОВ «НВП «Сигнал» на адресу ДП «Завод «Електроважмаш».

Колегія суддів зазначає, що стягнення за несвоєчасне виконання договорів поставки безпосередньо є предметом позову у даній справі, а факт прострочення чи ухилення відповідача від виконання зобов`язань не є встановленим та підлягає доведенню під час вирішення справи по суті, і сам по собі не може свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

При цьому частина суми заборгованості за отриманий товар за договорами поставки сплачена відповідачем.

Сам факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем не є єдиною та достатньою підставою для вжиття судом заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти. Із поданої заяви про забезпечення позову та долучених до неї документів не убачається, що наявні зараз чи отримані у майбутньому грошові кошти будуть безповоротно вилучені відповідачем з його господарської діяльності.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі, винесена ним ухвала є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги судова колегія не убачає.

Відповідно до пункту 3 частини 2 ст.129 Конституції України та частини 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено і норми процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, що у відповідності до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали господарського суду Харківської області від 21.10.2020 у справі №922/2021/20 - без змін.

Судові витрати відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Сигнал залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 21.10.2020 у справі №922/2021/20 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 10.12.2020.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя І.В. Тарасова

Суддя О.В. Шевель