ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2020 р. Справа№ 910/11021/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 01.12.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "оператор газорозподільної системи "Сумигаз"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 31.07.2015

у справі №910/11021/15 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Акціонерного товариства "оператор газорозподільної системи

"Сумигаз" (Публічного акціонерного товариства

по газопостачанню та газифікації "Сумигаз")

до Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України" (Публічного акціонерного товариства

"Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України")

про визнання договору укладеним

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - відповідач) про визнання договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (надалі - ЄГТСУ) укладеним на умовах, наведених у прохальній частині позовної заяви.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником складових ЄГТСУ та відповідно до положень ч. 4, 5 ст. 7-1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" зобов`язаний укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію складових газотранспортної системи відповідно до Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (надалі - НКРЕ) від 07.03.2013 №228 "Про затвердження Типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами)".

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись, зокрема, на наступне:

- чинне законодавство України не містить прямої вказівки щодо обов`язку відповідача укладати з позивачем виключно договори на експлуатацію належних відповідачу складових ЄГТС;

- позивач не використовує газопровід у своїй діяльності та не отримує прибутку, пов`язаного з правом власності на цей газопровід. Більш того, витрати відповідача, пов`язані з оплатою на користь позивача за експлуатацією останнім газопроводу за спірним договором, не мають джерел компенсації (погашення), тоді як чинне законодавство передбачає компенсацію саме позивачу витрат на експлуатацію об`єктів ЄГТС;

- строк дії договору між сторонами не узгоджений, а позивачем не надано жодного обґрунтування щодо встановленого у спірному договорі строку його дії;

- вказана у спірному договорі ціна (вартість робіт/послуг) між сторонами не узгоджена, а позивачем не обґрунтована.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 у справі №910/11021/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Судове рішення мотивоване тим, що спірний договір не базується на державному замовленні та не є обов`язковим для укладання в силу прямої норми закону. Підстави для зобов`язання відповідача укласти з позивачем такий договір на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України відсутні.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 у справі №910/11021/15 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судове рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, оскаржуване судове рішення у цій справі, ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції прийняв до уваги лише заперечення відповідача та, відповідно дійшов неправомірного висновку про відсутність підстав для укладення договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України.

На думку скаржника, господарським судом не в повному обсязі досліджені положення Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" з тих підстав, що відповідач є власником складових Єдиної газотранспортної системи України та при цьому не є газотранспортним або газорозподільним підприємством.

Згідно ч.ч. 4, 5 статті 7-1 названого Закону відповідач зобов`язаний укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію складових газотранспортної системи, оскільки єдиним можливим способом належного технічного обслуговування та експлуатації складових ЄГТСУ та забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам на території Сумської області, власником яких є відповідач, є укладення договору на умовах запропонованих постановою НКРЕ від 07.03.2013 №228.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2015 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" передано на розгляд колегії суддів у складі: Ропій Л.М. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді Калатай Н.Ф., Рябуха В.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 апеляційну скаргу позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 у справі №910/11021/15 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд зазначеної апеляційної скарги призначено на 05.10.2015.

07.09.2015 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли доповнення до апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015 розгляд справи відкладено на 02.11.2015.

02.11.2015 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/11021/15.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 зупинено апеляційне провадження у справі №910/11021/15 до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі №826/14779/15.

09.03.2016 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов лист №30/226 від 29.02.2016, в якому зазначено про те, що підстави, які зумовили зупинення апеляційного провадження у даній справі відсутні.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2016 поновлено апеляційне провадження у справі №910/11021/15, розгляд апеляційної скарги призначено на 13.04.2016.

13.04.2016 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надійшли:

- від відповідача заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначено про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача;

- від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/11021/15.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2016 продовжено строк розгляду апеляційної скарги у справі №910/11021/15, зупинено апеляційне провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №826/14779/15.

У зв`язку з припиненням повноважень головуючого судді (судді-доповідача) Ропій Л.М. (звільнення у відставку), протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2016, для розгляду апеляційної скарги у справі №910/11021/15 сформовано новий склад колегії суддів: Чорна Л.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді Яковлєв М.Л., Разіна Т.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2016 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 у справі №910/11021/15 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

На виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 20.09.2018 №475, за актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу №910/11021/15 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 у справі №910/11021/15 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2018 прийнято справу №910/11021/15 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів. Роз`яснено учасникам справи, що апеляційне провадження у справі №910/11021/15 зупинено відповідно до ухвали Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2016.

Окрім того, запропоновано учасникам справи надати Північному апеляційному господарському суду інформацію про набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №826/14779/15.

06.02.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов лист №14/3-822-20 від 05.02.2020, у якому відповідачем повідомлено суд апеляційної інстанції про те, що причини, які зумовили зупинення апеляційного провадження у даній справі відсутні, в додатках якого долучено копію постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 04.09.2019 по справі №826/14779/15.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 поновлено апеляційне провадження у справі №910/11021/15 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 та призначено до розгляду на 31.03.2020.

10.03.2020 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги.

20.03.2020 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно вимог ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, Кабінетом Міністрів України постановою від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (в редакції постанови №215 від 16.03.2020) з 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

З метою недопущення розповсюдження коронавірусу COVID-19 та захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2020 повідомлено учасників справи №910/11021/15, що розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015, призначений на 31.03.2020 - не відбудеться. Про дату і час наступного судового засідання учасники справи будуть повідомлені додатково.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 справу №910/11021/15 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.05.2020.

