ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2020 р. Справа №914/966/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

Судді-доповідача Дубник О.П.

Суддів Зварич О.В.

Матущак О.І.

за участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

розглянув апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури вих.№ 15/1-51вих-20 від 29.09.2020 (вх.№ 01-05/2702/20 від 02.10.2020)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.09.2020 (повний текст ухвали складено 21.09.2020, суддя Запотічняк О.Д.) про залишення без розгляду позовної заяви керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі позивача - Яворівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "КепКо Юкрейн"

у справі № 914/966/18

за позовом: Керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Яворівської міської ради Львівської області, м. Яворів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «КепКО Юкрейн», м. Яворів

про внесення змін у договір оренди землі від 14.04.2006 р., укладений між Яворівською міською радою Львівською області та ТзОВ «КепКо Юкрейн»,

за участю представників:

від прокуратури: Клак Ю.Г. прокурор відділу Львівської обласної прокуратури

від позивача: не з`явився (належним чином повідомлено);

від відповідача: Завада Т.Р. (ордер серія ВС №1006882 від 25.11.2020).

1. Розгляд справи

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України на адресу суду не надходило.

Судове засідання фіксувалось технічними засобами згідно ст. 222 ГПК України.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2020 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді -доповідача) Дубник О.П., суддів Гриців В.М. та Зварич О.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.10.2020 у складі колегії: головуючого судді (судді - доповідача) Дубник О.П., суддів Гриців В.М. та Зварич О.В., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської обласної прокуратури вих.№ 15/1-51вих-20 від 29.09.2020 (вх.№ 01-05/2702/20 від 02.10.2020) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.09.2020 у справі № 914/966/18.

Ухвалою суду від 26.10.2020 у складі колегії: головуючого судді (судді - доповідача) Дубник О.П., суддів Гриців В.М. та Зварич О.В., застосовано принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розгляд справи №914/966/18 призначено на 25.11.2020 на 11 год 30 хв.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді члена колегії Гриців В.М., відповідно до розпорядження керівника апарату №552 від 23.11.2020, проведено автоматизовану заміну складу суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2020 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді доповідача) Дубник О.П., суддів Зварич О.В. та Матущак О.І.

В судове засідання 25.11.2020 з`явилися прокурор та представник відповідача, надали пояснення по суті апеляційної скарги.

Від позивача Яворівської міської ради Львівської області в судове засідання ніхто не з`явився, повідомлявся про розгляд справи на офіційну електронну адресу.

Відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

А тому, колегія суду прийшла до висновку про можливість розгляду справи у відсутності позивача Яворівської міської ради Львівської області.

3. Короткий зміст позовних вимог.

24.05.2018 керівник Городоцької місцевої прокуратури Львівської області звернувся до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Яворівської міської ради Львівської області з позовом до відповідача: ТОВ «КепКо Юкрейн» про внесення змін у договір оренди землі від 14.04.2006 укладений між Яворівською міською радою Львівською області та ТзОВ «КепКо Юкрейн».

В обґрунтування вимог позовної заяви, позивач зазначає, що 14.06.2006 між Яворівською міською радою Львівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «КепКо Юкрейн» укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 1,2717 га, яка знаходиться у місті Яворові по вул. Левада. Відповідно до п.4 Договору оренди, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 251 923,73 грн. Пунктом 5 Договору оренди передбачено, що його укладено терміном на 49 років.

Відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 1,2717 га у м. Яворові, що перебуває в оренді ТОВ «КепКо Юкрейн», станом на 2018 рік нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3 515 165,68 грн.

Відтак, Яворівським відділом Городоцької місцевої прокуратури під час вивчення законності в сфері дотримання земельного законодавства, зокрема, щодо правильності справляння орендної плати за землю комунальної власності, встановлено, що договір оренди земельної ділянки, укладений 14.04.2006 між Яворівською міською радою та ТОВ «КепКо Юкрейн», в частині розміру орендної плати за землю комунальної власності, залишається не приведеним у відповідність до затвердженої нової нормативної грошової оцінки, в результаті чого, мають місце втрати до місцевого бюджету від сплати орендної плати за землю.

Правовою підставою для представництва інтересів держави шляхом подання позову прокурор зазначає ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 53 ГПК України.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що невнесення змін до Договору про оренду землі, укладеного 14.04.2006 між Яворівською міською радою Львівської області та ТОВ «КепКо Юкрейн», в частині приведення розміру орендної плати за землю комунальної власності у відповідність до затвердженої нової нормативної грошової оцінки, призводить до втрат місцевого бюджету від неповної сплати орендної плати за землю. При цьому, Яворівською міською радою не вжито усіх можливих та достатніх заходів, спрямованих на захист інтересів держави, в тому числі, шляхом звернення із позовною заявою до суду, щодо приведення договору оренди землі згідно вимог чинного законодавства у відповідність до затвердженої нової нормативної грошової оцінки землі, що свідчить про неналежне здійснення органом місцевого самоврядування захисту інтересів держави, про що направлено позивачу листа від 21.05.2018 № 03/31-59-18.

