ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2020 р. Справа№ 927/278/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 07.12.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Чернігівобленерго"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.09.2020 (повний текст рішення підписано 03.09.2020)

у справі № 927/278/20 (суддя - Белова С.В.)

за позовом Першого заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури

в інтересах держави в особі позивача Чернігівської міської ради

до Акціонерного товариства "Чернігівобленерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державна екологічна інспекція у Чернігівській області,

про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням та незаконною рубкою дерев,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року Перший заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача Чернігівської міської ради звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням та незаконною рубкою дерев у розмірі 8252,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Чернігівською місцевою прокуратурою в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що в порушення вимог статей 10, 25, 26, 40 Закону України «Про рослинний світ», розділу 7 п. 1, розділу 9 п. 9.1.11.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, підприємством ВП «Чернігівські міські електричні мережі Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» під час проведення робіт по обрізці гілок дерев біля ліній електропередач пошкоджено 4 ростучих молодих дерева до ступеня припинення росту (шовковиця, в`яз, два ясеня) шляхом обрізки-бокових гілок із механічним пошкодженням крони деревини понад 30 відсотків периметра стовбурів та обломом (обрізом) вершини дерев понад Ѕ її довжини; незаконно зрубано 4 ростучих дерева (шовковицю, акацію, два ясеня); пошкоджено одне дерево породи дуб до ступеня припинення росту шляхом механічного пошкодження деревини стовбура понад 30 відсотків його периметра (обрізка бокових гілок у самої крони дерева). Після пошкодження дерев роботи по зашпаровуванню ран дерев садовою замазкою або олійною фарбою AT «Чернігівобленерго» не проводилися.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 03.09.2020 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь Чернігівської міської ради 8 252,00 грн. на відшкодування шкоди, завданої пошкодженням та незаконною рубкою дерев, шляхом перерахування коштів одержувачам: 2 475,60 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України; 1650,40 грн. до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету; 4126,00 грн. на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Чернігівської міської ради.

Стягнуто із Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь прокуратури Чернігівської області 2 102,00 грн. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд дійшов висновку щодо наявності факту порушення відповідачем законодавства про охорону рослинного світу.

Суд також вказав, що прокурор підтвердив наявність у нього підстав для представництва інтересів держави в суді при зверненні з позовом, оскільки невжиття компетентним органом (Чернігівською міською радою) заходів щодо стягнення з відповідача відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням та незаконною рубкою дерев, свідчить про бездіяльність цього органу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.09.2020 у справі № 927/278/20 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначає, що Першим заступником керівництва Чернігівської міської прокуратури не зазначено належних обставин та не надано доказів неможливості здійснення позивачем, який є самостійною юридичною особою, захисту прав та інтересів у судовому порядку.

Скаржник звертає увагу, що всупереч статті 164 Господарського процесуального кодексу України позивач не направив відповідачу позовну заяву з додатками.

Апелянт вказує, що не завдавав шкоди державі та всі дії товариства відповідають вимогам чинного законодавства.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, прокурор Чернігівської місцевої прокуратури у своєму відзиві, наданому до суду 19.10.2020, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, прокурор Чернігівської місцевої прокуратури вказує, що Чернігівською міською радою не було вжито заходів щодо стягнення шкоди протягом 3 місяців після отримання листа прокуратури. Наведене свідчить про неналежне виконання міською радою покладених на неї обов`язків. У зв`язку з чим, відповідно до статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» органи прокуратури мають право для захисту інтересів держави шляхом пред`явлення позову в інтересах органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (Чернігівської міської ради).

Прокурор зазначає, що на адресу відповідача була направлена позовна заява, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення наявними в матеріалах справи.

Прокурор звертає увагу, що відповідач не надав доказу про можливу аварійність дерев.

Узагальнені доводи пояснень Чернігівської місцевої прокуратури

04.12.2020 (електронною поштою) та 08.12.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду Чернігівською місцевою прокуратурою подано пояснення, в яких прокурор посилається на Закон України "Про благоустрій населених пунктів" та зазначає, що, оскільки дерева росли по вул. Дніпровська - Зеньковецька у м. Чернігові, тому вказані дерева є зеленими насадженнями, які знаходяться на об`єктах благоустрою Чернігівської міської ради.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2020 справу № 927/278/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.09.2020 у справі № 927/278/20 та справу призначено до розгляду на 09.11.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 оголошено перерву в розгляді справи до 07.12.2020.

Явка учасників у судове засідання

Чернігівська міська рада та Державна екологічна інспекція у Чернігівській області у судове засідання, призначене на 07.12.2020, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представників Чернігівської міської ради та Державної екологічної інспекції у Чернігівській області обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених представників.

Позиції учасників справи

Представник відповідача в судових засіданнях апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просила її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову повністю.

Прокурор у судових засіданнях апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

12.08.2019 Державна екологічна інспекція у Чернігівській області провела рейдову перевірку по контролю за дотриманням вимог природоохоронного законодавства за результатами якої складено Акт № 52/12 та проведено заміри діаметрів пнів зрубаних дерев 5-ти метровою мірною стрічкою, які відображено у відомості пнів від 12.08.2019.