05.05.2020 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли заперечення на письмові пояснення позивача, у яких останній вважає, що оскаржуване рішення повністю відповідає вимогам законодавства, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

18.05.2020 та 19.05.2020 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від сторін по справі надійшли клопотання про відкладення розгляду справи №910/11021/15, обґрунтовані запровадженням по всій території України карантинних заходів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2020 клопотання Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про відкладення розгляду справи задоволено.

Розгляд справи №910/11021/15 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 відкладено на 11.08.2020.

10.08.2020 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшли:

- від позивача додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких останній зазначає про правову позицію, викладену Верховним судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду по справі №925/916/17;

- від відповідача додаткові уточнені заперечення на апеляційну скаргу.

11.08.2020 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли:

- доповнення до додаткових письмових пояснень;

- клопотання про долучення документів.

У зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2020, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Мартюк А.І., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 прийнято справу №910/11021/15 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів.

У відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 11.08.2020 оголошено протокольно перерву до 15.09.2020.

14.09.2020 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на додаткові уточнені заперечення відповідача.

У зв`язку з перебуванням судді Алданової С.О., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2020, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Мартюк А.І., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 прийнято справу №910/11021/15 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06.10.2020.

02.10.2020 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли уточнені заперечення на додаткові уточнені заперечення відповідача.

05.10.2020 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

06.10.2020 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про заміну сторін у справі №910/11021/15, якою останній просить замінити позивача у справі - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" () на правонаступника - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" () та замінити відповідача у справі - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (код ЄДРПОУ - 20077720) на правонаступника - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (код ЄДРПОУ - 20077720).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволено. Розгляд справи №910/11021/15 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 відкладено на 02.11.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Демидової А.М., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2020, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Мартюк А.І., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 прийнято справу №910/11021/15 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.12.2020.

У судове засідання 01.12.2020 з`явилися представники сторін, які надали пояснення щодо заяви позивача про заміну сторін у справі №910/11021/15, відповідно до яких представник позивача підтримав подану заяву, просив суд її задовольнити. Водночас представник відповідача не заперечував щодо задоволення зазначеної заяви.

Дослідивши матеріали справи, заяву позивача про заміну сторін у справі, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, суд апеляційної інстанції керуючись приписами ч. 1 ст. 52 Господарського процесуального кодексу України вважає за необхідне врахувати вказані зміни найменування сторін у справі №910/11021/15.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку задовольнити заяву позивача про заміну найменування сторін у справі №910/11021/15 та, відповідно замінити:

- позивача у справі - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" () на правонаступника - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" ();

- відповідача у справі - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (код ЄДРПОУ - 20077720) на правонаступника - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (код ЄДРПОУ - 20077720).

У судовому засіданні 01.12.2020 представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позову. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, зазначаючи про те, що оскаржуване судове рішення прийняте з урахуванням всіх обставин справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 01.12.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" є суб`єктом господарювання, основними видами діяльності якого є постачання та розподіл природного газу за регульованим тарифом, які проводяться згідно Статуту товариства та норм чинного законодавства на підставі виданих ліцензій:

- Ліцензія серія АЕ №295554 від 27.03.2015 на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ;

- Ліцензії серія АЕ №295555 від 27.03.2015 на постачання природного, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

Згідно п.2.2. Статуту ПАТ "Сумигаз" як спеціалізоване підприємство газового господарства, на підставі Правил безпеки систем газопостачання України затверджених наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 01.10.1997 №254, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.05.1998р. за №318/2758) здійснює технічне обслуговування і експлуатацію газових мереж, споруд, обладнання і приладів для газопостачання природного і скрапленого газу, виконання ремонтів газопроводів, газових приладів і пристроїв, локалізацію і ліквідацію аварійних ситуацій.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" оператор Єдиної газотранспортної системи України (далі - оператор) - газотранспортне підприємство, на яке рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в нафтогазовому комплексі, покладено функції оперативно-диспетчерського управління з видобутку, транспортування, зберігання та розподілу природного газу з метою забезпечення безперебійного та безаварійного газопостачання споживачів України;

Функції оператора Єдиної газотранспортної системи України закріплюються за суб`єктом господарювання, засновником та власником якого може бути виключно держава, у тому числі через Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", або (у разі створення спільного підприємства) держава, у тому числі через Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (володіння не менше 51 відсотком корпоративних прав).

Таким чином, відповідно до названого закону, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є оператором Єдиної газотранспортної системи України.

На замовлення та за кошти відповідача збудований підвідний газопровід до Свято-Троїцького монастиря Охтирського району Сумської області, який входить до складу ЄГТСУ.

Листом від 11.12.2013 №30/1772 позивач звернувся до відповідача, в якому зазначив, що станом на 01.11.2013 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відсутні дозволені законом договірні відносини, що врегульовують використання газорозподільних мереж, власником яких є відповідач, у зв`язку з чим просив останнього підписати договір на експлуатацію складових ЄГТСУ та один примірник повернути позивачу, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку №8712 від 11.12.2013. Вказаний лист відповідач залишив без відповіді.

Листом від 29.05.2014 №04/315 позивач повторно звернувся до відповідача з проханням підписати договір на експлуатацію складових ЄГТСУ та один примірник договору повернути позивачу, у відповідь на який відповідач повідомив, що компанія не має підстав приводити договірні відносини у відповідність до постанов НКРЕ від 07.03.2013 №226, №227, №228.

