Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
"08" грудня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/711/20
Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Сікорської Н.А.
секретар судового засідання: Макарчук В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу
за позовом ОСОБА_1
до Гаражного кооперативу "Автолюбитель №7"
про визнання недійсним рішення загальних зборів
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Гаражного кооперативу "Автолюбитель №7", згідно якого просить визнати недійсними рішення загальних зборів членів гаражного кооперативу "Автолюбитель №7", оформлені протоколом №б/н від 01.02.2020р.
Рішенням господарського суду Житомирської області від 03.12.2020р. позов задоволено. Визнано недійсними рішення загальних зборів членів гаражного кооперативу "Автолюбитель №7", оформлені протоколом загальних зборів членів гаражного кооперативу "Автолюбитель № 7" від 01.02.2020.

Згідно п. 5 ч..1 ст. 237 ГПК України, при ухвалені рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

При ухвалені рішення від 03.12.2020 питання про розподіл судових витрат судом не було вирішено.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою суду від 03.12.2020р. судове засідання щодо винесення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат призначено на 08.12.2020р.

07.12.2020р. від представника позивача надійшла заява, в якій він просить судове засідання провести за відсутності позивача та його представника та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с.135).

Частинами 1, 2 ст.123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 вказаної статті за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" встановлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня 2020 року становить 2102,00 грн.

Отже, за пред`явлення даного позову, який містив одну позовну вимогу немайнового характеру, повинен був бути сплачений в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

За приписами п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

В підтвердження факту звільнення від сплати судового збору, позивач при зверненні до суду з позовом подав копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 28.11.2002 (а.с.41-45).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Оскільки позовні вимоги позивача звільненого від сплати судового збору, задоволено судом, тому судовий збір в розмірі 2102,00 грн., відповідно до норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України стягується з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Щодо заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст.123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, які згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку становлять 3000,00 грн.

В судовому засіданні 01.12.2020р. представником позивача було надано акт приймання-передачі наданих правничих послуг №1 від 01.12.2020р. на суму 3000,00грн. та договір про надання правової допомоги №02/05/20 від 20.05.2020р.

Пунктом 1 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Відповідно до частин 1-4 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, на підтвердження заявлених до стягнення з відповідача фактично понесених позивачем витрат на правничу допомогу останній надав суду: договір про надання правової допомоги №02/05/20 від 20.05.2020р. (а.с.124-126), ордер на надання правничої допомоги від 17.06.2020р. (а.с.237), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 14.08.2018р. (а.с.38), квитанцію від 16.06.2020р. на суму 3000,00 грн. (а.с.36), акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 01.12.2020р. на суму 3000,00 грн. (а.с.123).

Матеріали справи свідчать, що правничу допомогу ОСОБА_1 надавав адвокат Архіпов Андрій Анатолійович на підставі укладеного сторонами договору про надання правової допомоги №02/05/20 від 20.05.2020р.

Відповідно до квитанції від 16.06.2020р. позивач сплатив адвокату Архіпову А.А. 3000,00 грн. за надання правової допомоги за договором №02/05/20 від 20.05.2020р. (а.с.36).

Актом №1 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №02/05/20 від 20.05.2020р., підписаним сторонами, визначено, що адвокатом були надані послуги на загальну суму 3000,00 грн. (а.с.123).

Згідно акту адвокатом складались документи процесуального характеру та направлені до суду. Вартість послуг становить 1500,00 грн. Вартість правничої допомоги щодо участі в судових засіданнях визначена в сумі 1500,00 грн.

Суд зазначає, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Водночас, суд зауважує, що відповідно до ч.6 ст.126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Дослідивши надані позивачем документи на підтвердження здійснення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами довів понесення таких витрат в сумі 3000,00 грн.

За приписами ч. 4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Зважаючи на викладені вище обставини, в зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. необхідно покласти на відповідача.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами

В порядку ст. 126 ГПК України відповідач не заявляв про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Керуючись ст.ст. 238-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Гаражного кооперативу "Автолюбитель №7" (13302, Житомирська обл., м.Бердичів, вул.Одеська, 80, )

в дохід Державного бюджету України

- 2102,00 грн. судового збору.

2. Стягнути з Гаражного кооперативу "Автолюбитель №7" (13302, Житомирська обл., м.Бердичів, вул.Одеська, 80, )

на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 )

- 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Повне додаткове рішення складено: 11.12.20

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:
1 - до справи,
2,3 - сторонам (рек.)