ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" грудня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1224/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Сулімі Г.В.

розглянувши справу за позовом: Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Герц» (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 2А, )

про розірвання Договору від 30.11.2016 № 161130-01

Представники:

Від позивача Чехлов Ю.В. (довіреність від 10.09.2020 № 30);

Від відповідача Єпіхіна Ю.О. (ордер від 26.06.2020 серія ОД № 402210).

Суть спору:

Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» (далі Позивач, КП ТМО) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Герц» (далі Відповідач, ТОВ «ФК «Герц») про розірвання Договору від 30.11.2016 № 161130-01.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.06.2020.

Підготовче засідання призначене на 03.06.2020 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Шаратова Ю.А. на лікарняному з 06.05.2020, про що складено відповідну довідку.

Ухвалою суду від 10.06.2020 підготовче засідання призначено на 26.06.2020.

Протокольною ухвалою від 26.06.2020 відкладено підготовче засідання на 10.07.2020.

Протокольною ухвалою від 10.07.2020 відкладено підготовче засідання на 27.07.2020.

Підготовче засідання призначене на 27.07.2020 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Шаратова Ю.А. на лікарняному з 22.07.2020, про що складено відповідну довідку.

Ухвалою суду від 14.08.2020 призначено підготовче засідання на 16.09.2020.

Протокольною ухвалою від 16.09.2020 відкладено підготовче засідання на 28.09.2020.

Протокольною ухвалою від 28.09.2020 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 06.10.2020.

Ухвалою суду від 06.10.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача КП «Теплопостачання міста Одеси» від 25.09.2020 № 02-01-01-363 (вх. № 25609/20 від 28.09.2020) про залучення до розгляду справи № 916/1224/20 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Акціонерного товариства «Укртрансгаз», Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ».

Ухвалою від 06.10.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача КП «Теплопостачання міста Одеси» від 28.09.2020 № 02-01-01-367 (вх. № 25713/20 від 28.09.2020) про призначення по справі № 916/1224/20 судової фінансово-економічної експертизи.

Протокольною ухвалою від 06.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.10.2020.

Протокольною ухвалою від 28.10.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 13.11.2020.

Протокольною ухвалою від 13.11.2020 задоволено клопотання представника позивача та оголошено перерву в судовому засіданні до 08.12.2020.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на пункт 1 частини другої статті 11, статті 525, 526, частину другу статті 651 Цивільного кодексу України, статтю 19-1 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV, пункт 12 Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217, обґрунтовані порушенням умов Договору від 30.11.2016 № 161130-01 щодо повного зарахування на рахунок із спеціальними використанням грошових коштів, отриманих від населення.

Позивач зазначає, що в період з 01.05.2017 по 31.01.2018 ТОВ «ФК «Герц» було отримано коштів від абонентів на суму 328 667 581,23 грн., а перераховано на поточний рахунок із спеціальним режимом використання 322 088 999,98 грн., тобто, на 6 578 581,25 грн. менше чим підлягало перерахуванню. При цьому, КП ТМО посилається на преюдиційне встановлення цих обставин рішенням Господарського суду Одеської області від 05.07.2018 у справі № 916/316/18.

Також, КП ТМО вказує на те, що у період з 01.02.2018 по 01.03.2020 Відповідачем було отримано коштів від споживачів на суму 1 802 172 435,61 грн., а перераховано на поточний рахунок із спеціальним режимом використання 1 766 129 005,46 грн., тобто на 36 043 430,15 грн. менше чим підлягало перерахуванню.

У Відповіді на відзив від 25.06.2020 (вхід. від 26.06.2020 № 16652/20) Позивач додатково зазначає, що законодавством забороняється оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки, ніж поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Також вказує на те, що умовами Договору від 30.11.2016 № 161130-01 не передбачено право Відповідача утримувати грошові кошти, а відповідно до підпункту 3.1.9 пункту 3.1 договору КП ТМО зобов`язано самостійно сплачувати відповідачу вартість отриманих послуг.

Окрім того, КП ТМО звертає увагу на те, що в позовній заяві не вимагає стягнення збитків з ТОВ «ФК «Герц», а тому, на думку Позивача, надані Відповідачем висновки експертів від 20.07.2018 № 123 і від 02.06.2020 № 7 не можуть бути прийняті судом, як докази правомірності дій Відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні.

