РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2020Справа № 910/15035/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Фізичної особи підприємця Сидоренко Ніни Іванівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-ПЛЮС"

про стягнення 89 676, 91 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа підприємець Сидоренко Ніна Іванівна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-ПЛЮС" про стягнення заборгованості у сумі 89 676, 91 грн, з яких: основна заборгованість у сумі 78 000, 00 грн, пеня у сумі 8 892, 61 грн, інфляційні витрати у сумі 786, 23 грн, 3% річних у сумі 1998, 07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №2/2019 від 15.08.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/15035/20 та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

09.11.2020 через відділ діловодства суду надійшла заява позивача про стан заборгованості відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалою суду від 06.10.2020, направленою на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №822 - 20.10.2020.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.08.2019 між Фізичною особою підприємцем Сидоренко Ніною Іванівною (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-ПЛЮС" (замовник, відповідач) укладений договір №2/2019 про перевезення вантажів (далі - договір), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати, а замовник зобов`язується прийняти і oплатити належним чином надані послуги по перевезенню вантажу (п.1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, за домовленістю сторін перевезення по території України в межах 20 тон маси вантажу та 200 км. відстані перевезень коштуватимуть замовнику до 10000,00 грн за один рейс перевезення вантажу. У випадку збільшення маси вантажу або відстані перевезень сума перевезень може бути пропорційно збільшена за попередньою згодою сторін.

Пунктом 2.2. договору розрахунки між перевізником і замовником здійснюється замовником, у грошовій одиниці України гривні, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок перевізника протягом трьох робочих днів з моменту надання послуг.

У відповідності до п. 2.4 договору виконавець складає акт в 2-х примірниках, підписує, затверджує печаткою та передає замовнику разом з рахунком. Замовник зобов`язаний підписати цей акт протягом 5 (п`яти) календарних днів та повернути один примірник виконавцю. В разі не повернення акта виконавці у визначені строки, за умови відсутності мотивованої відмови, вони вважаються узгодженими, в редакції виконавця та підлягають оплаті на умовах, визначених договором.

Замовник зобов`язується здійснювати оплату за надані послуги в розмірі і строки, передбачені договором. Приймати надані послуги і підписувати акт прогягом 5 (п`яти) календарних днів та після затвердження печаткою, примірник виконавця одразу повертати на його адресу (п.п. 4.3.5, 4.3.6. договору).

Водночас, виконавець зобов`язався надавати замовнику якісні послуги в строки погоджені з замовником на підставі заявки наданої замовником (в усній чи письмовій формі). Надавати замовнику оформлений належним чином акт та рахунок на оплату (п.п. 4.1.5. та 4.1.6 договору).

В пунктах 3.1. та 3.2. договору сторони погодили, що цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моментy підписання та діє до 31 грудня 2019 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов цього договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії.

У випадку порушення строків оплати наданих послуг відповідно до пункту 2.2 цього договору. Замовник сплачує за вимогою виконавця пеню у розміpі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості неоплачених послуг за кожен день затримки їx оплати (п. 5.3. договору).

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на виконання умов договору №2/2019 від 15.08.2019 про перевезення вантажів на загальну суму 94 000,00 грн, що підтверджується Актами надання послуг: №1 від 31.08.2019 на суму 8000,00 грн, №3 від 31.08.2019 на суму 5 000,00 грн, №2 від 03.09.2019 на суму 3000,00 грн, №18 від 01.11.2019 на суму 10 000,00 грн, №12 від 14.11.2019 на суму 24 000,00 грн, №14 від 21.11.2019 на суму 24 000,00 грн, №17 від 30.11.2019 на суму 20 000,00 грн.

Відповідачем здійснено часткову оплату наданих відповідачем послуг перевезення згідно на загальну суму 16 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 11830 від 04.12.2019.

У зв`язку із частковою оплатою заборгованості, залишок боргу за надані позивачем послуги з перевезення становить 78 000,00 грн.

У зв`язку із неналежними виконанням відповідачем зобов`язань за договором позивач звернувся до суду з даними позовом про стягнення основного боргу у сумі 78 000,00 грн., а також нарахованих внаслідок прострочення грошового зобов`язання 3% річних у сумі 1998,07 грн., пені у сумі 8 892,61 грн., інфляційних втрат у сумі 786,23 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Надання позивачем послуг відповідачу на виконання умов договору перевезення №2/2019 від 15.08.2019 про перевезення вантажів підтверджується Актами надання послуг на загальну суму 94 000,00 грн: №1 від 31.08.2019 на суму 8000,00 грн, №3 від 31.08.2019 на суму 5 000,00 грн, №2 від 03.09.2019 на суму 3000,00 грн, №18 від 01.11.2019 на суму 10 000,00 грн, №12 від 14.11.2019 на суму 24 000,00 грн, №14 від 21.11.2019 на суму 24 000,00 грн, №17 від 30.11.2019 на суму 20 000,00 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 916 Цивільного кодексу України, за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

У пункті 2.1. договору сторони погодили, що перевезення по території України в межах 20 тон маси вантажу та 200 км. відстані перевезень коштуватимуть замовнику до 10000,00 грн за один рейс перевезення вантажу. У випадку збільшення маси вантажу або відстані перевезень сума перевезень може бути пропорційно збільшена за попередньою згодою сторін.

Нормами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 2.2. договору розрахунки між перевізником і замовником здійснюється замовником, у грошовій одиниці України гривні, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок перевізника протягом трьох робочих днів з моменту надання послуг.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи наведене, оскільки відповідач оплату послуг з перевезення у повному обсязі та у строки встановлені договором не здійснив, а матеріалами справи підтверджується невиконане зобов`язання за договором у сумі 78 000,00 грн, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення 78 000,00 грн заборгованості.

В пункті 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховані: пеня у сумі 8 892,61 грн, 3% річних у сумі 1998,07 грн, інфляційні втрати у сумі 786,23 грн.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати за надані послуги перевезення передбачена у п. 5.3. договору, відповідно до якого сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати наданих послу відповідно до пункту 2.2 цього договору замовник сплачує за вимогою виконавця пеню у розміpі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості неоплачених послуг за кожен день затримки їx оплати

Розрахунок пені у сумі 8 892,61 грн є арифметично вірним, у зв`язку із чим суд задовольняє вимоги у цій частині.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Розрахунок 3% річних у сумі 1998,07 грн є арифметично вірним, а тому вимоги у цій частині суд задовольняє повністю.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат у межах визначеного позивачем періоду судом встановлено, що розмір інфляційних втрат становить 786,23 грн., у зв`язку із чим вимоги у цій частині суд задовольняє повністю.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставин наведених позивачем у позові відповідач належними та достатніми доказами не спростував.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги Фізичної особи підприємця Сидоренко Ніни Іванівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-ПЛЮС" про стягнення заборгованості у сумі 89 676, 91 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-ПЛЮС" (01011, місто Київ, вулиця Рибальська, будинок 13, ідентифікаційний код 36590344) на користь Фізичної особи підприємця Сидоренко Ніни Іванівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) основний борг у сумі 78 000,00 грн, пеню у сумі 8 892,61 грн, 3% річних у сумі 1998,07 грн, інфляційні втрати у сумі 786,23 грн та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Дата складення повного тексту рішення: 07.12.2020.

Суддя О.В. Гулевець