4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.09.2020 позовну заяву керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Яворівської міської ради Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «КепКо Юкрейн» на підставі п.2 ч. 1 ст. 226 ГПК України залишено без розгляду.

В оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд зробив висновки, що прокурором жодним чином не доведено нездійснення чи неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах позивачем - Яворівською міською радою (органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах).

На переконання суду першої інстанції, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що Яворівська міська рада, будучи самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів у спірних правовідносинах у судовому порядку, не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатися до суду з відповідним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КепКо Юкрейн", а сама по собі обставина не звернення Яворівської міської ради з позовом протягом певного часового періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неможливість виконання позивачами функцій із захисту інтересів держави.

Місцевим господарським судом зроблено висновок, що бездіяльність Яворівської міської ради не можна вважати встановленою за умов відсутності будь-яких звернень прокурора до органів місцевого самоврядування до подання позову з метою надання цим органам можливості відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави. Листом від 21.05.2018 прокурор лише повідомив позивача про звернення від їх імені до суду, а вже 25.05.2018 подав відповідний позов.

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

5.1. Львівська обласна прокуратура не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.09.2020 у справі 914/966/18, подала апеляційну скаргу та вважає, що вказана ухвала суду першої інстанції є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи, а відтак просить її скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції прийнято до уваги лише доводи відповідача, при тому не надано будь-якої оцінки поданим прокурором поясненням.

Апелянт зазначає, що при зверненні прокурора до суду з позовом в інтересах держави, прокурору достатньо дотриматися порядку передбаченого, ст.23 Закону України «Про прокуратуру» і, якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.

На переконання апелянта, ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» не передбачено терміну, коли саме прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина або його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. А тому, на думку апелянта, розумний термін слід обчислювати з моменту, коли орган дізнався про наявні порушення.

Як стверджує апелянт, строк обізнаності органу про його порушене право в даному слід рахувати не з моменту звернення прокурора до Яворівської міської ради, а з моменту, коли Яворівській міській раді стало відомо про його порушення, тобто з часу прийняття рішення про затвердження нормативно-грошової оцінки у цій справі, тобто з червня 2013 року.

З 2013 року, з часу затвердження нової нормативно-грошової оцінки землі, внесення будь-яких змін до договору оренди міською радою не ініціювалися і не здійснювалися.

Апелянт вважає, що наявність листа Яворівської міської ради до ТОВ «КепКо Юкрейн» щодо необхідності укладення додаткової угоди, проведення інших заходів, які вживались протягом усього часу Яворівською міською радою не свідчать про належну діяльність органу, оскільки всі ці заходи не привели до усунення наявного порушення, а відповідний захід, співмірний наявному порушенню, в даному випадку звернення Яворівської міської ради до суду з відповідним позовом, застосований не був.

А відтак, на думку апелянта, в органів прокуратури наявні законні та обґрунтовані підстави для звернення до суду за захистом порушеного права.

5.2. ТОВ «КепКо Юкрейн» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.09.2020 у справі №914/966/18 без змін.

Відповідач вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому оскаржувана ухвала відповідає критеріям обґрунтованості та законності, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

На думку відповідача, апелянтом не зазначено належних підстав для скасування оскаржуваної ухвали, не надано доказів порушення судом першої інстанції норм процесуального чи неправильного застосування матеріального права, та не доведено існування підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Відповідач вважає, що захищати інтереси держави повинні насамперед суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. У кожному випадку звернення до суду за захистом інтересів держави, прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Крім того, відповідач зазначає, що при зверненні прокурора з позовом в інтересах держави, прокурор зобов`язаний дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідач наголошує, що листом від 21.05.2018 №05/31-59-18 керівник Яворівської місцевої прокуратури Львівської області лише повідомив відповідні органи про звернення до суду від їх імені та вже 25.05.2018 звернувся до Господарського суду Львівської області із відповідною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «КепКо Юкрейн». А тому, на думку відповідача, при зверненні із позовом до суду прокурором не було надано Яворівській міській раді, як самостійному суб`єкту звернення, розумного строку для реагування на відповідний лист, оскільки після чотирьох днів прокурор самостійно звернувся із позовом у справі.