У Відзиві від 19.06.2020 (вхід. від 19.06.2020 № 15902/20) ТОВ «ФК «Герц», із посиланням на статті 11, 509, 538, частину першу статті 626, статті 651, 901, частину першу статті 903 Цивільного кодексу України, статтю 175 Господарського кодексу України, зазначає, про відсутність підстав для розірвання Договору від 30.11.2016 № 161130-01, оскільки Відповідач не отримує жодних сум грошових коштів, які йому не належать, крім власної комісійної винагороди, передбаченої умовами договору, а жодній зі сторін внаслідок цього не завдано шкоди, а тому сторони не позбавлені того, на що вони розраховували при укладенні договору. Зокрема, Позивач отримує на свій рахунок зі спеціальним режимом використання суми, які повинні залишатися у нього в результаті компенсації ним вартості послуг (комісійної винагороди) Відповідача.

ТОВ «ФК «Герц» наголошує, що належним чином виконує зобов`язання за Договором від 30.11.2016 № 161130-01, а саме: здійснює переказ коштів, прийнятих від платників через «Автоматизовану систему приймання і обліку комунальних платежів», на рахунок КП ТМО із спеціальним режимом використання, в строки, передбачені законодавством, що регулює питання розрахунків платників за спожиту теплову енергію; надає Позивачу електронні реєстри з інформацією про відповідні платежі, сплачені платниками за послуги КП ТМО, включаючи розрахунок вартості послуг Відповідача.

Відповідач вказує на те, що враховуючи передбачену пунктом 1 Додатку 1 до Договору від 30.11.2016 № 161130-01 вартість послуг у розмірі 2 % без ПДВ від суми грошових коштів, сплачених платниками, ТОВ «ФК «Герц» здійснювало переказ коштів на рахунок КП ТМО за вирахуванням суми вартості своїх послуг, яка у період з 19.05.2017 по 31.01.2018 склала 6 578 581,25 грн. При цьому, в цей період, Відповідачем без будь-яких затримок, в строки, передбачені законодавством, що регулює питання за спожиту теплову енергію, щоденно здійснювався переказ коштів прийнятих від платників на рахунок КП ТМО, загальна сума яких за вказаний період склала 322 088 999,98 грн. Тобто, ТОВ «ФК «Герц» не утримувало жодних сум грошових коштів, які йому не належать, крім власної комісійної винагороди, передбаченої умовами договору.

Відповідач звертає увагу на те, що паралельно із розглядом справи № 916/316/18, на судове рішення в якій посилається Позивач, ТОВ «ФК «Герц» зверталось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до КП ТМО про стягнення заборгованості за Договором від 30.11.2016 № 161130-01 за період з 19.05.2017 по 31.01.2018 у розмірі 6 578 581,25 грн. та стягнення пені, 3 % річних, інфляційних втрат та судових втрат, яка розглядалася в справі № 916/1350/18. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.05.2019 у справі № 916/1350/18 затверджена мирова угода між сторонами та закрито провадження у справі.

Відповідно до вказаної мирової угоди, враховуючи наявність у сторін однакового розміру суми заборгованості за договором одна перед одною, ТОВ «ФК «Герц» відмовилося від стягнення з КП ТМО вказаної заборгованості, а КП ТМО, в свою чергу, відмовилося від стягнення з ТОВ «ФК «Герц» заборгованості, яка виникла на підставі Договору від 30.11.2016 № 161130-01 та підтверджена рішенням Господарського суду Одеської області від 05.07.2018 у справі № 916/316/18. Окрім того, у цій мировій угоді сторони задекларували, що не матимуть жодних майнових претензій одна до одної з приводу існуючих заборгованостей.

Також, ТОВ «ФК «Герц» зазначає, що сума в розмірі 36 043 430,15 грн. є його винагородою за період з 01.02.2018 по 01.03.2020. При цьому, в цей період, Відповідачем без будь-яких затримок, в строки, передбачені законодавством, що регулює питання за спожиту теплову енергію, щоденно здійснювався переказ коштів прийнятих від платників на рахунок КП ТМО, загальна сума яких за вказаний період, за вирахуванням суми вартості послуг ТОВ «ФК «Герц», склала 1 766 129 005,46 грн. Тобто, Відповідач не утримував жодних сум грошових коштів, які йому не належать, крім власної комісійної винагороди, передбаченої умовами договору.