Відповідно до Акту № 52/12 від 12.08.2019 під час проведення робіт по обрізці гілок дерев біля ліній електропередач по вул. Дніпровська - Зеньковецька у м. Чернігові підприємством ВП «Чернігівські міські електричні мережі Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» пошкоджено 4 ростучих молодих дерева до ступеня припинення росту (шовковиця, в`яз, два ясеня) шляхом обрізки-бокових гілок із механічним пошкодженням крони деревини понад 30 відсотків периметра стовбурів та обломом (обрізом) вершини дерев понад 1/2 її довжини. Також, незаконно зрубано 4 ростучих дерева (шовковицю, акацію, два ясеня). Пошкоджено одне дерево породи дуб до ступеня припинення росту шляхом механічного пошкодження деревини стовбура понад 30 відсотків його периметра (обрізка бокових гілок у самої крони дерева). Після пошкодження дерев роботи по зашпаровуванню ран дерев садовою замазкою або олійною фарбою AT "Чернігівобленерго" не проводилися.

12.08.2019 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Сподаренком А.П. складено щодо майстра дільниці повітряних ліній цеху ВП ЧМЕМ і Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» ОСОБА_1 протокол № 001411 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 153 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою про накладення адміністративного стягнення Державної екологічної інспекції у Чернігівській області № 87/12 від 14.08.2019, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 153 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

20.08.2019, на виконання вимог постанови № 87/12 від 14.08.2019, ОСОБА_1 сплачено штраф, що підтверджується квитанцією від 20.08.2019.

Відповідно до розрахунку, складеного державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Сподаренком А.П., який здійснено у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України "Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів" № 559 від 08.04.1999, загальна сума розміру шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження та незаконної рубки дерев становить 8252,00 грн.

22.08.2019 Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області винесено припис AT «Чернігівобленерго» про забезпечення зашпаровування ран пошкоджених дерев, недопущення в подальшому механічного пошкодження дерев при обрізці гілок.

07.10.2019 Державна екологічна інспекція у Чернігівській області звернулась до відповідача з претензією №15-14/2672 про відшкодування шкоди в сумі 8252,00 грн.

Відповідач не оскаржував рішення про накладення штрафу.

Звертаючись з позовною заявою прокурор просив стягнути з відповідача шкоду, заподіяної незаконною рубкою дерев внаслідок порушення норм у сфері охорони рослинного світу у розмірі 8252,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Частиною 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" виклав позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст.131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру", який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Верховний Суд України у постанові від 13.06.2017 у справі № п/800/490/15 (провадження №21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Однак, суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Для того щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

З матеріалів справи вбачається, що обґрунтовуючи наявність підстав для звернення з даним позовом в інтересах держави в особі позивача, прокурор вказував на те, що наявність підстав для звернення до суду із позовами про стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону довкілля у органів місцевого самоврядування передбачена п. «б» ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відповідно до якого місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Згідно із статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні та делеговані повноваження, серед яких в тому числі здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використання і охорона земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворення лісів тощо.

Порушення у сфері охорони рослинного світу спричиняють шкоду інтересам держави внаслідок вилучення певних видів біоресурсів з їх природного середовища та необхідності фінансування державою заходів щодо їх відновлення. Крім того, невідшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев, завдає шкоду економічним інтересам держави.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При стягненні шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, слід врахувати приписи ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та вимоги п. 7 ч. 3 ст. 29, п. 7 ч. 2 ст. 69, ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, які визначають, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Представництво інтересів держави в суді є конституційною функцією органів прокуратури, а подача позову - єдиним можливим заходом реагування, направленим на реальне поновлення порушених прав та інтересів держави.

Слід зазначити, що держава може вступати як у цивільні (господарські), так і в адміністративні правовідносини. У випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими учасниками цивільних правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Отже, поведінка органів, через які діє держава в цивільних або адміністративних відносинах, розглядається як поведінка держави в цивільних (господарських) або адміністративних відносинах. При цьому відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, як у цивільних (господарських), так і в адміністративних відносинах органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах.

Державу в судовому процесі, зокрема як позивача, може представляти орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Суд першої інстанції встановив, що листом вх. № №572219 від 27.12.2019, наданим на звернення Чернігівської місцевої прокуратури від 24.12.2019 № 63-4009 вих-19, Чернігівська міська рада повідомила прокурора про відсутність можливості на звернення до суду з позовом, у зв`язку з відсутністю укладених договорів на представництво інтересів Чернігівської міської ради адвокатами та відсутністю коштів на сплату судового збору. Посилаючись на відсутність можливості, Чернігівська міська рада повідомила, що відповідний позов про стягнення з Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням та незаконною рубкою дерев, до суду не подавався.

Чернігівська місцева прокуратура листом №66-4368вих20 від 15.03.2020 попередньо повідомила Чернігівську міську раду про здійснення представництва її інтересів у суді щодо стягнення збитків із Акціонерного товариства «Чернігівобленерго».

