РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.10.2020Справа № 910/9175/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІННГАЗ»

до фізичної особи-підприємця Богданової Юлії Олександрівни

про стягнення 73254,22 грн.,

Представники:

від позивача Ковальчук А.С. (ордер)

від відповідача Шуляк Н.О. (ордер)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «ІННГАЗ» до фізичної особи-підприємця Богданової Юлії Олександрівни про стягнення 73254,22 грн., з яких: 67000,00 грн. боргу, 6254,22 грн. відсотки за користування грошовими коштами.

За твердженням позивача, відповідач повинен повернути безпідставно набуті кошти у розмірі 67000,00 грн.

Суд своєю ухвалою від 30.06.2020 відкрив провадження у справі № 910/9175/20, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі, виклавши свої заперечення у поданому суду відзиві. Зокрема, відповідач зазначила, що надала послуги на виконання договору № 3 про надання послуг від 08.07.2019.

Суд своєю ухвалою від 14.09.2020 постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач подав клопотання про витребування у відповідача:

- оригіналів договору № 3 на надання послуг від 08.07.2019, акту надання послуг від 27.09.2019;

- документів, що підтверджують надання позивачем відповідачу замовлень на надання послуг до договору № 3 на надання послуг від 08.07.2019 на суму 67000 грн. та підтвердження їх надання відповідачем у формі звітів, листування чи інших документів, що відображають факт надання та передачі послуг позивачу.

Суд задовольнив це клопотання в частині витребування у відповідача оригіналів договору № 3 на надання послуг від 08.07.2019, акту надання послуг від 27.09.2019, відмовив в іншій частині, про що постановив протокольну ухвалу 12.10.2020.

Відмовляючи в задоволенні, суд виходив з того, що позивач не навів підстав, з яких випливає, що ці докази наявні у відповідача.

Також позивач подав заяву «про збільшення позовних вимог», в якій просить:

- визнати недійсним договір № 3 на надання послуг від 08.07.2019, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «ІННГАЗ» та фізичною особою-підприємцем Богдановою Юлією Олександрівною;

- стягнути з фізичної особи-підприємця Богданової Юлії Олександрівни 73254,22 грн., з яких: 67000,00 грн. боргу, 6254,22 грн. відсотки за користування грошовими коштами.

Оскільки позивач просить одночасно змінити і предмет, і підставу позову, що суперечить частині 3 статті 46 ГПК України, суд не приймає цю заяву до розгляду.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

08 липня 2019 року фізична особа-підприємець Богданова Юлія Олександрівна (виконавець) та товариство з обмеженою відповідальністю «ІННГАЗ», в особі директора Складанної Оксани Валеріївни, що діє на підставі статуту, (замовник) підписали договір № 3 на надання послуг (далі - Договір).

З моменту підписання Договору у замовника та виконавця виникли права та обов`язки за ним.

Відповідно до п. 2.1 Договору виконавець зобов`язується надати такі послуги: підготовка документів на підставі замовлень замовника; набір, редагування та перевірка документів, що надані виконавцю замовником; підготовка та подання документів, листів, запитів тощо в установленому порядку до відповідних органів; підготовка тендерної документації; інформаційне обслуговування по телефону з використанням комп`ютерної техніки; пошук інформації відповідно до тематики замовлення замовника; підбір новин та матеріалів з преси (медійний моніторинг стосовно замовлення послуг замовника); оброблення даних, отриманих шляхом анкетування та опитування громадян з метою з`ясування ряду питань, виявлення цільової аудиторії, що цікавлять замовника; консультування по питанням, що цікавлять замовника.

Виконавець зобов`язався складати та надавати замовнику акти.

У свою чергу замовник зобов`язався своєчасно прийняти та сплачувати роботу виконавця по цьому договору відповідно до його умов (п. 2.2.4 Договору).

Оплати послуг виконавця здійснюється на підставі виставлених рахунків без ПДВ (п. 3.1. Договору).

Строк дії договору до 26.02.2020.

За своєю правовою природою цей договір є договором про надання послуг.

Загальні положення щодо договорів про надання послуг закріплені у главі 63 Цивільного кодексу України (статті 901-907). Відповідно до статті 177 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) послуги розглядаються як окремий вид об`єктів цивільних прав, які відрізняються від інших об`єктів (речей, майнових прав, результатів робіт тощо).

За змістом ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, відповідно до закону, послуга не зводиться до самої дії або діяльності, а розглядається як окреме явище. З огляду на це, для послуг характерним є те, що вони:

- мають нематеріальний характер, а їх результат не набуває уречевлювального вигляду;

- тісно пов`язані з особою виконавця та процесом вчинення ним дій, здійснення діяльності;

- не збігаються із самими діями, здійсненням діяльністю виконавця, а існують як окреме явище.

Для замовника за договором послуга, незважаючи на її нематеріальну сутність, виступає як певне матеріальне благо, заради якого він і вступає у договірні відносини.

Підсумовуючи викладене, послугою є певне нематеріальне благо, яке надається виконавцем і споживається замовником у процесі вчинення певних дій або здійснення певної діяльності.

Замовник (позивач) платіжним дорученням № 1683 від 10.09.2019 перерахував виконавцю 67000,00 грн. з призначенням платежу «плата за надання адміністративних та інформаційних послуг, згідно рах № ЮБ-0013 від 10.09.2019».

27 вересня 2019 року сторони підписали акт надання послуг на суму 67000,00 грн.

Виходячи з того, що дії, які були вичинені відповідачем та оплачені позивачем, є послугами, наданими в рамках виконання Договору, їхня вартість узгоджена сторонами, відсутні правові підстави вважати, що ці кошти набуті відповідачем без достатньої правової підстави.

Згідно з приписами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Ці положення застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Отже, умовою застосування приписів ст. 1212 ЦК України є відсутність між сторонами правової підстави для набуття майна однією особою за рахунок іншої особи.

Водночас, наявність Договору є тією правовою підставою, яка виключає можливість застосування до спірних правовідносин правил ст. 1212 ЦК України. Наявні матеріали свідчать про те, що дії позивача щодо сплати відповідачу 67000,00 стосуються виконання обов`язку про оплату отриманих послуг.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «ІННГАЗ» у позові до фізичної особи-підприємця Богданової Юлії Олександрівни.

Покласти судові витрати на товариство з обмеженою відповідальністю «ІННГАЗ».

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 08.12.2020.

Суддя С. А. Ковтун