ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2020 р. Справа№ 910/15998/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Полякова Б.М.

Доманської М.Л.

секретар судового засідання Звершховська І.А.

за участю представників:

від позивача - не з`явився;

від відповідача-1 - Гур`єв А.А. дов. №юр10/242-1 від 01.04.2020р.;

від відповідача-2 - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Хімфармзавод "Червона зірка"

на ухвалу господарського суду м.Києва від 07.08.2020р.

(повний текст складено 07.08.2020р.)

у справі №910/15998/19 (суддя Зеленіна Н.І.)

за заявою ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка"

про компенсацію судових витрат за зустрічним позовом

у справі №910/15998/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Фармацевтична група "Здоров`я"

до 1) ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка"

2) Міністерства охорони здоров`я України

про припинення порушення прав та визнання недійсним посвідчення на лікарський засіб,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м.Києва від 07.08.2020р. по справі №910/15998/19 відмовлено повністю в задоволенні заяви ПАТ «Хімфармзавод «Червона зірка» про компенсацію судових витрат за зустрічним позовом.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" подало апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду м.Києва від 07.08.2020р., в якій просить скасувати ухвалу від 07.08.2020р. у справі №910/15998/19 про відмову у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат та ухвалити нове судове рішення, яким заяву відповідача-1 про компенсацію судових витрат за зустрічним позовом від 26.12.2019р. задовольнити та стягнути з ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я" на користь ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" компенсацію судових витрат за зустрічним позовом у розмірі 13921 грн.; судові витрати за результатами апеляційного провадження покласти на позивача.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" на ухвалу господарського суду м.Києва від 07.08.2020р. по справі №910/15998/19 та призначено її до розгляду на 16.11.2020р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020р. розгляд справи №910/15998/19 було відкладено на 07.12.2020р. згідно ст. 270 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка", дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У листопаді 2020р. до господарського суду міста Києва звернулось ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я" з позовом до ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" та Міністерства охорони здоров`я України про припинення порушення прав та визнання недійсним посвідчення на лікарський засіб.

Ухвалою місцевого суду від 19.11.2019р. було відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.12.2019р.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 10.12.2019р. позов ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я" до ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" та Міністерства охорони здоров`я України про припинення порушення прав та визнання недійсним посвідчення на лікарський засіб було залишено без розгляду.

11.12.2019р. до суду першої інстанції із зустрічною позовною заявою звернулось ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" до ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я" та Міністерства охорони здоров`я України про дострокове припинення дії Свідоцтва України на знак для товарів і послуг №222777, яка ухвалою місцевого суду від 16.12.2019р. була повернута заявнику без розгляду.

28.12.2020р. ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" звернулась до господарського суду м.Києва із заявою про компенсацію судових витрат за зустрічним позовом, в якій посило місцевий суд стягнути з ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я" 13 921,00 грн. судових витрат, які складаються із: 1 921,00 грн. - судовий збір, за подання зустрічної позовної заяви та 12 000,00 грн. - сума гонорару за надання правничої допомоги.

Відповідачем до заяви про компенсацію судових витрат за зустрічним позовом було додано копію Договору №01/11/19 від 01.11.2019р. про надання професійної правничої допомоги, Додаткову угоду №3 від 21.11.2019р., свідоцтво та ордер, а також платіжне доручення №7840 від 22.11.2019р. на суму 12 000,00 грн. та Акт №2 від 16.12.2019р. прийому-передачі наданих послуг.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 ГПК України.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Місцевим судом було правильно встановлено, що позивач за зустрічним позовом пред`явив його до неналежного відповідача, оскільки він (позивач за первісним позовом і відповідач за зустрічним позовом) не мав права на оспорюване Свідоцтво №222777 і з цих підстав просив у своїй заяві (а.с. 161-162 т. 1) первісний позов залишити без розгляду, а з платіжного доручення №7840 від 22.11.2019р. (а.с. 289 т. 1) не вбачається, що оплату у розмірі 12 000,00 грн. було фактично здійснено відповідачем саме за договором № 01/11/19 від 01.11.2019 р. про надання професійної правничої допомоги (а.с. 278-285 т. 1).

Тому ці судові витрати на правничу допомогу на час звернення з таким клопотанням не були підтверджені достатніми доказами.

У ст. 130 Господарського процесуального кодексу України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

У відповідності до приписів ч. 5 ст. 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129 -130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини 5 статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною. У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і залишенням його у подальшому без розгляду.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 10.12.2019р. позов ТОВ "Фармацевтична група "Здоров`я" було залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1ст. 226 ГПК України, в зв`язку з тим, що позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Судом першої інстанції правильно вказано, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

В межах розгляду справи № 910/15998/19 судами першої і апеляційної інстанції не встановлено недобросовісності дій позивача в розумінні ст. 43 ГПК України, а ухвала місцевого суду від 10.12.2019р. про залишення позову без розгляду не містить висновків суду про зловживання стороною наданим їй процесуальним законодавством правом, не містить висновків щодо неподання учасником справи витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору.

Заявником не було доведено та не підтверджено відповідними доказами те, що дії позивача з пред`явлення позову мали на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів другого відповідача.

Статтею 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача на подачу зустрічного позову.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову ПАТ «Хімфармзавод «Червона зірка» в задоволенні заяви про компенсацію судових витрат за зустрічним позовом.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи, що порушень діючого законодавства судом апеляційної інстанції не встановлено, судове рішення у справі прийняте з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПАТ "Хімфармзавод "Червона зірка" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м.Києва від 07.08.2020р.у справі №910/15998/19 - без змін.

Справу №910/15998/19 повернути до господарського суду м.Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 09.12.2020р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді Б.М. Поляков

М.Л. Доманська