Відповідач окремо звертає увагу на те, що ним відповідно до умов Договору від 30.11.2016 № 161130-01 у спірних періодах з 01.05.2017 по 31.01.2018 та з 01.02.2018 по 01.03.2020 складалися двосторонні акти надання фінансових послуг, більшість з яких була підписана КП ТМО із вказівкою: «Послуги надані в повному обсязі, якісно та в обумовлений термін. Сторони одна до одної претензій не мають». Щодо решти непідписаних Позивачем примирників актів, ТОВ «ФК «Герц» зазначає, що не отримувало від КП ТМО жодних листів із вмотивованою відмовою від підписання цих актів.

Відповідач вказує на те, що відповідно до Висновку експерта від 20.07.2018 № 123 за результатами проведення судово-економічної експертизи, встановлено, зокрема, що сума коштів, яка підлягає сплаті у якості винагороди виконавцю послуг (ТОВ «ФК «Герц») замовником (КП ТМО) за надані фінансові послуги з приймання та переказу коштів в рамках договору за період з 19.05.2017 по 31.01.2018 включно, склала 6 578 581,25 грн. При цьому судовим експертом зроблено висновок, що завдання збитків КП ТМО в сумі 6 578 581,25 грн., внаслідок неперерахування зазначеної суми грошових коштів з боку ТОВ «ФК «Герц» в рамках договору, за період з 19.05.2017 по 31.01.2018 включно, не підтверджується.

Також, Відповідач зазначає, що відповідно до Висновку експертного дослідження від 02.06.2020 № 7, встановлено, зокрема, що сума коштів в розмірі 37 242 420,79 грн. (яка включає суму 36 043 430,15 грн.), яка підлягає сплаті у якості винагороди виконавцю послуг (ТОВ «ФК «Герц») замовником (КП ТМО) за надані фінансові послуги з приймання та переказу коштів в рамках договору за період з 01.02.2018 по 30.04.2020 (який включає період з 01.02.2018 по 01.03.2020), документально підтверджується. При цьому, судовим експертом зроблено висновок, що збитки у вигляді втрати активів КП ТМО через неперерахування ТОВ «ФК «Герц» винагороди за надані фінансові послуги з приймання та переказу коштів в рамках договору за період з 01.02.2018 по 30.04.2020 в сумі 37 242 420,79 грн., нормативно не підтверджується.

У Запереченнях від 03.07.2020 (вхід. від 06.07.2020 № 17480/20) ТОВ «ФК «Герц», із посиланням на норми статті 651 Цивільного кодексу України, зазначає, що предметом доказування у цій справі є обставини наявності істотного порушення умов договору, тобто такого, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. А тому, на підтвердження обставини відсутності такого істотного порушення Відповідачем й були надано висновок експерта від 20.07.2018 № 123 і експертне дослідження від 02.06.2020 № 7.

ТОВ «ФК «Герц» наголошує, що за результатами виконання Договору від 30.11.2016 № 161130-01 КП ТМО отримувало саме те, на що й розраховувало при укладенні договору, і жодних збитків внаслідок несуттєвої зміни порядку перерахування грошових коштів Позивачу не завдано.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача та Відповідача, суд

в с т а н о в и в :

30.11.2016 між Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Герц» укладено Договір № 161130-01 (далі Договір від 30.11.2016). /т. І а.с. 9-14/.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.3 Договору від 30.11.2016 його предметом є надання Виконавцем (ТОВ «ФК «Герц») Замовнику (КП ТМО) фінансових послуг з приймання та переказу коштів, сплачених Платниками (абонентами Замовника) через «Автоматизовану систему приймання і обліку комунальних платежів» (АСОКП), що належить виконавцю. АСОКП програмне забезпечення, за допомогою якого здійснюється приймання платежів від Платників за послуги Замовника, яке містить базу даних про борги та нарахування абонентів Замовника, реєстр платежів тощо. За цим договором Замовник (Позивач) доручає, а Виконавець (Відповідач) забезпечує приймання грошових коштів Платника, отриманих на рахунок Виконавця, для подальшого переказу коштів Отримувачу платежу (Замовнику).

Згідно із пунктами 1.4, 1.6 Договору від 30.11.2016 переказ коштів здійснюється протягом операційного дня, але в кожному разі у строк не більше трьох операційних банківських днів з моменту здійснення платежу. Виконавець, під час виконання фінансової операції з переказу коштів дотримується Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про Національний банк України», Закону України «Про теплопостачання» та нормативних актів Національного Банку України. За цим договором Виконавець надає Замовнику один з видів банківських послуг послугу переказу коштів.