Листами від 25.06.2014 №04/867, від 30.09.2014 №30/519 та 18.02.2015 №30/242 позивач повідомляв, що з 01.01.2013 вступив в дію Закон України "Про засади функціонування ринку природного газу", згідно якого експлуатація газорозподільних мереж, які є складовими Єдиної газотранспортної системи України, здійснюються виключно газорозподільними підприємствами, а тому просив відповідача оформити направлений раніше договір експлуатації складових ЄГТСУ та додаткові угоди до договорів оренди, підписати, скріпити печатками та по одному примірнику кожного договору, додаткової угоди повернути на адресу позивача.

Звертаючись за захистом своїх порушених прав до господарського суду першої інстанції, позивач послався на неправомірну відмову відповідача від укладення договору про експлуатацію складових ЄГТСУ (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами).

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом позову у даній справі є матеріально-правові вимоги АТ "Сумигаз" до ПАТ НАК "Нафтогаз України" про визнання укладеним з 12.05.2013 між АТ "Сумигаз" та АТ "НАК "Нафтогаз України" договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України у редакції АТ "Сумигаз".

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку природного газу визначені Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу" (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" від 08.07.2010 №2467-VI (в редакції чинній на момент звернення позивача з позовом до суду першої інстанції), (надалі - Закон №2467) власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов`язані забезпечити надійну та безпечну експлуатацію Єдиної газотранспортної системи згідно з вимогами законодавства та правилами технічної експлуатації. У разі невиконання зазначених вимог власники складових ЄГТСУ зобов`язані передати належні їм складові ЄГТСУ у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству чи укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про трубопровідний транспорт" (надалі - Закон №192) відчуження основних фондів, акцій та часток у статутному капіталі державних підприємств, що провадять діяльність з транспортування магістральними трубопроводами і зберігання у підземних газосховищах, а також підприємств, установ, організацій, утворених внаслідок їх реорганізації, передача їх з балансу на баланс, у концесію, оренду, лізинг, заставу, управління, до статутного фонду інших юридичних осіб, вчинення інших правочинів, що можуть призвести до відчуження основних фондів, акцій та часток у статутному капіталі цих підприємств, а також основних фондів та акцій НАК "Нафтогаз України", дочірніх та заснованих нею підприємств, забороняється.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону №192, нормативні акти, що визначають правила проектування, будівництва, експлуатації, капітального ремонту та реконструкції об`єктів трубопровідного транспорту, організацію безпеки та охорони праці під час їх будівництва та експлуатації, пожежної, екологічної безпеки та санітарні норми, є обов`язковими для підприємств, установ, організацій та громадян.

Враховуючи наведені приписи закону, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що в силу законодавчо встановленої заборони (ч. 6 ст. 1 Закону №192), АТ "НАК "Нафтогаз України" заборонено передавати основні фонди на баланс інших підприємств та вчиняти правочини спрямовані на відчуження основних фондів, укладення договорів користування і господарського відання, які передбачають зміну балансоутримувача, або, договору купівлі-продажу, але, при цьому, в рамках частини четвертої статті 7 Закону №2467 власники складових ЄГТСУ зобов`язані укласти з газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових, і це є єдиним видом договору, який може укласти АТ "НАК "Нафтогаз України", оскільки, він не передбачає відчуження основних фондів чи передавання на баланс іншому підприємству.

Державне регулювання діяльності суб`єктів ринку природного газу, в тому числі суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, які діють на суміжних ринках, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №2467, чинного на час виникнення спірних правовідносин, здійснюється Кабінетом Міністрів України, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, та центральними органами виконавчої влади в межах їх повноважень.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону №2467, до повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, належить, зокрема: затвердження типових договорів на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами).

Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики визначено, що рішення, прийняті НКРЕ, оформлюються постановами і розпорядженнями. Рішення НКРЕ, прийняті у межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій.

Постановою НКРЕ від 07.03.2013 №228, чинною на момент виникнення спірних правовідносин, затверджено Типовий договір на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), (надалі - Постанова №228).

Пунктом 2 Постанови №228 зобов`язано власників складових Єдиної газотранспортної системи України та газотранспортні і газорозподільні підприємства привести свої договірні відносини у відповідність до вимог Типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), затвердженого цією постановою, у місячний строк з дня набрання нею чинності.

Частина 1 статті 639 Цивільного кодексу України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, тільки у тому випадку, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Враховуючи, що Постановою №228 встановлено вимоги до договору на експлуатацію складових газорозподільної, то договір має бути укладено саме у відповідності до постанови НКРЕ. Імперативне нормативне регулювання відносин на всіх етапах функціонування (будівництва, експлуатації, реконструкції тощо) трубопровідного транспорту, має на меті встановлення гарантій безпеки життя та здоров`я населення, забезпечення охорони навколишнього природного середовища від можливого негативного впливу під час експлуатації об`єктів цього виду транспорту.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, договір на експлуатацію складових газорозподільної системи щодо ділянки газопроводу до Свято-Троїцького монастиря Охтирського району Сумської області - є договором, який укладається на підставі правового акта органу державної влади, а саме: Постанови НКРЕ №228 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), що є обов`язковою для сторін договору, а отже, зміст цього договору має відповідати цьому акту, і не може бути змінений на розсуд сторін.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що обов`язковість для учасників спору укладення договору на експлуатацію складових ГРС у формі, встановленій Постановою НКРЕ №228, визначено і приписами ч. 3, ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 648 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 3 Закону України "Про трубопровідний транспорт", а не в силу того, що відповідний договір є типовим.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 1 ст. 12 Цивільного кодексу України визначено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами частин другої-четвертої статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що укладання господарського договору є обов`язковим для сторін, зокрема, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання, органів державної влади чи органів місцевого самоврядування. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 9 Закону України "Про трубопровідний транспорт" визначено імперативну вимогу про те, що взаємовідносини суб`єктів, яким передано в управління об`єкти трубопровідного транспорту, що проходять в одному технічному коридорі або перетинаються, здійснюються на основі договорів; підприємства, установи та організації, що експлуатують трубопроводи, які підпорядковані різним відомствам, але розташовані в одному технічному коридорі, повинні узгодити умови їх експлуатації.

Тобто, законодавцем передбачено вимогу щодо обов`язковості укладення договору при будь-яких різновидах експлуатації об`єктів трубопровідного транспорту.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про трубопровідний транспорт", систему трубопровідного транспорту становлять як магістральні трубопроводи, так і промисловий трубопровідний транспорт, до якого належать газопроводи високого тиску та підвідні газопроводи.

Предметом врегулювання правовідносин за договором, який позивач просить укласти в судовому порядку, є право на експлуатацію об`єкту газорозподільної системи "Підвідний газопровід", газопровід до Свято-Троїцького монастиря Охтирського району Сумської області.

В свою чергу, аналіз частин шостої-восьмої статті 7 Закону України "Про трубопровідний транспорт" дозволяє зробити висновок про те, що законодавцем обмежено свободу укладення договорів щодо належного відповідачу майна, заборонено відчуження основних фондів відповідача та передачу їх з балансу на баланс, крім випадків такої передачі бюджетній установі, державному підприємству або акціонерному товариству, 100% акцій якого перебуває у державній власності України чи створення державних підприємств або акціонерних товариств, 100% акцій та часток яких перебуває у державній власності України, а також заборонено продаж основних фондів відповідача, його дочірніх та заснованих ним підприємств, що не використовуються в процесі провадження діяльності з транспортування магістральними трубопроводами і зберігання у підземних газосховищах, без погодження з Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене, обов`язковим укладенням договору між відповідачем, як власником газопроводів, та позивачем, як оператором газорозподільних систем, відповідно до переліку, визначеного пунктом 2 розділу III "Основні правила технічної експлуатації газорозподільної системи" Кодексу газорозподільної мережі, є договір експлуатації газорозподільної системи, що також відповідає вимогам частин четвертої-п`ятої статті 9 Закону України "Про трубопровідний транспорт", які містять імперативну вимогу про укладення договорів експлуатації між суб`єктами, що використовують трубопровідний транспорт в одному технічному коридорі або перетинаються.

Тобто у даній справі заявлена позовна вимога про укладення договору, який є обов`язковим до укладення в силу спеціальних нормативних вимог статті 9 Закону України "Про трубопровідний транспорт" та в подальшому передбачено відповідно до пункту 2 розділу II "Основні правила технічної експлуатації газорозподільної системи" Кодексу ГPC.

З огляду на викладене, твердження відповідача про те, що чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство не містило прямої вказівки щодо обов`язку відповідача укласти з позивачем виключно договір на експлуатацію складових ЄГТСУ є безпідставним.

Аналогічного правового висновку дійшла об`єднана палата суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №925/916/17.

Доводи відповідача про те, що при вирішенні спору не підлягають застосуванню висновки, викладені в постанові об`єднаної палати суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі №925/916/17 - судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані з огляду на наступне.

Так, у наведеній справі №925/916/17 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заявило вимоги до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" з позовом про визнання укладеним договору на експлуатацію газорозподільної системи та її об`єктів на запропонованих позивачем, як власником об`єктів газорозподільних систем, умовах, викладених у прохальній частині позовної заяви.

Верховний суд у постанові об`єднаної палати суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі №925/916/17 сформував наступний правовий висновок:

- Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", утворена Кабінетом Міністрів України відповідно до Постанови КМУ №747 від 25.05.1998 "Про утворення Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" шляхом передачі до статутного фонду Компанії 100 відсотків акцій державних акціонерних товариств, які утворюються на базі державних підприємств та державного майна, яке використовується для забезпечення її господарської діяльності, акції якої не підлягають приватизації, та яка в цілому заборонена як юридична особа до приватизації відповідно до частини 5 статті 7 Закону України "Про трубопровідний транспорт", є суб`єктом господарювання державного сектору економіки відповідно до статей 141, 145, Господарського кодексу України, а її майновий комплекс складається з державного майна, що передано Компанії на правах користування та обмеженого оперативного управління, а також власного майна, що складається з активів, набутих Компанією в ході господарської діяльності;

- відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Кодексу ГРС, затвердженого Постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 компетентний державний орган передбачив обов`язок укладення оператором ГРС одного з чотирьох договорів з власниками газової мережі: договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ, або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу). Договори експлуатації, господарського відання та користування укладаються за формами, визначеними у Додатках 3-5 цього Кодексу (крім газових мереж, що є державним майном). Таке нормативне регулювання, застосоване з частинами 4-5 статті 9 Закону України "Про трубопровідний транспорт", дозволяє захист стороною своїх прав та інтересів у судовому порядку шляхом заявлення вимог про укладення договору згідно з приписами статей 179, 181 Господарського кодексу України;

- свобода сторін даного спору в укладенні інших видів договорів щодо використання трубопроводів особами приватного права обмежена спеціальним законодавством з метою забезпечення суспільного інтересу, яке переважає у застосуванні над загальними нормами цивільного права про свободу договору (статті 6, 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції при вирішенні спору у справі №910/11021/15 в силу приписів ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України враховує, що нормативне регулювання, застосоване з частинами 4-5 статті 9 Закону України "Про трубопровідний транспорт", дозволяє захист стороною своїх прав та інтересів у судовому порядку шляхом заявлення вимог про укладення договору згідно з приписами статей 179, 181 Господарського кодексу України, а свобода сторін даного спору в укладенні інших видів договорів щодо використання трубопроводів особами приватного права обмежена спеціальним законодавством з метою забезпечення суспільного інтересу, яке переважає у застосуванні над загальними нормами цивільного права про свободу договору (статті 6, 627 Цивільного кодексу України).

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що суспільним інтересом в контексті спірних правовідносин сторін, є необхідність забезпечення Свято-Троїцького монастиря Охтирського району Сумської області природним газом, що також узгоджується з приписами статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у даному випадку втручання держави у майнові права відповідача щодо володіння належним йому об`єктом (газопроводу) є виправданим, оскільки таке втручання здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який включає інтерес як держави, так і окремого регіону в особі відповідної територіальної громади з метою забезпечення позивачем сфери людської діяльності. Наявність проблеми, яка полягає у тому, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є власником складових ЄГТСУ та при цьому не є газотранспортним або газорозподільним підприємством, а таким підприємством є позивач, який не має у своєму володінні відповідного засобу щодо забезпечення відповідної територіальної громади такої важливої сфери людської діяльності, як природний газ, і становить в контексті спірних правовідносин сторін суспільний інтерес, вирішення якого вимагає вжиття обумовлених законом заходів, зокрема згідно з Законом України "Про трубопровідний транспорт".

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що укладення між сторонами спору договору надасть можливість досягти справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. У даному випадку, справедливою рівновагою є отримання відповідачем вартості експлуатації позивачем газопроводу.

Водночас, суд апеляційної інстанції враховує, що запропонована позивачем редакція договору не суперечить вимогам закону, а його умови відповідають як умовам Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 07.03.2013 №228 "Про затвердження Типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами)" (який був чинний на момент звернення з відповідним позовом), так і умовам типового договору, який міститься в додатку №3 до Кодексу ГРМ, який набрав чинності з 27.11.2015.

Крім того, сторони спору не позбавлені реалізувати свої права щодо зміни умов договору в установленому законом порядку згідно встановленої законом процедури.

Також, доводи відповідача про те, що запропонований позивачем договір не може бути укладеним між сторонами на умовах законодавства, яке втратило чинність, - судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані, з огляду на наступне.

Положення ч. 2-4 ст. 179 Господарського кодексу України діють і на даний час.

Також, чинними є положення ч. 4, 5 ст. 9 Закону України "Про трубопровідний транспорт".

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з моменту виникнення спірних відносин, законодавство, яке регулює спірні правовідносини змінилось лише частково, але принцип регулювання спірних відносин залишився незмінним.

Так, Закон України "Про засади функціонування ринку природного газу" №2467-VI від 08.07.2010 діяв до 01.10.2015, тобто до набрання чинності Законом України "Про ринок природного газу" №329-VIII від 09.04.2015, який набрав чинності саме з 01.10.2015.

Після набрання чинності Закону України "Про ринок природного газу" №329-VIII від 09.04.2015, тобто з 01.10.2015, обов`язковість експлуатації газорозподільних мереж саме Оператором ГРМ - залишилась.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про ринок природного газу", розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу; газорозподільна система - технологічний комплекс, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам.

Відповідно до ст. 41 Регулятор (НКРЕКП) затверджує Кодекс газорозподільних систем.

Названий кодекс було затверджено як підзаконний нормативний акт, постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення:

1) надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості;

2) комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу;

3) доступу замовників до газорозподільної системи для приєднання до неї їх об`єктів будівництва або існуючих об`єктів (умови технічного доступу);

4) доступу суб`єктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу);

5) механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб`єктами ринку природного газу.

Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу II Кодексу ГРМ, газорозподільна система є технологічним комплексом, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам, тиск якого не може перевищувати 1,2 МПа. Газові мережі, тиск яких менше 1,2 МПа та через які природний газ передається споживачам, є газорозподільною системою незалежно від їх власності та підпорядкування.

До складу газорозподільної системи (надалі - ГРМ) входять споруди і пристрої на газопроводах від місця надходження природного газу в ГРМ до пунктів призначення (об`єктів споживачів або суміжних Операторів ГРМ), зокрема, ГРМ включають: газопроводи, зокрема підземні та/або надземні, високого, середнього та низького тиску; обладнання для зниження тиску і підтримання його на заданому рівні, зокрема ГРП та ШРП; установки електрохімічного захисту від корозії; лінії технологічного зв`язку, споруди, обладнання автоматизованих систем контролю та управління технологічними процесами і установок електрохімічного захисту тощо.

Відповідно до п. 1 п. 1 Розділу III Кодексу ГРМ, експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ. Власники газової мережі, яка згідно з розділом ІІ цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ, до мереж якого підключені належні власникам газорозподільні системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобов`язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ, або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному Оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу).

Таким чином, законодавцем збережено принцип, за яким експлуатацію газорозподільних мереж здійснює виключно Оператор ГРМ.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, норми Кодексу ГРМ, який набрав чинності з 27.11.2015, в частині застосування до спірних правовідносин нормативного регулювання згідно з частинами 4-5 статті 9 Закону України "Про трубопровідний транспорт", статтями179, 181 Господарського кодексу України.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.3. розділу III Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 №285 (чинних на момент розгляду справи), власник (балансоутримувач та/або орендар (наймач)) повинен забезпечити утримання систем газопостачання відповідно до вимог чинного законодавства України. Власник (балансоутримувач та/або орендар (наймач)) відповідає за технічний стан і безпечне користування газопроводами.

Згідно з п. 1.4. глави І розділу V Правил безпеки систем газопостачання технічний стан газопроводів (підземних, надземних, наземних та ввідних) і споруд на них повинен систематично контролюватись власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) шляхом проведення комплексного технічного огляду (обходу) трас газопроводів, технічного обстеження, в тому числі КПО, вимірювання захисних потенціалів і перевірки ефективності роботи засобів EXЗ.

Враховуючи наведене, Правилами безпеки систем газопостачання обов`язок забезпечити належний технічний стан газопроводів, їх безпечну експлуатацію покладається на власника (балансоутримувача та/або орендаря (наймача)).

Як підтверджується наявними матеріалами справи, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" не є власником відповідного газопроводу, за рахунок якого є можливим транспортування газу з метою забезпечення Свято-Троїцького монастиря Охтирського району Сумської області природним газом, як не може бути й балансоутримувачем, орендарем, наймачем вказаного газопроводу в силу заборони, встановленої ч. 6 ст. 7 Закону України "Про трубопровідний транспорт".

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що систематично контролювати технічний стан газопроводу шляхом проведення технічного обстеження газопроводу та здійснення інших заходів, передбачених Правилами безпеки системи газопостачання зобов`язаний відповідач, як власник газопроводу, але АТ "НАК "Нафтогаз України" не має можливості самостійно забезпечити належний технічний стан газопроводу, оскільки не має ні ліцензії, ні відповідних служб, а тому зобов`язане передати такі складові газорозподільному підприємству способом, обумовленим законодавством.

В силу законодавчо встановленої заборони (ст. 7 Закону №192) АТ "НАК "Нафтогаз України" передавати основні засоби на баланс інших підприємств, укладати будь-які договори відчуження (купівлі-продажу, дарування) та договори користування і господарського відання є неможливим, оскільки передбачають заміну балансоутримувача, а зобов`язання укласти договір на експлуатацію складових газорозподільної системи у редакції позивача та відповідно до Типового договору, затвердженого постановою НКРЕ від 07.03.2013, не є обмеженням права суб`єктів господарювання на вільний вибір форми та змісту договору, а є виконанням вищенаведених вимог закону (зокрема, відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 9 Закону України "Про трубопровідний транспорт").

Приписами частин другої-четвертої статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що укладання господарського договору є обов`язковим для сторін, зокрема, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання, органів державної влади чи органів місцевого самоврядування. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

При цьому, суд апеляційної інстанції встановив, що запропонована позивачем редакція договору, яку він просив визнати укладеною в судовому порядку щодо врегулювання правовідносин у спірний період, відповідає Типовому договору, затвердженому постановою НКРЕ від 07.03.2013, зокрема щодо предмету договору, вартості послуг (робіт) та порядку розрахунків, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, строк дії.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в контексті спірних правовідносин у заявлений позивачем період, відповідач був і залишається власником складових ЄГТСУ та відповідно до положень ч. 4, 5 ст. 7-1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" зобов`язаний укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію складових газотранспортної системи відповідно до Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 07.03.2013 №228 "Про затвердження Типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами)", і запропонована позивачем відповідачу редакція договору відповідає встановленим умовам Типового договору, а тому відповідний договір підлягає укладенню в судовому порядку, у зв`язку з чим вимоги позивача є законними, обґрунтованими, доведені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами в силу приписів ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене вище, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку з чим на підставі п. 1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 у справі №910/11021/15 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Аналогічна позиція викладена в постанові Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2020 у справі №910/12181/15, з якою погодився Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду та ухвалою від 23.06.2020 закрив касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином: судовий збір за подачу позову покладається на відповідача, за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача на користь скаржника.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "оператор газорозподільної системи "Сумигаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 у справі №910/11021/15 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 у справі №910/11021/15 скасувати, прийняте нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

3. Визнати укладеним з 12.05.2013 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" (40021, м. Суми, вул. Лебединська, 13, ) та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) договір на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України у наступній редакції:

ДОГОВІР №_________

на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами)

м. Суми ___________р.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Замовник) в особі , що діє на підставі

, з однієї сторони, і

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Сумигаз", (далі - Виконавець), в особі першого заступника голови правління - головного інженера Деменка О.В., що діє на підставі довіреності №30/209 від 30.12.2014, з другої сторони (далі - Сторони), керуючись Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу" та іншими нормативно-правовими актами, уклали цей договір (далі - Договір) про таке:

І. Предмет Договору

1.1. За цим Договором Замовник передає Виконавцю в експлуатацію складові Єдиної газотранспортної системи, які безпосередньо приєднані до газових мереж Виконавця, який є газорозподільним підприємством, та використовуються для забезпечення розподілу природного газу (Договір укладається з газорозподільним підприємством), або які призначені для транзитного, міждержавного, міжрегіонального транспортуванняприродного газу (Договір укладається з газотранспортним підприємством).

1.2. Під складовими Єдиної газотранспортної системи розуміється об`єкт газопостачання, наданий Замовником для експлуатації Виконавцем, що перебуває у власності Замовника, вказаний Сторонами в додатку 1 до цього Договору (далі - об`єкт).

1.3. Надання послуг з експлуатації об`єкта включає здійснення Виконавцем комплексу технічних заходів, необхідних для забезпечення розподілу (транспортування) природного газу, виконання робіт з технічного обслуговування, огляду, обстеження та поточного ремонту, в строки та порядку, що передбачені цим Договором та чинними нормативно-правовими актами (далі - послуги (роботи)).

1.4. Перелік послуг (робіт) з експлуатації об`єкта газопостачання, що надаються Виконавцем (додаток 2), у якому вказується, зокрема, графік виконання та вартість таких послуг (робіт), є невід`ємною частиною цього Договору.

1.5. Надання послуг (робіт) здійснюється за умови наявності у Замовника документів, що підтверджують право власності на об`єкт, а також:

- виконавчо-технічної документації на об`єкт згідно з вимогами нормативно-правових актів та нормативних документів;

- акта розмежування меж балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності Сторін;

- відповідності об`єктів газопостачання правилам технічної експлуатації і вимогам Правил безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 01 жовтня 1997 року № 254, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15 травня 1998 року за № 318/2758 (далі - Правила безпеки).

II. Вартість послуг (робіт) та порядок розрахунків

2.1. Вартість послуг (робіт) визначається Сторонами відповідно до переліку послуг (робіт) з експлуатації об`єкта газопостачання, що надаються Виконавцем Замовнику, та становить на один календарний рік 4861, 71 грн (чотири тисячі вісімсот шістдесят одна грн 71 коп.), крім того, податок на додану вартість (20%) 972, 34 грн. Вартість послуг (робіт) є динамічною та може коригуватись залежно від зміни цін, обсягів послуг (робіт), інфляційних процесів, нових нормативних актів, які діють на момент надання послуг (виконання робіт).

2.2. Замовник сплачує Виконавцю вартість послуг (робіт) з експлуатації об`єкта Замовника, визначену в пункті 2.1 цього розділу, на поточний рахунок Виконавця з урахуванням податку на додану вартість в такому порядку: Замовник сплачує щоквартально рівними частинами вартість послуг в розмірі визначеному п. 2.1 на підставі виставлених рахунків. Оплата проводиться протягом п`яти банківських днів з дати видачі рахунку.

2.3. У разі необхідності проведення капітального ремонту об`єкта чи його частини Виконавець надсилає Замовнику повідомлення. Замовник повинен протягом 10 робочих днів з дати отримання повідомлення повідомити Виконавця про спосіб проведення капітального ремонту (Виконавцем чи із залученням спеціалізованих організацій), або про відмову від його проведення.

2.4. Фактичні обсяги наданих послуг (робіт) оформлюються щокварталу актом наданих послуг (робіт), який складається та подається Виконавцем на розгляд Замовника у двох примірниках. Замовник зобов`язується протягом 10 днів від дати передачі актів наданих послуг (робіт) підписати їх та повернути один примірник кожного акта Виконавцю або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання такого акта. У випадку неповернення Замовником акта наданих послуг (робіт) та ненадання обґрунтованих заперечень щодо нього у визначений строк, цей акт вважається погодженим Замовником в редакції Виконавця.

2.5. Остаточний розрахунок за послуги (роботи), визначені пунктом 2.3 цього розділу, а також за надання додаткових послуг (робіт) Власнику, пов`язаних з експлуатацією об`єкта здійснюється не пізніше п`яти календарних днів після підписання акта наданих послуг (робіт) на підставі рахунка Виконавця.

III. Права Сторін

3.1. Виконавець має право:

3.1.1. Експлуатувати об`єкт, використовуючи його для провадження своєї господарської діяльності з розподілу (транспортування) природного газу, та здійснювати технічне обслуговування об`єкта.

3.1.2. За погодженням із Замовником укласти договір страхування об`єкта на користь Замовника за рахунок Замовника.

3.2. Замовник має право:

3.2.1. Контролювати своєчасність та якість надання послуг (робіт) за цим Договором.

3.2.2. Вимагати від Виконавця надання обґрунтування застосованих цін на послуги (роботи).

3.2.3. За письмовим запитом щокварталу отримувати від Виконавця інформацію про технічний стан об`єкта, умови його експлуатації.

3.2.4. Вимагати від Виконавця належної експлуатації об`єкта, дотримання вимог нормативних документів та нормативно-правових актів щодо ведення необхідної документації, журналів, відомостей тощо.

3.2.5. За попереднім письмовим погодженням з Виконавцем залучати до виконання поточного та/або капітального ремонту об`єкта спеціалізовані організації.

IV. Обов`язки Сторін

4.1. Виконавець зобов`язується:

4.1.1. Якісно надавати послуги (роботи), визначені цим Договором, гарантувати безпечні умови експлуатації об`єктів газопостачання за умови додержання Замовником Правил безпеки.

4.1.2. Додержуватись строків виконання послуг (робіт) згідно з узгодженим Сторонами графіком.

4.1.3. Надавати Замовнику на його прохання необхідну інформацію про хід надання послуг (робіт).

4.1.4. При наданні послуг (робіт) дотримуватись Правил безпеки, державних будівельних норм та правил, інших нормативних документів та нормативно-правових актів щодо порядку, строків та якості виконання робіт, порядку їх оформлення.

4.1.5. У разі зміни ринкової ціни на певні види послуг (робіт), необхідних для надання Замовнику передбачених цим Договором послуг, повідомляти Замовника про такі зміни одночасно з пропозицією щодо зміни вартості послуг (робіт) з експлуатації об`єкта газопостачання, що надаються Виконавцем.

4.1.6. Приєднувати до об`єкта газопроводи третіх осіб виключно за погодженням із Замовником.

