номер провадження справи 33/63/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 Справа № 908/2014/20

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В.

При секретарі судового засідання Хилько Ю.І.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/2014/20

за позовом: Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Твердиня (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. 53)

про визнання правочину недійсним

За участю представників сторін:

від позивача: Білич Н.С. - довіреність № 475 від 22.09.2020

від відповідача: Мартиненко К.І. довіреність б/н від 25.08.2020

СУТЬ СПОРУ:

06.08.2020 у Господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 008-33/12245 від 05.08.2020) Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго до Товариства з обмеженою відповідальністю Твердиня про визнання недійсним правочину у формі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Твердиня від 11.03.2020 на суму 4157,27 грн., вчинену відносно Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 06.08.2020 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2014/20 та визначено до розгляду судді Мірошниченко М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.08.2020 суддею Мірошниченко М.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2014/20. Присвоєно справі номер провадження 33/63/20. Ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 08.09.2020.

Згідно наказу голови Господарського суду Запорізької області від 25.08.2020 № 111в суддя Мірошниченко М.В. направлений на навчання на 5 календарних днів з 07 по 11 вересня 2020 включно.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.09.2020 підготовче засідання призначено (перенесено) на 16.09.2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.09.2020 з власної ініціативи суду продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 11.11.2020 включно, відкладено підготовче засідання на 20.10.2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.10.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Твердиня про залишення позовної заяви у справі № 908/2014/20 без руху залишено без задоволення.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.10.2020 відкладено підготовче засідання на 03.11.2020

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.11.2020 закрито підготовче провадження у справі № 908/2014/20, призначено справу до судового розгляду по суті на 01.12.2020.

У судове засідання 01.12.2020 з`явилися представники сторін.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 01.12.2020 справу розглянуто, оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити на підставі ст.ст. 11, 15, 16, 203, 215, 598, 599, 601, 602 ЦК України, ст.ст. 202, 203 ГК України. Вважає, що отримана 11.03.2020 від відповідача заява про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 11.03.2020 б/н на суму 4157,27 грн. суперечить імперативним вимогам, встановленим нормами матеріального права, а саме Закону України «Про ринок електричної енергії», ст. 601 ЦК України, ст. 202 ГК України, а також умовам публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2020. Так, як умовами договору, так і законом встановлено, що розрахунки з оплати послуги з розподілу електричної енергії здійснюються в грошовій формі виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора системи розподілу, що виключає можливість припинення такого зобов`язання шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

01.09.2020 до суду від відповідача надійшов відзив. Вважає позовну заяву безпідставною, у задоволенні позову просив відмовити. Зазначив, що на виконання п. 3 Додатку № 4 до договору про постачання електричної енергії № 7424 від 30.12.2003, відповідач платіжними дорученнями перерахував позивачу, згідно виставлених рахунків, попередню оплату. Так, позивач вже після отримання від відповідача 32482,19 грн. передплати за електроенергію, що повинна була бути використана відповідачем у січні 2019, повідомив про припинення діяльності як постачальника електроенергії за договором. Таким чином, відповідач у січні 2019 взагалі не споживав електроенергії на підставі договору. Враховуючи усі здійснені попередні оплати позивач повинен був повернути відповідачу 63670,00 грн. Однак вказана сума позивачем повернута не була. 01.01.2019 між сторонами у справі був укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 7424. Відповідач заявою від 11.03.2020 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог позивача і відповідача один одного на суму 4157,27 грн. припинив зобов`язання позивача повернути відповідачу грошові кошти за сплачену, але не спожиту електроенергію, відповідача - оплатити позивачу послуги за розподіл електроенергії у сумі 3844,75 грн. та компенсації з перетікання реактивної енергії за лютий 2020 у сумі 312,52 грн. Станом на 01.09.2020 позивач погасив відповідачу борг у розмірі 50936,00 грн. з необхідних 63670,00 грн. Вважає, що заява від 11.03.2020 відповідає приписам ч. 1 ст. 601 ЦК України, оскільки вимоги позивача і відповідача один до одного однорідні, строк виконання яких настав і зворотного позивач не довів. Зазначає, що всі розрахунки позивач у 2020 році здійснює зі свого поточного банківського рахунку, відкритого в ПАТ «МетаБанк», який не має статусу спецрахунку.

08.09.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач не погодився з доводами відповідача. Зазначив, що згідно ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» та п. 4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії встановлено, що розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, здійснюються у грошовій формі. Пунктом 5.2 договору встановлено, що оплата послуг з розподілу (передачі) електроенергії здійснюється на поточний рахунок оператора. Пунктом 1.3 додатка № 4 до договору встановлено, що розрахунки за надані послуги з розподілу електроенергії проводяться споживачем виключно грошовими коштами. Відтак, оскільки розрахунки здійснюються в грошовій формі виключно грошовими коштами, це виключає можливість припинення зобов`язання шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог. Під час зарахування зустрічних однорідних вимог грошові кошти не надходять на рахунок оператора системи розподілу, що не відповідає вимогам Закону та договору. Обов`язок позивача по договору про постачання електроенергії не має характеру грошового, оскільки постачання електроенергії є не грошовим зобов`язанням.

23.09.2020 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідь на відзив підписана не уповноваженим представником.

20.10.2020 від позивача надійшло заперечення на заперечення відповідача.

Як слідує з відповіді на відзив вих. № 33-33/14022 від 08.09.2020, що надійшла до суду 08.09.2020, вказана відповідь підписана представником ПАТ «Запоріжжяобленерго» адвокатом Білич Н.С.

Згідно з ч. 2 ст. 166 ГПК України відповідь на відзив підписується позивачем або його представником.

Згідно ч. 3 ст. 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 58 ГПК України).

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

У матеріалах справи наявні належним чином завірені копії довіреності № 12 від 01.01.2020, витягу зі статуту ПАТ Запоріжжяобленерго, виписки з ЄДРЮОФОПтаГФ стосовно позивача, свідоцтва про право на заняття Білич Н.С. адвокатською діяльністю серії ЗП № 001470.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, керівником (виконуючим обов`язки генерального директора) вказаної юридичної особи є Ангелова О.П., що має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності. Обмеження щодо представництва від імені юридичної особи Ангелової О.П. не зазначено.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно довіреності № 12 від 01.01.2020, виданої ПАТ Запоріжжяобленерго в особі в.о. генерального директора Ангелової О.П., адвокат Білич Н.С. уповноважується представляти інтереси ПАТ Запоріжжяобленерго в усіх судах системи судоустрою України з правом, зокрема, від імені ПАТ Запоріжжяобленерго підписувати та пред`являти відповіді та відзиви. Довіреність, як слідує з її тексту, дійсна по 31.12.2020 включно.

Відтак, відповідь на відзив вих. № 33-33/14022 від 08.09.2020 підписана від Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго повноважною на те особою (адвокатом Білич Н.С.), прийнята судом до розгляду.

У клопотанні, що надійшло до суду 29.10.2020, позивач зазначив, що 02.09.2020 додатково сплатив відповідачу 12734,00 грн. у рахунок повернення кредиторської заборгованості за активну електроенергію, у зв`язку з чим 63670,00 грн. повернуто відповідачу повністю.

30.10.2020 від позивача надійшло письмове пояснення. Зазначено, що вчинення споживачами правочинів про зарахування зустрічних однорідних вимог з послуги з розподілу може призвести до відсутності грошових коштів на поточному рахунку, наслідком чого існує загроза участі оператора системи розподілу на ринку електроенергії та відповідно застосування до учасника ринку статусу «Преддефолтний».

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю Твердиня звернулося з заявою-приєднанням, виданою ПАТ «Запоріжжяобленерго» (надалі оператор системи розподілу або ОСР), до умов «Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії», відповідно до якої з 01.01.2019 між Публічним акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (далі оператор системи, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Твердиня (далі споживач, відповідач) укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії № 7424 від 30.12.2003.

У пунктах 1.1, 1.2 даного договору встановлено, що договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу (передачі) електричної енергії споживачам (надалі споживач) як послуги оператора системи. Цей договір укладений сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно з Заявою-приєднанням, що є додатком № 1 до цього договору. Умови договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312, та є однаковими для всіх споживачів, окрім індивідуально-технічних (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас напруги, особливості обліку тощо).

Відповідно до п. 2.1 договору оператор системи надає споживачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, та Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310 (далі КСР), за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є додатком № 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що споживач оплачує за розподіл (передачу) електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього договору та інші послуги оператора системи згідно з додатком № 4 Порядок розрахунків.

Згідно з п. 5.3 тариф (ціна) на послугу з розподілу (передачі) електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку № 4 «Порядок розрахунків».

За умовами п. 11.1 договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, цей договір набирає чинності з дня приєднання споживача до умов цього договору і діє до кінця календарного року, якщо інший термін не зазначено в заяві-приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

За умовами п. 1.3 додатку № 4 до договору Порядок розрахунків розрахунки за надані послуги з розподілу електричної енергії проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора системи, вказаний в п. 13 договору.

Як зазначив позивач, 11.03.2020 отримав від відповідача заяву б/н від 11.03.2020 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

У заяві від 11.03.2020 зазначено, що сторона-1 (відповідач), керуючись ст. 601 ЦК України та ст. 203 ГК України даною заявою заявляє про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог сторони-1 та відповідача (сторона-2) один до одного в сумі 4157,27 грн., на підставі наступного: 1. Станом на 11.03.2020 сторона-2 має до сторони-1 (відповідача) грошові вимоги на суму 4157,27 грн. з ПДВ на підставі та умовах договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 7424 від 01.01.2019 на підставі: рахунку № 7424/2 від 02.03.2020 на суму 3844,75 грн. з ПДВ за розподіл електричної енергії за лютий 2020, строк виконання зобов`язання по оплаті якої настав 10.03.2020; рахунку № 7424/2р від 02.03.2020 на суму 312,52 грн. з ПДВ за послуги компенсації перетікання реактивної енергії за лютий 2020, строк виконання зобов`язання по оплаті якої настав 10.03.2020. 2. Станом на 11.03.2020 сторона-1 має до сторони-2 (позивача) грошові вимоги на загальну суму 63670,00 грн. з ПДВ на підставі договору про постачання електричної енергії № 7424 від 30.12.2003, як не спожита, однак оплачена стороною-1 на користь сторони-2 у серпні 2018 грудні 2018 електрична енергія, що підтверджується двома двосторонніми актами звіряння взаємних розрахунків за електричну енергію по договору № 7424 від 30.12.2003, підписаними стороною-1 та стороною-2 05.02.2019 та 19.02.2020. Строк оплати цієї суми настав у березні 2019.