Отже, позивачем не було вжито достатніх та належних заходів щодо стягнення з відповідача відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням та незаконною рубкою дерев у розмірі 8252,00 грн., оскільки відповідний позов до суду пред`явлено не було, внаслідок чого державні інтереси залишаються незахищеними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Чернігівська міська рада наділена правом звернення до суду з позовом щодо відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням та незаконною рубкою дерев.

Так, невжиття Чернігівською міською радою заходів щодо стягнення з відповідача відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням та незаконною рубкою дерев, вказує на бездіяльність цього органу, а листування прокурора з Чернігівською міською радою свідчить про належні дії прокурора щодо надання можливості останній самостійно захищати інтереси держави у суді, протягом розумного строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Несплата відповідачем нарахованої йому суми відшкодування призводить до ненадходження коштів до Державного бюджету України, що порушує інтереси держави.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що прокурор підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави у суді при зверненні із позовом.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача шкоди, заподіяної незаконною рубкою дерев внаслідок порушення норм у сфері охорони рослинного світу.

Згідно зі статтею 40 Закону України "Про рослинний світ" порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України.

Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, зокрема, у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу.

Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та п. 7 ч. 3 ст. 29, п. 7 ч. 2 ст. 69, ст. 69-1 Бюджетного кодексу України визначено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (стаття 22 Цивільного кодексу України).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавала шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК відповідальність настає незалежно від вини.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що протиправна поведінка відповідача підтверджена Актом про результати заходів державного нагляду (контролю) за дотримання вимог природоохоронного законодавства Держаної екологічної інспекції у Чернігівській області № 52/12 від 12.08.2019 (далі - Акт № 52/12 від 12.08.2019).

Відповідно до Акту № 52/12 від 12.08.2019 під час проведення робіт по обрізці гілок дерев біля ліній електропередач по вул. Дніпровська - Зеньковецька у м. Чернігові підприємством ВП «Чернігівські міські електричні мережі Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» пошкоджено 4 ростучих молодих дерева до ступеня припинення росту (шовковиця, в`яз, два ясеня) шляхом обрізки-бокових гілок із механічним пошкодженням крони деревини понад 30 відсотків периметра стовбурів та обломом (обрізом) вершини дерев понад 1/2 її довжини. Також, незаконно зрубано 4 ростучих дерева (шовковицю, акацію, два ясеня). Пошкоджено одне дерево породи дуб до ступеня припинення росту шляхом механічного пошкодження деревини стовбура понад 30 відсотків його периметра (обрізка бокових гілок у самої крони дерева). Після пошкодження дерев роботи по зашпаровуванню ран дерев садовою замазкою або олійною фарбою AT "Чернігівобленерго" не проводилися.

Шкода державі підтверджується розрахунком розміру шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу, внаслідок незаконної вирубки та пошкодження до ступеня припинення росту дерев по вул. Дніпровська-Заньковецька в м. Чернігів працівниками ВП Чернігівські електричні мережі АТ «Чернігівобленерго».

Розрахунок проведено на підставі такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів, затверджених Постановою КМУ № 559 від 08.04.1999, акту про результати заходів державного нагляду (контролю) за дотримання вимог природоохоронного законодавства № 52/12 від 12.08.2019 та відомостей переліку пнів незаконного знесення та пошкодження до ступеня припинення росту дерев по вул. Дніпровська-Заньковецька в м. Чернігів від 12.08.2019.

Згідно із вказаним розрахунком загальна сума збитків склала 8 252 грн.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою заподіяної навколишньому природному середовищу є порушення інтересів держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно із статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Заподіявши шкоду рослинному світу, АТ "Чернігівобленерго" порушило інтереси держави, оскільки відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки є обов`язком держави.

Перевіривши нарахування збитків у загальному розмірі 8252,00 грн., колегія суддів погоджується із місцевим господарським судом, що він є правильним.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що відповідачем не оскаржувався Акт № 52/12 від 12.08.2019 про результати заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства. Відомості, зазначені в Акті, відповідачем за допомогою належних і допустимих доказів не спростовані, контррозрахунок розміру шкоди відповідачем не подано.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем законодавства про охорону рослинного світу, у зв`язку з чим, позовні вимоги прокурора про стягнення з відповідача шкоди завданої пошкодженням та незаконною рубкою дерев у розмірі 8252,00 грн. підлягають задоволенню.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що позивач не направив відповідачу позовну заяву з додатками колегія суддів вважає безпідставним, оскільки в матеріалах справи наявний чек та опис вкладення, що підтверджує направлення прокурором позовної заяви Акціонерному товариству "Чернігівобленерго" (т. 1; а.с. 84, 90).

На переконання колегії суддів, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.09.2020 у справі № 927/278/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.09.2020 у справі № 927/278/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.09.2020 у справі № 927/278/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 03.09.2020 у справі № 927/278/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "Чернігівобленерго".

4. Матеріали справи №927/278/20 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 10.12.2020.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун