ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.12.2020 Справа № 905/1683/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Лабуня С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державної екологічної інспекції у Донецькій області, м.Костянтинівка, Донецька область

до відповідача: Комунального унітарного підприємства Мирком Миронівської селищної ради, смт.Миронівський, Бахмутський район, Донецька область

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Донецької обласної державної адміністрації, м.Краматорськ, Донецька область та Миронівської селищної ради, смт.Миронівський, Бахмутський район, Донецька область

про стягнення збитків в сумі 567498,45грн.

за участю представників:

від позивача: Моненко О.В., довіреність б/н від 27.12.2019; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2834 від 27.02.2020

від відповідача: не з`явився

від третіх осіб: не з`явилися

Суть справи:

Позивач, Державна екологічна інспекція у Донецькій області, м.Костянтинівка, Донецька область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Комунального унітарного підприємства Мирком Миронівської селищної ради, смт.Миронівський, Бахмутський район, Донецька область про стягнення збитків в загальній сумі 567498,45грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Інспекцією була проведена позапланова перевірка дотримання Комунальним унітарним підприємством Мирком Миронівської селищної ради, смт.Миронівський, Бахмутський район, Донецька область вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а саме статті 68 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища. В результаті цієї перевірки були встановлені порушення природоохоронного законодавства відповідачем та розраховано розмір збитків за забір підземних вод без дозволу на користування ділянкою надр (підземних вод).

Ухвалою від 23.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

20.10.2020 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання б/н від 19.11.2020 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою від 04.11.2020 залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Донецьку обласну державну адміністрацію та Миронівську селищну раду; підготовче засідання відкладено на 17.11.2020.

17.11.2020 представником позивача до суду надано клопотання про долучення доказів.

Ухвалою за результатами підготовчого засідання 17.11.2020 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні 08.12.2020.

Після підготовчого засідання 17.11.2020 до суду надійшли: клопотання відповідача №701 від 30.10.2020 про перенесення судового засідання.

Вказане клопотання відповідача від 30.10.2020 про перенесення судового засідання судом не розглядається оскільки воно надійшло вже після проведення засідання суду 17.11.2020.

У судове засідання 08.12.2020 з`явився представник позивача, який підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не з`явилися; про місце, час та дату засідання суду з розгляду справи по суті сторони були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий, про причини не надання відзиву на позовну заяву суд не повідомлено.

При цьому, явка представників сторін у судове засідання, призначене на 08.12.2020, судом обов`язковою не визнавалась. Разом з тим про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути справу по суті, суду не повідомлялося.

Відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на наведене, беручи до уваги, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності представників сторін, які не з`явилися та за наявними матеріалами справи.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною екологічною інспекцією у Донецькій області на підставі наказу №83 від 07.02.2020 «Про проведення позапланової перевірки КУП «Мирком»» у період з 17 по 28 лютого 2020 року була проведена позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства Комунальним унітарним підприємством «Мирком» в частині виконання раніше виданого припису №03/58 від 20.09.2019 про усунення виявлених порушень за результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) проведеного у період з 09.09.2019 по 20.09.2019.

За результатами перевірки 28.02.2020 складено акт №03/19 про порушення КУП «Мирком» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а саме статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Акт підписаний директором КУП «Мирком» без зауважень та заперечень.

З метою усунення виявлених під час перевірки порушень, державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Донецької області було видано припис від 28.02.2020 №03/19 про усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки. Припис прийнятий КУП «Мирком» до виконання, що підтверджується підписом директора підприємства.

Перевіркою встановлено, що за результатами проведення Інспекцією позапланового заходу державного нагляду (контролю), проведеного у період з 09.09.2019 по 20.09.2019 КУП «Мирком» було видано до виконання припис №03/58 від 20.09.2019 про усунення виявлених порушень, та було зобов`язано виконати пункти 3, 4 припису №03/40 від 26.07.2019, а саме: забезпечити виконання умов дозволу на спеціальне водокористування щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами (підземною водою); користування ділянкою надр (підземною водою) здійснювати за наявності спеціального дозволу на користування надрами (підземною водою). Проте вказані заходи КУП «Мирком» виконані не були.

Згідно з актом перевірки №03/19 від 28.02.2020 відповідачем у період 16.07.2019-31.12.2019 продовжує здійснюватися забір підземних вод за відсутності спеціального дозволу на користування надрами, що є порушенням вимог статей 19, 21, 23 Кодексу України про надра.

У зв`язку з невиконанням припису №03/19 від 28.02.2020 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Донецькій області Артюховим Є.П. був складений протокол про адміністративне правопорушення №002565 від 26.02.2020 та постанова про накладення адміністративного стягнення №03/54 від 27.02.2020, згідно з якою директора КУП «Мирком» Миронівської селищної ради було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та застосовано відповідальність передбачену статтею 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 272,00грн. Адміністративний штраф в сумі 272,00грн. сплачено до державного бюджету в повному обсязі.

Враховуючи допущені порушення природоохоронного законодавства згідно з Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, нанесених державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 №389, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 за №767/1678, Державною екологічною інспекцією у Донецькій області розраховано матеріальну шкоду, заподіяну державі внаслідок використання КУП «Мирком» за забір підземних вод без спеціального дозволу на користування надрами, що складає 567498,45грн.

Претензією №12-1/20 від 29.04.2020 Державна екологічна інспекція просила КУП «Мирком» перерахувати суму збитків 567498,45грн., розраховану за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

У відповіді №449 від 05.06.2020 на претензію про відшкодування збитків, КУП «Мирком» з претензійними вимогами не погодився вважаючи, що підприємство не заподіяло шкоди та збитків державі і не повинне сплачувати грошові кошти у вказаній сумі.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з позовною заявою. Так, звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказуючи, що завдання шкоди державі відбулось внаслідок користування відповідачем надрами без відповідного дозволу, просив стягнути з нього збитки в сумі 567498,45грн.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Приписами частини 1 статті 149, статті 151 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 3 Водного кодексу України підземні води та джерела належать до водного фонду України, а згідно зі статтями 1, 6 Кодексу України про надра вони є частиною надр.

Отже, підземні води - це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

Відповідно до положень статей 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це збір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (пункт 9 частини 1 статті Водного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу України про надра - надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Згідно зі статтею 21 Кодексу України про надра - надра у користування для видобування прісних підземних вод і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Статтею 23 Кодексу України про надра закріплено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 м3 на добу.

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, суб`єкти господарювання мають право лише для власних господарсько-побутових потреб. У свою чергу, видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.

З матеріалів справи вбачається, що свою діяльність КУП «Мирком» здійснює на території Бахмутського району Донецької області та використовує водогінні мережі та питні насосні станції «Реп`яхова криниця» та «Скельова».

КУП «Мирком» має дозвіл на спеціальне водокористування, виданий 20.11.2014 № Укр-Дон 5889. Терміном дії до 01.11.2017. В дозволі зазначено водозабір «Скельовий» (розташований на правому схилі балки Скельова в 1 км від впадіння у р. Лугань), використання дозволяється при дотриманні вимог в тому числі статті 44 Водного кодексу України, якою передбачено виконувати обов`язки щодо використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів згідно з законодавством.

Джерелами водокористування є артезіанська свердловина №8-э1 метою користування якої визначено (питне, технічне водопостачання, зрошення) господарсько-питне централізоване водопостачання смт.Миронівський.

В зазначеному дозволі від 20.11.2014 №Укр-Дон 5889 дозволено забір підземних вод на водозаборі «Скельовий» 1178 кубічних метрів на добу, тобто при отриманні дозволу на спеціальне водокористування необхідно було отримувати спеціальний дозвіл на користування надрами (ліцензії).

Згідно довідки від 21.02.2020 №101 за підписом директора КУП «МИРКОМ» Миронівської селищної ради, підприємством на питній насосній станції «Скельова» з 16.07.2019 по 31.12.2019 було забрано 102658,91м3 води.

Під час перевірки екологічною інспекцією встановлено користування відповідачем ділянкою надр без спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Самовільне користування надрами (підземні води) є триваючим правопорушенням, оскільки під час здійсненням Державною екологічною інспекцією у Донецькій області перевірки у 2019 році Інспекцією також було виявлено факт не отримання КУП «Мирком» спеціального дозволу на користування надрами.

Відповідач не заперечував факт здійснення діяльності за відсутності у нього спеціального дозволу на користування надрами.

Забір води з питної насосної станції у період з 16.07.2019 по 31.12.2019 суттєво перевищував величину в 300 кубічних метрів на добу.

Статтями 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та статтями 110, 111 Водного кодексу України встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Статтею 65 Кодексу України про надра передбачено, що порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні у тому числі у самовільному користуванні надрами.

Відповідно до статті 67 Кодексу України про надра підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. У деліктних зобов`язаннях діє принцип відповідальності за вину. Тобто, деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювана шкоди.

Загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом статті 1166 Цивільного кодексу України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.

Враховуючи викладене у даному випадку у діях відповідача наявні всі елементи правопорушення, що є підставою для покладення на нього відповідальності за заподіяну шкоду, а саме:

- протиправна поведінка, яка полягає у самовільному (без відповідного дозволу) надрокористуванні;

- вина, що підтверджується актом перевірки, приписом, а також наявна сама шкода, яка обрахована відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 №389 та причинний зв`язок, що виражений у заподіянні вказаної шкоди саме протиправною поведінкою відповідача.

При цьому вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарський суд виходить з презумпції вини правопорушника, а тому саме відповідач повинен довести, що шкоду завдано не з його вини, або ж у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 12.09.2019 у справі №908/1092/18, від 12.11.2019 у справі №914/2436/18.

Судом перевірено розрахунок позивача, та встановлено, що він зроблений відповідно до «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 №389.

Згідно із пунктами 9.1, 9.2 Методики розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), здійснюється за формулою: Зсам = 5 х W х Тар (грн.),(23), де W - об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води); Тар - розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних, шахтних, кар`єрних та дренажних вод - грн/100 куб.м, води для потреб гідроенергетики та рибництва - грн/10000 куб.м, води, яка входить до складу напоїв, - грн/куб.м). Для води з лиманів Тар аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання поверхневих вод для показника «Інші водні об`єкти», встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення. Фактичний об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води) визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки фізичної особи - підприємця або юридичної особи за підписом керівництва, завіреної печаткою (за наявності).

Фактичний об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів, визначено на підставі наданих відповідачем даних (довідка №101 від 21.02.2020), які підтверджують факт видобування та подальшого використання питної води у визначеному обсязі. Розрахунок збитків здійснено позивачем за тарифами, що діяли на момент виявлення порушення.

Відповідачем не надано доказів відсутності своєї вини у встановленому порушенні, а також не наведено власного контррозрахунку завданих збитків. Докази відшкодування заподіяної шкоди в матеріалах справи відсутні.

Одночасно, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідач не був позбавлений права, у разі незгоди з отриманим розрахунком, звернутися у встановленому законодавством порядку до суду за захистом свого права шляхом оскарження результатів перевірки та розрахованого позивачем збитку, чого, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем зроблено не було. Акт перевірки №03/19 від 28.02.2020 не скасовано та не встановлено його недійсність.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Статтею 42 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, зокрема, що в Україні фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів.

Відповідно до статті 47 вказаного Закону для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища, які утворюються за рахунок, зокрема, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством (частина 2 стаття 47 вказаного Закону).

Разом з тим, зазначений Закон не визначає розміру частин грошових стягнень які мають перераховуватись вказаним фондам охорони навколишнього природного середовища, при цьому у пункті 4 частини першої статті 691 Бюджетного кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать: 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Пункт сьомий частини третьої статті 29 Бюджетного кодексу України визначає, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 671 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Враховуючи наведені положення законодавства, завдана шкода навколишньому природному середовищу підлягає зарахуванню до спеціального фонду Державного фонду охорони навколишнього природного середовища, фонду охорони навколишнього природного середовища Донецької обласної Державної адміністрації - Донецької обласної військово-цивільної адміністрації (як орган, виконуючий функції Донецької обласної ради), фонду охорони навколишнього природного середовища Миронівської селищної ради Бахмутського району Донецької області у відповідних сумах.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 123, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Донецькій області, м.Костянтинівка, Донецька область до Комунального унітарного підприємства Мирком, Миронівської селищної ради, смт. Миронівський, Бахмутський район, Донецької області про стягнення збитків в загальній сумі 567498,45грн., задовольнити.

Стягнути з Комунального унітарного підприємства «Мирком» Миронівської селищної ради (84791, Донецька обл., Бахмутський р-н, селище міського типу Миронівський, вулиця Театральна, будинок 5А; ) до спеціального фонду Державного бюджету України 170249,53грн. майнової шкоди; до фонду охорони навколишнього природного середовища Донецької обласної Державної адміністрації - Донецької обласної військово-цивільної адміністрації 113499,69грн. майнової шкоди; до фонду охорони навколишнього природного середовища Миронівської селищної ради Бахмутського району Донецької області 283749,23грн. майнової шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Стягнути з Комунального унітарного підприємства МИРКОМ Миронівської селищної ради (84791, Донецька обл., Бахмутський р-н, селище міського типу Миронівський, вулиця Театральна, будинок 5А; ) на користь Державної екологічної інспекції у Донецькій області (85114, Донецька обл., місто Костянтинівка, вулиця Петровського, будинок 18А; ) судовий збір в сумі 8512,47грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області.

У судовому засіданні 08.12.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.12.2020.

Суддя М.О. Лейба