Пунктом 2.1 Договору від 30.11.2016 передбачено, що вартість послуг, наданих Виконавцем, визначається сторонами у Додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктами 1, 2 Додатку № 1 до Договору від 30.11.2016 визначено, що вартість послуг, наданих Виконавцем за цим договором, встановлюється у розмірі 2 % без ПДВ від суми грошових коштів, сплачених Платниками. Розмір плати за надані послуги Замовнику розраховується Виконавцем в момент обробки інформації про платежі, що надійшли від банківських установ учасників «АСОКП» на рахунок Виконавця, на підставі даних сплати не пізніше наступного робочого (банківського дня).

Підпунктом 3.1.9 пункту 3.1 Договору від 30.11.2016 встановлено, що Замовник зобов`язаний сплачувати послуги Виконавця відповідно до пункту 2.1 договору. Цьому обов`язку кореспондує право Виконавця на своєчасне та в повному обсязі отримання плати за надані послуги, передбачене підпунктом 3.4.1 пункту 3.4 Договору від 30.11.2016.

Відповідно до підпунктів 3.3.2, 3.3.4, 3.3.5 пункту 3.3 Договору від 30.11.2016 Виконавець зобов`язаний: надавати Замовнику інформацію про Платежі, сплачені Платниками через банківські установи учасників «АСОКП», у вигляді електронних реєстрів (Додаток № 2); для обміну інформацією з Замовником організувати безперебійну роботу телекомунікаційної системи Виконавця; надати Замовнику розрахунок вартості послуг Виконавця у вигляді електронного реєстру.

Підпунктом 3.3.3 пункту 3.3 Договору від 30.11.2016 передбачений обов`язок Виконавця здійснювати переказ коштів, прийнятих від Платників через «АСОКП», на рахунок Замовника (зі спеціальним режимом використання), в строки, передбачені діючим законодавством, що регулює питання розрахунків Платників за спожиту теплову енергію.

Згідно із пунктами 7.1, 7.2 Договору від 30.11.2016 він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2016 року. В подальшому строк дії цього договору буде автоматично пролонговано строком на п`ять років, якщо жодна зі сторін не заявить письмово про своє бажання розірвати цей договір, у строк не пізніше одного місяця до закінчення строку дії цього договору.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17 та від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.

Згідно із частинами першою, третьою статті 74, частиною другою статті 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачем заявлено вимогу про розірвання Договору від 30.11.2016 № 161130-01 на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, вказаними нормами встановлено можливість розірвання договору за рішенням суду за наявності такої загальної підстави, як істотність його порушення, а також з інших підстав, передбачених договором або законом.

Згідно із частиною першою статі 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до частини восьмої статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 № 2664-III, підстави, порядок та правові наслідки припинення дії договорів про надання фінансових послуг визначаються цивільним законодавством, законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг, а також укладеними відповідно до них договорами.

Вказані спеціальні норми про розірвання договору про надання послуг (фінансових послуг) є бланкетними (відсильними) та самостійно не визначають підстав для такого розірвання за рішенням суду.

Пунктом 7.4 Договору від 30.11.2016 обумовлено, що цей договір може бути достроково розірвано за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

Тобто цією умовою договору передбачено лише порядок його розірвання, однак не визначено підстав для цього.

За відсутності спеціальних підстав для розірвання у законі або ж у самому договорі, порушення договору може бути підставою для його розірвання в судовому порядку лише у разі його істотності - загальної підстави, визначеної у частині другій статті 651 Цивільного кодексу України.

Отже, предметом доказування у цій справі є обставини наявності істотного порушення умов договору Відповідачем, тобто такого, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона Позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору.

Оскільки істотність порушення договору відповідно до норм частини другої статті 651 Цивільного кодексу України визначається з урахуванням наслідків завданої шкоди, саме наявність такої шкоди підлягає встановленню.

Шкода це зменшення кількості майнового блага (внаслідок знищення майна втрата можливості отримати майно, яке особа неодмінно отримала б за нормального перебігу подій) або погіршення його якості (пошкодження речі, зіпсуття, приведення її у стан, у якому вона не здатна виконувати всі свої функції). Грошовим вираження завданої шкоди є збитки. Тобто збитки це грошова оцінка (еквівалент) заподіяної матеріальної шкоди.