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при перевірці в апеляційному порядку оскаржуваної ухвали спір по суті не вирішується.

24.05.2018 відповідно до відтиску штампу на поштовому конверті, а не 25.05.2018, як встановив місцевий господарський суд, керівник Городоцької місцевої прокуратури Львівської області звернувся до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Яворівської міської ради Львівської області з позовом до відповідача: ТОВ «КепКо Юкрейн» про внесення змін у договір оренди землі від 14.04.2006 укладений між Яворівською міською радою Львівською області та ТзОВ «КепКо Юкрейн» (а.с. 50-51, т. 1).

Правовою підставою для представництва інтересів держави шляхом подання позову прокурор зазначає ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 53 ГПК України.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що невнесення змін до Договору про оренду землі, укладеного 14.04.2006 між Яворівською міською радою Львівської області та ТОВ «КепКо Юкрейн», в частині приведення розміру орендної плати за землю комунальної власності у відповідність до затвердженої нової нормативної грошової оцінки, призводить до втрат місцевого бюджету від неповної сплати орендної плати за землю. При цьому, Яворівською міською радою не вжито усіх можливих та достатніх заходів, спрямованих на захист інтересів держави, в тому числі, шляхом звернення із позовною заявою до суду, щодо приведення договору оренди землі згідно вимог чинного законодавства у відповідність до затвердженої нової нормативної грошової оцінки землі, що свідчить про неналежне здійснення органом місцевого самоврядування захисту інтересів держави, про що направлено позивачу листа від 21.05.2018 № 03/31-59-18 (а.с. 40, т. 1), яким повідомила Яворівську міську раду про те, що Городоцькою місцевою прокуратурою Львівської області, з метою здійснення представництва інтересів держави в особі Яворівської міської ради Львівської області, пред`являтиметься до Господарського суду Львівської області позовна заява про внесення змін до договору оренди землі від 14.04.2006, укладеного між Яворівською міською радою та ТОВ «КепКо Юкрейн».

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно із п.14 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про залишення позову (заяви) без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, які наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини першої статті 1311 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді Закону України "Про прокуратуру".

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

З аналізу вказаної норми випливає наступне:

1) прокуратура повинна звернутись до органу, в інтересах якого вважає за необхідне звернутись до суду, з клопотанням про захист порушених прав даного органу;

2) орган зобов`язаний розглянути звернення і надати свою реакцію: вважати, що права не порушено або повідомити прокуратуру, що орган звернеться самостійно до суду за захистом своїх прав;

3) у випадку ігнорування, орган прокуратури може набути відповідного статусу.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Відповідну позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Водночас відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Зі змісту вищезазначених законодавчих положень вбачається, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. "Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом з тим, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 10.11.2020 у справі № 903/504/16, від 12.11.2020 у справі № 926/14/19).

З матеріалів справи вбачаєтьчся, що звертаючись до Господарського суду Львівської області з позовною заявою, Городоцька місцева прокуратура Львівської області до матеріалів позовної заяви долучає лист від 21.05.2020, яким повідомляє Яворівську міську раду про те, що Городоцькою місцевою прокуратурою Львівської області, з метою здійснення представництва інтересів держави в особі Яворівської міської ради Львівської області, пред`являтиметься до Господарського суду Львівської області позовна заява про внесення змін до договору оренди землі від 14.04.2006, укладеного між Яворівською міською радою та ТОВ «КепКо Юкрейн» (а.с.40, т.1).

Апелянт посилається на те, що Яворівська міська рада була обізнана про їх порушене право з 2013 року, а саме: з часу затвердження нормативно-грошової оцінки землі, однак слід зазначити що судом першої інстанції залишено позов прокурора без розгляду з підстав недотримання порядку передбаченого ст.23 Закону України «Про прокуратуру», зокрема обов`язку обґрунтування підстав для представництва.

Щодо листа від 21.05.2018 за №05/31-59-18, то місцевий господарський суд вірно зауважив, що прокурор не надав доказів його вручення органу місцевого самоврядування, оскільки такий лист датований 21.05.2018, натомість позов прокурором поданий 24.05.2018.

Відтак, суд першої інстанції правильно оцінив наявні в матеріалах справи докази в підтвердження дотримання/недотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", та підставно дійшов висновку про необхідність залишення позову без розгляду з огляду на допущені порушення норм процесуального та недотримання норм матеріального права.

Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України (п. 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 16.09.2020 ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

8. Судові витрати.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 102 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236, 255, 269, 270, 271, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.09.2020 у цій справі без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

4. Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 07.12.2020

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий-суддя О.П. Дубник

Судді О.В.Зварич

О.І.Матущак