ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"09" грудня 2020 р. Справа№ 925/280/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Дідиченко М.А.

Без виклику учасників судового процесу.

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕП Транско" про забезпечення позову у справі №925/280/20 за апеляційною скаргою приватного підприємства "МАН Зернотранс" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/280/20 (суддя Васянович А.В., повний текст складено - 02.11.2020) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕП Транско" до приватного підприємства "МАН Зернотранс" про стягнення 1 214 354,50 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕП Транско" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до приватного підприємства "МАН Зернотранс" про стягнення з відповідача 1 214 354,50 грн. боргу, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 10 липня 2019 року №10/07.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/280/20 позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 288 252,83 грн. боргу та 4 324,32 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/280/20 в частині стягнення 288 252,83 грн. боргу та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 у справі №925/280/20 апеляційну скаргу приватного підприємства "МАН Зернотранс" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/280/20 залишено без руху.

При цьому, апелянту встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку та подання до апеляційного суду доказів оплати судового збору у розмірі 6 485,68 грн.

До Північного апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕП Транско" надійшла заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти приватного підприємства "МАН Зернотранс" в межах суми позовних вимог, задоволених судом першої інстанції, у розмірі 288 252,83 грн.

Розглянувши вказану заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕП Транско" про забезпечення позову у справі №925/280/20, колегія суддів дійшла висновку про відмову у її задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою та другою статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Позивач в обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на існування реальної загрози невиконання рішення суду у даній справі з огляду на відсутність у скаржника коштів, необхідних для сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано жодних доказів, а апеляційним судом не встановлено обставин на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення, оскільки зазначення апелянтом в апеляційній скарзі про відсутність вільних коштів на рахунку для сплати судового збору за її подання жодним чином не може довести того, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовки до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, заявником суду не надано.

Самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17.

З огляду на викладене, оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, заява позивача підлягає залишенню без задоволення.

Враховуючи відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за його подання покладаються на позивача.

Керуючись статтями 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕП Транско" про забезпечення позову у справі №925/280/20 відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову покласти на її заявника - позивача у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала підписана суддями: 09.12.2020 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Дідиченко