Відповідно до частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із частиною другою статті 224, частиною першою статті 225 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частинами першою, другою статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідачем на підтвердження своїх заперечень проти позову надано Висновок експерта від 20.07.2018 № 123 за результатами проведення судово-економічної експертизи за замовленням «ТОВ «ФК «ГЕРЦ». /т. І а.с. 213-226/.

Висновок експерта від 20.07.2018 № 123 складений та підписаний судовим експертом Волошиною Т.В. (Свідоцтво від 10.02.2017 № 1222). У ньому відповідно до частини п`ятої статті 101 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що він підготовлений для подання до суду, та про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за статтею 384 Кримінального кодексу України.

Відповідно до Висновку експерта від 20.07.2018 № 123 за наданими документами, сума коштів, прийнятих ТОВ «Фінансова компанія «ГЕРЦ» від платників за спожиту теплову енергію через «АСОКП» в рамках Договору № 161130-01 від 30.11.2016 за період з 19.05.2017 по 31.01.2018, складає 328 928 888,77 грн. Сума коштів, перерахованих ТОВ «Фінансова компанія «ГЕРЦ» в рамках Договору № 161130-01 від 30.11.2016 за період з 19.05.2017 по 31.01.2018, складає 322 350 307,52 грн. Сума коштів, що підлягає сплаті у якості винагороди виконавцю послуг ТОВ «Фінансова компанія «ГЕРЦ» замовником КП «Теплопостачання міста Одеси» за надані фінансові послуги з приймання та переказу коштів в рамках Договору № 161130-01 від 30.11.2016 за період з 19.05.2017 по 31.01.2018, складає 6 578 581,25 грн.

Також, у Висновку експерта від 20.07.2018 № 123 вказано, що за наданими документами, завдання збитків КП «Теплопостачання міста Одеси» в сумі 6 578 581,25 грн., внаслідок неперерахування зазначеної суми грошових коштів ТОВ «Фінансова компанія «ГЕРЦ» в рамках Договору № 161130-01 від 30.11.2016 за період з 19.05.2017 по 31.01.2018, не підтверджується.

При цьому, у дослідній частині судовим експертом вказано, що неперерахування ТОВ «Фінансова компанія «ГЕРЦ» грошових коштів у сумі 6 578 581,25 грн. на рахунок КП «Теплопостачання міста Одеси», ніяким чином не впливає на валюту балансу КП ТМО, форма якого визначена у Додатку № 1 до Положення № 73, так як зменшення активів балансу КП ТМО у рядку 1165 «Гроші та їх еквіваленти» у цьому випадку автоматично призводить до зменшення поточних зобов`язань КП ТМО на вказану суму у рядку 1615 «Поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги». З цього випливає взаємна компенсація наслідків неперерахування ТОВ «ФК «Герц» грошових коштів у сумі - 6 578 581,25 грн. на адресу КП «Теплопостачання міста Одеси» за Договором № 161130-01 від 30.11.2016.

Суд не вбачає підстав для відхилення вказаного висновку експерта.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.07.2018, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду, у справі № 916/316/18, зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Герц» повернути Комунальному підприємству «Теплопостачання міста Одеси» безпідставно утримані грошові кошти у розмірі 6 578 581,25 грн. на рахунок із спеціальним режимом використання. Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Герц» на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» 191 147,81 грн. пені, 39 262,17 грн. 3 % річних, 167 398,07 грн. інфляційних втрат та 104 646,10 грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.05.2019 у справі № 916/1350/18 задоволено спільну заяву ТОВ «Фінансова компанія «ГЕРЦ» та КП «Теплопостачання міста Одеси» від 23.05.2019 про затвердження мирової угоди. Затверджено мирову угоду від 22.05.2019 укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕРЦ» та Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» по справі № 916/1350/18. Закрито провадження у справі № 916/1350/18.

Відповідно до пункту 3 Мирової угоди від 22.05.2019, затвердженої ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.05.2019 у справі № 916/1350/18, враховуючи наявність у сторін однакового розміру суми основної заборгованості за Договором № 161130-01 від 30.11.2016 у розмірі 6 578 581,25 грн. одна перед одною, ТОВ «ФК «ГЕРЦ» відмовляється від стягнення з КП «Теплопостачання міста Одеси» основної заборгованості у сумі 6 578 581,25 грн. КП «Теплопостачання міста Одеси», в свою чергу, відмовляється від стягнення з ТОВ «ФК «Герц» суми заборгованості у розмірі 6 578 581,25 грн., яка виникла на підставі Договору № 161130-01 від 30.11.2016 та підтверджена рішенням господарського суду Одеської області від 05.07.2018 по справі № 916/314/18, яке вступило в законну силу.

У пункті 4 Мирової угоди від 22.05.2019, визначено, що ТОВ «ФК «ГЕРЦ» також відмовляється від стягнення з КП «Теплопостачання міста Одеси» заявлених у справі № 916/1350/18 штрафних санкцій за Договором № 161130-01 від 30.11.2016, а саме: пені у сумі 978 024,81 грн., трьох процентів річних у сумі 123 150,30 грн., інфляційних втрат у сумі 349 265,32 грн., а також судових витрат у сумі 120 435,33 грн. КП «Теплопостачання міста Одеси», в свою чергу, відмовляється від стягнення з ТОВ «ФК «Герц» заявлених у справі № 916/316/18 та підтверджених рішенням господарського суду Одеської області від 05.07.2018 по справі № 916/314/18, яке вступило в законну силу, штрафних санкцій за Договором № 161130-01 від 30.11.2016, а саме: пені у сумі 191 147,81 грн., 3 % річних у сумі 39 262,17 грн., інфляційних втрат на суму 167 398,07 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 104 646,10 грн.

У пункті 5 Мирової угоди від 22.05.2019 ТОВ «ФК «ГЕРЦ» заявляє, що з моменту підписання цієї Мирової угоди не матиме жодних майнових претензій до КП «Теплопостачання міста Одеси» з приводу існуючої у КП «Теплопостачання міста Одеси» заборгованості за Договором № 161130-01 від 30.11.2016, а саме: основної заборгованості у сумі 6 578 581,25 грн., пені у сумі 978 024,81 грн., трьох процентів річних у сумі 123 150,30 грн., інфляційних втрат у сумі 349 265,32 грн., а також судових витрат у сумі 120 435,33 грн. КП «Теплопостачання міста Одеси», в свою чергу, заявляє, що з моменту підписання цієї Мирової угоди не матиме жодних майнових претензій до ТОВ «ФК «ГЕРЦ» щодо існуючої у ТОВ «ФК» Герц» суми заборгованості за Договором № 161130-01 від 30.11.2016 у розмірі 6 578 581,25 грн., штрафних санкцій за Договором № 161130-01 від 30.11.2016, а саме: пені у сумі 191 147,81 грн., 3 % річних у сумі 39 262,17 грн., інфляційних втрат на суму 167 398,07 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 104 646,10 грн., які виникли на підставі Договору № 161130-01 від 30.11.2016 та підтверджені рішенням господарського суду Одеської області від 05.07.2018 по справі № 916/314/18, яке вступило в законну силу.

Отже, укладенням Мирової угоди від 22.05.2019 сторонами фактично підтверджено взаємно компенсуючий характер сум, які належали перерахуванню відповідно до підпункту 3.3.3 пункту 3 Договору від 30.11.2016, та сум, що підлягали до сплати як вартість послуг виконавця на підставі пунктів 1, 2 Додатку № 1 до договору. Окрім того, сторонами зроблено заяви про відсутність будь-яких майнових претензій, зокрема, КП ТМО про відсутність претензій до ТОВ «ФК «ГЕРЦ» щодо суми у розмірі 6 578 581,25 грн.

Також Відповідачем на підтвердження своїх заперечень проти позову надано Висновок експертного дослідження від 02.06.2020 № 7 за результатами проведення економічного дослідження за заявою № 20/05-19/01 від 19.05.2020, складений та підписаний судовим експертом Волошиною Т.В. (Свідоцтво від 10.02.2017 № 1222). /т. І а.с. 227-249/.

Відповідно до Висновку експертного дослідження від 02.06.2020 № 7 дослідженням наданих документів, сума коштів в розмірі 1 862 120 652,90 грн., прийнятих ТОВ «Фінансова компанія «ГЕРЦ» через «АСОКП» від платників за спожиту теплову енергію за період з 01.02.2018 по 30.04.2020 в рамках Договору № 161130-01 від 30.11.2016 документально підтверджується. Сума коштів в розмірі 1 824 878 232,11 грн., перерахованих ТОВ «Фінансова компанія «ГЕРЦ» за період з 01.02.2018 по 30.04.2020 в рамках Договору № 161130-01 від 30.11.2016 документально підтверджується. Сума коштів в розмірі 37 242 420,79 грн., що підлягає сплаті у якості винагороди виконавцю послуг ТОВ «Фінансова компанія «ГЕРЦ» замовником КП «Теплопостачання міста Одеси» за надані фінансові послуги з приймання та переказу коштів за період з 01.02.2018 по 30.04.2020 в рамках Договору № 161130-01 від 30.11.2016, документально підтверджується.

Також, у Висновку експертного дослідження від 02.06.2020 № 7 вказано, що дослідженням наданих документів, в межах компетенції експерта, збитки у вигляді втрати активів КП «Теплопостачання міста Одеси» через неперерахування ТОВ «Фінансова компанія «ГЕРЦ» винагороди за надані фінансові послуги з приймання та переказу коштів в рамках Договору № 161130-01 від 30.11.2016 за період з 01.02.2018 по 30.04.2020 в сумі 37 242 420,79 грн., нормативно не підтверджується.

При цьому, у дослідній частині судовим експертом вказано, що неперерахування ТОВ «Фінансова компанія «ГЕРЦ» грошових коштів у сумі 37 242 420,79 грн. на рахунок КП «Теплопостачання міста Одеси» не впливає на валюту балансу підприємства, так як зменшення оборотних активів за статтею «Гроші та їх еквіваленти» у цьому випадку автоматично призводить до зменшення поточних зобов`язань і забезпечень за статтею «Поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги» на однакову суму та не призводить до зменшення нерозподіленого прибутку або завищення непокритого збитку за статтею «Нерозподілений прибуток (непокритий збиток) (рядок 1420) та відповідно до зменшення власного капіталу підприємства.

Позивачем не спростовано обставини про які зазначено у Висновку експертного дослідження від 02.06.2020 № 7. Суд не вбачає підстав для відхилення цього письмового доказу.

Окремо слід зазначити, що висновок експерта від 20.07.2018 № 123 і експертне дослідження від 02.06.2020 № 7, у даному випадку, не є доказами правомірності чи неправомірності дій Відповідача, як про це зазначає Позивач, вони є підтвердженням відсутності шкоди (збитків) як складової істотності порушення умов договору, визначеної у частині другій статті 651 Цивільного кодексу України.

Отже, суми 6 578 581,25 грн. та 36 043 430,15 грн., на неотримання яких посилається Позивач як на підставу позову, дорівнюють сумам, які підлягають сплаті у якості винагороди виконавцю послуг - ТОВ «ФК «ГЕРЦ» замовником - КП ТМО за надані фінансові послуги з приймання та переказу коштів в рамках Договору від 30.11.2016 за відповідні періоди. Тобто утримання їх Відповідачем не є позбавленням Позивача значною мірою того, на що він розраховував при укладенні договору, адже, у даному випадку, не відбувається зменшення кількості майнового блага, яке КП ТМО неодмінно отримало б за нормального перебігу подій. При цьому, кошти від платників за спожиту теплову енергію, за вирахуванням вказаних сум винагороди виконавця, отримані Позивачем у повному обсязі, а саме, у розмірі 322 088 999,98 грн. та 1 766 129 005,46 грн. відповідно. Ця обставина не заперечується й Позивачем. А відтак, мета правочину досягнута.

З огляду на наведене, а також не доведення Позивачем обставин, які входять до предмету доказування та підтверджують заявлені позовні вимоги, зокрема, наявності істотного порушення умов договору Відповідачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання Договору від 30.11.2016, передбачених частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, частиною першою статті 11, частиною другою статті 22, частиною першою статті 202, статтями 525, 526, частиною першою статті 626, статтею 629, частинами першою, другою статті 651, частиною першою статті 901, частиною першою статі 907 Цивільного кодексу України, статтею 193, частиною другою статті 224, частиною першою статті 225 Господарського кодексу України, частиною восьмою статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 № 2664-III, статтями 2, 5, 13, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги через господарський суд Одеської області відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 09 грудня 2020 р.

Суддя Ю.А. Шаратов