ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2020 р. Справа№ 925/393/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Тарнавського В.Б.

за участю представника(-ів) згідно протоколу судового засідання від 03.12.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Смілянської місцевої прокуратури

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.05.2019 (повний текст ухвали складено 14.05.2019)

у справі №925/393/19 (суддя Дорошенко М.В.)

за позовом заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

до Фермерського господарства "Канюк Олександр Валерійович"

про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди землі

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до Фермерського господарства "Канюк Олександр Валерійович" про:

- визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 07.04.2016 №23-2806/14-16СГ про затвердження проектної документації та передачу ОСОБА_1 в користування земельної ділянки площею 13,5688 га з кадастровим номером :02:000:1001;

- визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 07.04.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області та ОСОБА_1 , на підставі якого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.04.2016 за №14181296 зареєстроване право оренди на земельну ділянку площею 13,5688 га з кадастровим номером :02:000:1001.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13.05.2019 залишено позов заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до Фермерського господарства "Канюк Олександр Валерійович" про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди землі без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована відсутністю законних підстави для представництва інтересів держави прокурором, що свідчить про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності, та є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, керівник Смілянської місцевої прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.05.2019 у справі №925/393/19 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги стягнути з відповідача на користь прокуратури Черкаської області.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі, прокурор зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права.

Зокрема прокурор посилається на те, що місцевим господарським судом не надано оцінки доводам прокурора щодо наявності підстав для представництва у даній справі. Як наслідок, фактично не надаючи самостійної оцінки обставинам справи, надмірно формалізувавши повноваження прокурора, останній вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив позов без розгляду, обмеживши право прокурора на звернення до суду в інтересах держави з цим позовом.

Крім цього, прокурор звертає увагу на те, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, достовірно знаючи що спірна земельна ділянка незаконно вибула з відання держави на підставі підроблених документів, не вжило жодних заходів з метою повернення земельної ділянки у відання держави.

Також прокурор наголошує на тому, що він звернувся з даним позовом до суду першої інстанції вже наприкінці спливу строків позовної давності, оскільки позивач майже три роки не вживав заходів на захист державних інтересів, а тому подальше зволікання, на думку прокурора, матиме наслідком неможливість такого захисту в судовому порядку.

Короткий зміст відзиву відповідача на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів викладених у апеляційній скарзі, відповідач посилається на те, що прокурором ініційований та поданий штучний позов, який не має підґрунтя, оскільки відповідачем не може бути особа, яка не порушувала інтереси держави, а порушником, за твердженням відповідача, є саме держава в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Разом з цим, відповідач зауважує на тому, що наказ (який є предметом даного позову) був виданий на підставі заяви ОСОБА_1 від 24.03.2016 №4741/0/5-16-СГ, тобто особою, яка не була зазначена прокурором у даній позовній заяві.

Узагальнений виклад позицій позивача

Позивач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2019 апеляційну скаргу керівника Смілянської місцевої прокуратури по справі №925/393/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Козир Т.П., Михальської Ю.Б.

Згідно останнього розпорядження Північного апеляційного господарського суду у справі №925/393/19 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №925/393/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою керівника Смілянської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.05.2019 у справі №925/393/19; призначено апеляційну скаргу до розгляду на 05.07.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2019 зупинено апеляційне провадження у справі №925/393/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.

15.07.2019 до Північного апеляційного господарського суду від заступника прокурора міста Києва надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №925/393/19, в якому останній просив поновити провадження у справі та призначити до розгляду справу №925/393/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2019 у задоволенні клопотання заступника прокурора міста Києва про поновлення провадження у справі №925/393/19 відмовлено.

30.07.2019 до Північного апеляційного господарського суду від керівника Смілянської місцевої прокуратури надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №925/393/19, в якому останній просив поновити апеляційне провадження у справі №925/393/19.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 у справі №925/393/19 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №925/393/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 у задоволенні клопотання керівника Смілянської місцевої прокуратури про поновлення провадження у справі №925/393/19 відмовлено.