4.2. Замовник зобов`язується:

4.2.1. Надати Виконавцю документи, що підтверджують право власності Замовника на об`єкт, виконавчо-технічну документацію на об`єкт, акт розмежування меж балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності Сторін, документи про відповідність газоспоживаючого обладнання правилам технічної експлуатації і вимогам Правил безпеки.

4.2.2. Своєчасно оформити акти виконаних послуг (робіт) та розраховуватись з Виконавцем.

4.2.3. Забезпечити проведення капітального ремонту об`єкта власними силами або відшкодувати витрати на його проведення Виконавцем.

4.2.4. Брати участь у розслідуванні нещасних випадків та аварій, що стались на об`єкті, чи у зв`язку з його використанням.

V. Відповідальність Сторін

5.1. За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

5.2. За несвоєчасну оплату послуг (робіт) Виконавця Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня, за кожен день прострочення.

VI. Строк дії Договору

6.1. Цей Договір є укладеним і набирає чинності з 12.05.2013 року та діє до 31.12.2019 року.

Якщо протягом 1 місяця до закінчення строку дії цього Договору жодна із Сторін не заявляє про припинення його дії, цей Договір вважається укладеним на такий самий новий строк та на тих самих умовах.

6.2. Одностороння зміна чи розірвання цього Договору не допускається, крім випадку, передбаченого підпунктом "б" пункту 6.3 цього розділу. Розірвання цього Договору у випадках, не передбачених пунктом 6.3 цього розділу, здійснюється в судовому порядку на вимогу однієї із Сторін.

6.3. Цей Договір може бути достроково розірваний:

а) за взаємною згодою Сторін;

б) у випадку припинення Виконавця.

VII. Прикінцеві положення

7.1. Цей Договір укладений у двох примірниках, кожний з яких має однакову юридичну силу, один з яких зберігається у Замовника, другий - у Виконавця.

7.2. Усі зміни та доповнення до цього Договору оформляються додатковими угодами до цього Договору.

7.3. Додаткові угоди, додатки до цього Договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу, якщо вони укладені з дотриманням вимог законодавства та підписані уповноваженими представниками Сторін.

7.4. Сторони зобов`язуються вчасно повідомляти одна одну про зміни свого місцезнаходження (місця проживання), банківських реквізитів, номерів телефонів, факсів, установчих документів, а також про шляхом направлення листа.

VIII. Місцезнаходження та банківські реквізити Сторін

Виконавець Замовник

ПАТ "Сумигаз" ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"

Адреса: 40021, м. Суми, вул. Лебединська, б.13, Адреса: 01001, м. Київ,

Р/р НОМЕР_1 в АБ "КЛІРІНГОВИЙ вул. Б. Хмельницького, 6

ДІМ" МФО 300647, Р/р НОМЕР_2

, у ПАТ Промінвестбанк м. Києва

Індивідуальний №96 МФО 300012

Свідоцтво платника податків №100294237

Тел/факс 659-900

М.П. М.П.

/ / / /

(посада, підпис) (ініціали, прізвище) (посада, підпис) (ініціали, прізвище)

Додаток №1

до Договору на експлуатацію складових

Єдиної газотранспортної системи України

№ від р.

ІНФОРМАЦІЯ

про об`єкт газопостачання, наданий Замовником

для експлуатації Виконавцем

№ Найменування об`єкта Місцезнаходження, протяжність (км) Інвентарний номер Первісна вартість, грн. Залишкова вартість, грн.
Підвідний газопровід до Свято-Троїцького монастиря Охтирського району Сумської областіс. Чернеччина Охтирського району Сумської області L=0, 8195 -

Цей додаток є невід`ємною частиною Договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України від _______________ №__________

ПІДПИСИ СТОРІН:

Виконавець: Замовник:

.

М.П. М.П.

Додаток №2

до Договору на експлуатацію складових

Єдиної газотранспортної системи України

№ від р.

ПЕРЕЛІК

послуг (робіт) з експлуатації об`єкта газопостачання " Підвідний газопровід до Свято-Троїцького монастиря Охтирського району Сумської області", що надає Виконавець

Замовнику на один календарний рік

№Назва послуг (робіт)Строк виконанняВартість, без ПДВ, грн.пдв, (20%) грн.
дата початкудата закінчення
1.Технічний огляд ШРПне рідше 1 разу на 7 днів3033, 16606, 63
2.Регулювання обладнання ШРП і перевірка параметрів спрацювання ЗСК і ЗЗКне рідше 1 разу на 3 місяці542, 49108, 50
3.Технічне обслуговування ШРПне рідше 1 разу на 12 місяців984, 17196, 83
4.Технічний огляд газопроводу усіх тисків у незабудованій частині населенного пунктуне рідше 1 разу на 2 тижні184, 39 36, 88
5.Технічне обслуговування вимикаючих пристроївщорічно117, 5023, 50
ВСЬОГО4861, 71972, 34
ВСЬОГО з ПДВ, грн.5834, 05
Примітка: вартість матеріалів, запасних частин та інших витрат, використаних при ремонті та виконанні робіт визначається по факту.

Цей додаток є невід`ємною частиною Договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України від ______________ №___________.

ПІДПИСИ СТОРІН:

Виконавець: Замовник:

.

М.П. М.П.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ) на користь Акціонерного товариства "оператор газорозподільної системи "Сумигаз" (40021, м. Суми, вул. Лебединська, 13, ) 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн 00 коп. судового збору за звернення з позовом, 609 (шістсот дев`ять) грн. 00 коп. судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

9. Матеріали справи №910/11021/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 10.12.2020.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк