ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Черкаси справа № 925/564/20

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Романенко Л.В., у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу

за первісним позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роздрібна інфраструктура», м. Черкаси, вул. Благовісна, 436

за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ПАТ «Енергобанк», м. Київ (від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Паламарчук В.В. - АДРЕСА_1

про стягнення 88 698,47 грн безпідставно утриманих коштів,

та зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Роздрібна інфраструктура», м. Черкаси, вул. Благовісна, 436

до Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36

про визнання договору оренди землі укладеним,

без участі повноважних представників сторін та учасників.

Черкаська міська рада звернулась в господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роздрібна інфраструктура» про стягнення безпідставно утриманих коштів, в якому просить суд стягнути з ТОВ «Роздрібна інфраструктура» на користь міського бюджету м. Черкаси безпідставно утримані кошти (орендну плату за користування земельною ділянкою) у розмірі 88698,47 грн, та відшкодувати судові витрати.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 13.05.2020 суд відкрив провадження у справі. Проведення підготовчого засідання призначено на 24.06.2020.

09.06.2020 до суду надійшов відзив на позов та зустрічна позовна заява ТОВ «Роздрібна інфраструктура» до Черкаської міської ради про визнання договору оренди землі укладеним. ТОВ «Роздрібна інфраструктура» просить суд визнати укладеним договір оренди землі від 23.08.2011 між Черкаською міською радою та ТОВ «Роздрібна інфраструктура» з дати реєстрації нерухомого майна ТОВ «Роздрібна інфраструктура» - 23.03.2018 шляхом заміни сторони орендаря з первісного ПАТ «Енергобанк» на нового орендаря ТОВ «Роздрібна інфраструктура» на тих самих умовах, що існували в договорі оренди, укладеному між Черкаською міською радою та ПАТ «Енергобанк».

22.06.2020 до суду надійшов відзив Черкаської міської ради на зустрічний позов, в якому представник просить в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю. Подано додаткові документи про направлення позову третій особі, про оренду землі ПАТ «Енергобанк», листування Департаменту архітектури міської ради.

Відповідачем у справу надані копії документів: копія заяви про надання дозволу на розробку технічної документації на землю, примірник технічної документації на спірну земельну ділянку під об`єктом - площею 678 м2, письмова відмова Департаменту архітектури від укладення в 2018 році договору з набувачем майна, докази направлення зустрічного позову третій особі. Доказів припинення для банку права користування землею не надано.

Підготовче засідання було відкладено на 16.07.2020.

Підготовче засідання було відкладено на 05.08.2020.

Підготовче засідання було відкладено на 31.08.2020. Цього дня підготовче провадження закрито, справу призначено в судовий розгляд на 20.10.2020 для розгляду по суті. Учасники справи про дату і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить особиста розписка представників.

Представники позивача та відповідача повідомили, що подали в справу всі документи на обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Представник третьої особи (банк та Фонд), належно повідомлений про час і місце розгляд спору, позовні вимоги не заперечив, пропозицій по врегулюванню спору не надав, в засідання не прибув.

Позивач не змінив предмет та підставу спору. Позивач не збільшив та не зменшив позовних вимог. Позивач заявив, що не вбачає потреби залучати відповідачів чи співвідповідачів, третіх осіб у справу. Доказів погашення боргу не надано.

Інших доказів не подано.

Сторони не змогли вирішити спір в позасудовому порядку.

Справа розглянута за наявними в ній доказами та матеріалами. Сторонами та учасниками не виконана ухвала суду від 31.08.2020.

Відповідно до приписів ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 20.10.2020 підписана вступна та резолютивна частини рішення суду без їх проголошення.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

За первісним позовом:

Позивач (міська рада) звернувся в господарський суд з позовом до відповідача (ТОВ) про стягнення коштів з застосуванням приписів ст. 1212 ЦК України у зв`язку з використанням відповідачем земельної ділянки комунальної власності під спорудою відповідача без оформлення правовстановлюючих документів на землю.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.03.2018 ТОВ «Роздрібна інфраструктура» придбав у власність нежитлові приміщення загальною площею 1407,8 м2 за адресою: м. Черкаси, вул. Симоненка, 5. Право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.03.2018 (підтверджено реєстраційною довідкою №189195200 від 18.11.2019).

Даний об`єкт приватної власності розміщено на земельній ділянці площею 0,0678 га комунальної форми власності, що належить територіальній громаді м. Черкаси в особі Черкаської міської ради.

Попереднім титульним користувачем спірної ділянки виступав ПАТ «Енергобанк» на підставі договору оренди землі від 23.08.2011 з міською радою.

Лише 04.02.2019 Відповідач звернувся через Центр надання адміністративних послуг з заявою №9703-з про надання дозволу на розроблення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж спірної ділянки площею 0,0678 га на місцевості.

Своїм рішенням №2-4450 від 23.05.2019 Черкаська міська рада надала Відповідачу дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж ділянки в натурі під нежитлове приміщення.

З метою врегулювання суперечностей стосовно користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів Департамент архітектури та містобудування ЧМР направив Відповідачеві листа з проектом договору про відшкодування збитків (неодержаного доходу) за період до укладення договору оренди землі.

Такий договір про відшкодування збитків укладено не було, тому Позивач звернувся до суду для примусового стягнення коштів з користувача земельною ділянкою, що обтяжена об`єктом його нерухомості. Позивач наполягає на кондиційних зобов`язаннях Відповідача та з посиланням на приписи ст. 1212 ЦК України просить задовольнити вимоги.

Відповідач вимоги заперечив та вказав (відзив, а.с. 34) що саме Черкаська міська рада (Позивач) не бажає укласти з ними договір оренди землі комунальної власності. Вказує на відсутність своєї вини.

За зустрічним позовом:

09.06.2020 до суду подано зустрічну позовну заяву (а.с. 38-39) про визнання договору оренди землі укладеним з 23.03.2018 шляхом автоматичної заміни орендаря з первісного - ПАТ «Енергобанк» на нового - ТОВ «Роздрібна інфраструктура» на тих же умовах, та стягнути з міської ради судові витрати.

Позивач за зустрічним позовом (ТОВ) вказує, що вони стали власниками нерухомого майна на спірній земельній ділянці комунальної власності з 23.03.2018 за договором купівлі - продажу №2070, відповідно до якого отримали у власність нежитлові приміщення загальною площею 1407,8 м2 за адресою: м. Черкаси, вул. Симоненка, 5.

Право власності ТОВ на спірне приміщення зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.03.2018.

Позивач (ТОВ) вказує, що об`єкт розміщений на земельній ділянці комунальної власності площею 0,0678 га, яка була передана в оренду ПАТ «Енергобанк» на 49 років за договором від 23.08.2011.

Позивач (ТОВ) зазначає, що відповідно до приписів ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить

у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Відповідно до приписів ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу).

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим).

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

ТОВ «Роздрібна інфраструктура» вважає, що з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно він є законним орендарем та користувачем спірної земельної ділянки, оскільки в силу закону право оренди для первісного орендаря ПАТ «Енергобанк» є припиненим, а для заявника цей договір є дійсним, новий орендар є титульним користувачем і на нього поширюються всі умови, що були викладені в договорі оренди землі від 23.08.2011.

ТОВ «Роздрібна інфраструктура» зазначає, що з цих підстав заміна сторони у вказаному договорі оренди землі відбулась автоматично, без повторного надання в оренду спірних земельної ділянки. На підтвердження своєї позиції посилається на рішення судів у справах (постанова ВС №914/2687/17 від 06.03.2019, №910/20774/17 від 07.11.2018, №913/661/17 від 27.02.2019).

При цьому заявник ТОВ вказує, що на нього поширюється і розмір орендної плати 26352 грн. в рік на тих же умовах, а невизнання міською радою вимог товариства є неприпустимим.

Відповідач за зустрічним позовом (ЧМР) вимоги заперечив та у письмовому відзиві (а.с. 49-52) вказав, що договір від 23.08.2011 про оренду землі між міською радою та ПАТ «Енергобанк» є припиненим в силу п. 37 спірного договору при переході права власності на майно до покупця. Тому не можуть бути застосовані приписи законодавства про заміну сторони в припиненому договорі оренди землі. Міська рада просить в позові відмовити повністю.

Інших доказів не подано.

Оцінюючи документи та докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає первісний позов таким, що підлягає до задоволення, а зустрічний позов таким, що не підлягає до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до приписів ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Праводавцем у спірних правовідносинах оренди землі комунальної власності виступає Черкаська міська рада.

Черкаська міська рада та ТОВ «Роздрібна інфраструктура» у спірних правовідносинах є суб`єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Правові основи діяльності сторін врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України.

Суд враховує, що позивач (за первісним позовом) є органом місцевого самоврядування, дії якого регламентовані спеціальним ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Приписами Конституції України встановлено, що орган влади, орган місцевого самоврядування може діяти лише в спосіб, визначений законом, і не інакше ст. 19 Конституції України

Відповідно до приписів ст.ст. 4, 11 ЦК України волевиявлення та дії сторін були направлені на настання певних правових наслідків.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки із земель комунальної власності укладається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. ст. 116, 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 206 Земельного Кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Ч. 1 ст. 93 ЗК встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч.1 ст. 96 ЗК землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідач за первісним позовом не був ні власником, ні постійним землекористувачем земельної ділянки з часу придбання нерухомого майна і до моменту державної реєстрації права оренди земельної ділянки, що виникло на підставі Договору оренди землі, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача орендна плата (ст. 14.1.72, 14.1.73 Податкового кодексу України).

За змістом наведених приписів, виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов:

набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалось, згодом відпала.

(аналогічний висновок сформульований ВСУ у постанові від 02.10.2013 у справі №6-88цс13).

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц та від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.

Таким чином, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач за користування земельною ділянкою по вул. Симоненка, 5 у м. Черкаси за період з 23.03.2018 по 31.12.2019, тобто за вказаний період фактичного користування земельною ділянкою без відповідних правовстановлюючих документів має повернути міській раді заборгованість в розмірі 88698,47 грн.

Позивач за зустрічним позовом в обґрунтування своїх вимог посилається на положення ст. 120 Земельного кодексу України, а саме ч. 2:

«Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача».

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку.

Таким чином, позивач за зустрічним позовом вважає, що заміна сторони у договорі оренди землі відбулась автоматично, що не потребує повторного надання в оренду вказаної земельної ділянки.

Проте вказані твердження позивача за зустрічним позовом не відповідають дійсним обставинам справи, не ґрунтуються на нормах законодавства та спростовуються наступним.

Попереднім землекористувачем спірної земельної ділянки та попереднім власником нерухомого майна, яке перейшло у власність ТОВ «Роздрібна інфраструктура» був ПАТ «Енергобанк» на підставі договору оренди землі від 23.08.2011.

Як встановлено судом, 23.08.2011 Черкаською міською радою та ПАТ «Енергобанк» був укладений договір оренди землі на підставі рішень Черкаської міської ради від 13.10.2009 №5-134 та від 31.03.2011 №2-366.

Відповідно до підпункту «Г» п. 31 Договору, у разі відчуження будівель та споруд (або їх часток), розташованих на земельній ділянці, наданій в оренду, орендар зобов`язаний повідомити про це орендодавця в 10-денний термін з дня відчуження, а також повідомити нового власника про необхідність оформлення правових документів на землю.

Відповідно до п. 37 Договору від 23.08.2011, дія договору припиняється у разі, зокрема:

- набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Таким чином, доводи позивача за зустрічним позовом про автоматичний перехід до нього права оренди земельної ділянки на умовах попереднього орендаря - не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

На даний час договір оренди землі ТОВ «Роздрібна інфраструктура» та ЧМР не укладений.

Суд вважає, що позивачем (МР) використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15, 16 ЦК України. Суд першої інстанції повністю розділяє правові позиції, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.

Вимоги зустрічного позову ТОВ не грунтуються на приписах чинного законодавства. Незважаючи на те, що відповідно до приписів ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини в суспільстві, Суд не наділений правом внесення змін, заміни сторони в припинений договір від 23.08.2011 - в силу Закону.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подав доказів належної оплати використання землі під спорудою.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем (ТОВ) під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів суду про проведення розрахунку з власником землі.

Первісний позов про стягнення 88698,47 грн. належить задовольнити повністю.

В задоволенні зустрічного позову належить відмовити за безпідставністю та недоведеністю вимог.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» nо.23465/03 від 08.03.2012р.);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін: (рішення «Серявін проти України» nо. 4909/04 від 10.02.2010р., рішення «Трофімчук проти України» nо. 4241/03 від 28.10.2010р.);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994р., серія А, N 303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» nо. 4994/04 від 09.09.2011р.).

Суд також звертає увагу відповідача ТОВ «Роздрібна інфраструктура» на несвоєчасне звернення до власника землі (ЧМР) з вимогами оформлення спірної ділянки під власним об`єктом нерухомості в користування тривалість у часі з моменту придбання нерухомості до моменту звернення до ЧМР, а також не оформлення податкових декларацій по землі та не внесення земельного податку за спірний період до бюджету.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати за первісним позовом належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 2102,00 грн судового збору. Судові витрати за зустрічним позовом покласти на ТОВ «Роздрібна інфраструктура» та не стягувати.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача ТОВ «Роздрібна інфраструктура», м. Черкаси, вул. Благовісна, 436, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь міського бюджету м. Черкаси через Черкаську міську раду (м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36, ідентифікаційний ), (рахунок №UA0023002, банк: Казначейство України (ЕАП), одержувач платежу: УК у м. Черкаси, ідентифікаційний , МФО 899998, код бюджетної класифікації: 24062200)

88698,47 грн заборгованості, 2102,00 грн судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ТОВ «Роздрібна інфраструктура», м. Черкаси, вул. Благовісна, 436, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

до Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

- відмовити повністю.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 27.11.2020

Суддя Г.М. Скиба