До Північного апеляційного господарського суду від заступника прокурора міста Києва надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, у якому заступник прокурора міста Києва зазначив, що обставини, які зумовили зупинення апеляційного провадження у справі №925/393/19 відпали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 поновлено апеляційне провадження у справі №925/393/19; розгляд апеляційної скарги призначено на 27.11.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 зупинено провадження у справі №925/393/19 за апеляційною скаргою керівника Смілянської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.05.2019 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 та оприлюднення повного тексту постанови.

04.06.2020 до Північного апеляційного господарського суду від прокурора Бондарчук І. надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №925/393/19, в якому останній просив поновити провадження у справі та призначити до розгляду справу №925/393/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2020 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Бондарчук І. про поновлення провадження у справі №925/393/19.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від прокуратури міста Києва надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №925/393/19, яке мотивоване тим, що справу №912/2385/18 було розглянуто Великою Палатою Верховного Суду 26.05.2020 та прийнято рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 поновлено апеляційне провадження у справі №925/393/19; розгляд апеляційної скарги призначено на 07.10.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем у відпустці, судове засідання не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2020 продовжено строк розгляду апеляційної скарги керівника Смілянської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.05.2019 у справі №925/393/19; призначено справу до розгляду на 02.11.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем на лікарняному, судове засідання призначене на 02.11.2020 не відбулося.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2020 у справі №925/393/19 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №925/393/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Шаптала Є.Ю., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Смілянської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.05.2019 у справі №925/393/19 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Шаптала Є.Ю., Разіна Т.І.; розгляд апеляційної скарги призначено на 03.12.2020.

В судове засідання, яке відбулося 03.12.2020 з`явилися прокурор та представник відповідача, які підтримали свої позиції щодо апеляційної скарги керівника Смілянської місцевої прокуратури.

Представник позивача у судове засідання не з`явився про причину відсутності суду апеляційної інстанції не повідомив. Оскільки явка представника позивача у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення про місце, дату та час судового розгляду.

Колегія суддів визнала можливим здійснювати розгляд апеляційної скарги у даній справі за відсутності представника позивача.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженої ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволення, а оскаржена ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Черкаської області від 13.05.2019 про залишення без розгляду позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Згідно з абзацами 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Зі змісту абзаців 1 - 3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Одночасно згідно з положеннями частин 3 - 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Таким чином, зі змісту вищезазначених законодавчих положень вбачається, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Судова колегія звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Разом з тим, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

Таким чином, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі 906/982/19.

Згідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Крім того, за абзацом 4 ст. 15-2 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладення цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок, дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах (п.п. 25-1 п. 4 Положення).

За змістом пункту 5-1 Положення посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду виключно з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Таким чином, закріплені у вказаному положенні повноваження Держгеокадастру на звернення до суду лише саме з такими категоріями позовів повністю узгоджується з приписами ст. 10 Закону України "Про державний контор за використанням та охорони земель", якими передбачено право державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель на звернення до суду виключно з такими позовами.

Враховуючи викладене, органи Держгеокадастру можуть виконувати, зокрема, дві абсолютно різні функції, а саме:

- функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності;

- функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

З огляду на вищевикладене, судова колегія дійшла висновку про те, органи Держгеокадастру наділені повноваженнями бути позивачем у даній справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 у справі № 698/119/18 дійшла наступного правового висновку:

"Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу (пункт 70 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц). Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор".

Як вбачається з матеріалів справи, у листі від 16.04.2018 №10-23-0.3-2575/2-18 Головне управлінням Держгеокадастру у Черкаській області повідомило Смілянську місцеву прокуратуру про те, що відповідного наказу про передачу земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:1001 громадянину ОСОБА_1 у користування, не приймалося, а також із громадянином ОСОБА_1 договір оренди землі чи додаткова угода до договору оренди з Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області не укладались.

Також Головне управлінням Держгеокадастру у Черкаській області у вищезгаданому листі зазначило про те, що у Слідчому відділі Черкаського відділу поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області перебуває кримінальне провадження №0005425 від 22.06.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:1001 в адмінмежах Кам`янської міської ради Кам`янського району Черкаської області.

Враховуючи, що Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області тривалий час, зокрема, з 2018 не вживались заходи реагування з метою повернення спірної земельної ділянки, Смілянська місцева прокуратура при поданні даного позову до суду першої інстанції, звернулася до Головного управлінням Держгеокадастру у Черкаській області з листом від 29.03.2019 №(21)2238вих19 про з`ясування питання щодо вжиття останнім заходів реагування з метою повернення спірної земельної ділянки. Відповідь на даний лист позивачем не надано.

Крім цього, Смілянська місцева прокуратура звернулася до Кам`янської районної державної адміністрації з листом від 04.04.2019 №(25)2485вих19 з метою підстав для представництва інтересів держави в суді щодо надання документів з реєстраційної справи, а саме:

- наказу Головного управлінням Держгеокадастру у Черкаській області про затвердження проектної документації та передачу у користування земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:1001;

- договору оренди землі на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:1001, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області та ОСОБА_1 .

Кам`янська районна державна адміністрація листом від 08.04.2019 №01-30/1207 повідомила місцеву прокуратуру про неможливість надання вищезгаданих документів, оскільки витребування (вилучення) документів з реєстраційних справ здійснюється виключно за рішенням суду.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про те, що компетентним органом, зокрема позивачем, протягом розумного строку після отримання повідомлення прокурора самостійно не вживалися дії щодо ймовірного порушення земельного законодавства відповідачем, а саме, позивач не звертався до суду з позовом в інтересах держави, що насамперед є достатнім аргументом для підтвердження підстав представництва прокурора у суді з даним позовом.

Крім цього, колегія суддів зауважує на тому, що процесуальна дієздатність - це здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (стаття 44 Господарського процесуального кодексу України). У випадку звернення прокурора з позовом до суду в інтересах держави фактичним позивачем є держава, і саме вона набуває процесуальної дієздатності і є учасником справи. Для цілей залишення позову без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України процесуальна дієздатність має бути відсутня саме в учасника справи (позивача або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), а не його представника. З огляду на зазначене, помилковим є залишення без розгляду на підставі цього припису позову, поданого прокурором в інтересах держави, через відсутність у прокурора як представника держави процесуальної дієздатності або через відсутність у нього підстав для звернення до суду.

При цьому, судова колегія звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, згідно якої з метою забезпечення єдності судової практики у питанні застосування положень Господарського процесуального кодексу України у справах за позовами прокурорів, у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зазначено, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. Тому в таких випадках виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України (залишення позову без розгляду).

Таким чином, місцевим господарським судом неправильно застосовано норми Господарського процесуального кодексу України, зокрема, залишено позов без розгляду, у зв`язку з тим, що даний позов подано прокурором, який не має процесуальної дієздатності, за посиланням п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що прокурор не має процесуальної дієздатності для здійснення представництва інтересів держави в суді у цій справі.

З огляду на зазначене, висновок місцевого господарського суду про відсутність у прокурора процесуальної дієздатності у цій справі на підставу для здійснення представництва інтересів держави в суді є таким, що не відповідає процесуальному закону та правовій позиції Великої Палати Верховного Суду висвітленої у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Доводи відповідача викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегію суддів до уваги не приймаються, з огляду на те, що предметом розгляду справи в апеляційній інстанції є ухвала суду першої інстанції, якою залишено позов без розгляду, тобто це процесуальний документ, який ніяким чином не зачипає розгляд справи по суті.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Згідно з ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Висновки за результатами апеляційної скарги

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу про залишення без розгляду позову заступника прокурора міста Києва в інтересах держави на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України винесена з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню.

Судові витрати

У зв`язку з тим, що судова колегія не змінила та не ухвалила нового рішення, а справа направляється на розгляд суду першої інстанції для продовження розгляду, розподіл судових витрат у даному випадку згідно з ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу керівника Смілянської місцевої прокуратури задовольнити, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.05.2019 у справі №925/393/19 - скасувати.

Матеріали справи №925/393/19 передати на розгляд суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 07.12.2020.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

Є.Ю. Шаптала