У пункті 3 заяви зазначено, що сторона-1, керуючись ст. 601 ЦК України та ст. 203 ГК України, цією заявою припиняє зобов`язання сторони-1 та сторони-2 один до одного по зобов`язанням, вказаним в пунктах 1 та 2 даної заяви на суму в розмірі 4157,27 грн. з ПДВ шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог сторони-1 та сторони-2 один до одного.

У пункті 4 заяви зазначено, що після припинення зобов`язання сторони-1 та сторони-2 один до одного в розмірі 4157,27 грн. з ПДВ, сторона-2 залишається боржником перед стороною-1 в сумі 59512,73 грн. з ПДВ як не спожита, однак оплачена стороною-1 на користь сторони-2 у серпні 2018 грудні 2018 електрична енергія.

Заява підписана директором ТОВ Твердиня ОСОБА_1 , підпис скріплений круглою печаткою товариства юридичної особи.

У матеріалах справи наявні, зокрема підписані між сторонами у справі акти звіряння взаємних розрахунків за електричну енергію згідно договору № 7424 від 30.12.2003 від 05.02.2019, від 19.02.2020, відповідно до яких сальдо на користь ТОВ Твердиня становить 63670,00 грн.

Відповідач звертався до позивача з письмовими вимогами, копії яких наявні у матеріалах справи, стосовно повернення йому 63670,00 грн.

Відповідач надав виписки по рахунку, згідно яких позивач перерахував відповідачу 12734,00 грн. 14.05.2020, 12734,00 грн. 16.06.2020, 12734,00 грн. 22.07.2020, 12734,00 грн. 21.08.2020 з призначенням платежу: повернення кредиторської заборгованості за активну електроенергію по договору № 7424.

Позивач подав виписку з рахунку, відповідно до якої позивач перерахував відповідачу 12734,00 грн. 02.09.2020 з призначенням платежу: повернення кредиторської заборгованості за активну електроенергію по договору № 7424.

Відтак, позивач станом на час розгляду дійсної справи по суті перерахував відповідачу загальну суму 63670,00 грн. заборгованості (переплати) за договором № 7424 від 30.12.2003.

Позивач вважає, що вказаний вище односторонній правочин відповідача у формі заяви від 11.03.2020 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 09.01.2020 вчинено з порушенням норм чинного законодавства, яке допускає здійснення розрахунків за використану електричну енергію виключно в грошовій формі.

Статтею 601 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Згідно зі ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 41) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Суд звертається до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16, за яким вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Виходячи з наведених норм законодавства, оспорювана заява відповідача від 11.03.2020 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, який спричиняє припинення взаємних грошових зобов`язань сторін, визначених у цій заяві.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 75 Закону України Про ринок електричної енергії (в редакції, чинній на момент вчинення спірного правочину) розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку. Покупці електричної енергії, які купують електричну енергію в електропостачальників, вносять плату за отриману електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника в одному з уповноважених банків.

Відповідно до п. 4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕ) (в редакції, чинній на момент вчинення спірного правочину), розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Як зазначалося судом вище, пунктом 1.3 додатку № 4 до договору Порядок розрахунків сторонами встановлено, що розрахунки за надані послуги з розподілу електричної енергії проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора системи, вказаний в п. 13 договору.

Згідно з п. 4.5 ПРРЕ оплата електропостачальнику вартості електричної енергії, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника.

Отже, нормами чинного законодавства, що регулює ринок електричної енергії, та умовами договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019, який укладений сторонами, передбачений порядок здійснення споживачем розрахунків за спожиті послуги з розподілу електричної енергії виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора системи; кошти за поставлену електричну енергію за договором про постачання електричної енергії № 7424 від 30.12.2003 мали вноситися відповідачем на рахунок зі спеціальним режимом використання.

Таким чином, оспорюваний провочин у формі заяви відповідача від 11.03.2020 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 4157,27 грн. суперечить нормам законодавства та умовам договору, що є підставою для визнання його недійсним на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Суд також враховує, що станом на час розгляду дійсної справи, позивач перерахував відповідачу 63670,00 грн. попередньої оплати, яка була внесена відповідачем за договором про постачання електричної енергії № 7424 від 30.12.2003.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, з якого на користь позивача стягується 2102,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним правочин у формі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Твердиня (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. 53, ) від 11.03.2020 на суму 4157 (чотири тисячі сто п`ятдесят сім) грн. 27 коп., вчинену відносно Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Твердиня (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. 53, ) на користь Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ) 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 08 грудня 2020.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя М.В. Мірошниченко