ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020 року м. Дніпро Справа № 904/2943/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І.Л., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Дніпровської міської ради

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2020 р.

( суддя Крижний О.М., м. Дніпро, повний текст рішення складено 11.09.2020 р.)

у справі

за позовом Дніпровської міської ради

м. Дніпро

в інтересах

Комунального підприємства

"Ритуальна служба" Дніпровської міської ради,

м. Дніпро

до ОСОБА_1 ,

м. Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради,

м. Дніпро

про відшкодування збитків у сумі 80 182,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області в інтересах Комунального підприємства "Ритуальна служба" Дніпровської міської ради ( далі - Позивач, Комунальне підприємство ) з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 збитки в сумі 80 182,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті перевірки діяльності КП "Ритуальна служба" Дніпровської міської ради встановлені порушення, а саме: у порушення трудового контракту з директором та затверджених норм "Положення про доплату за інтенсивність праці", відповідно до розрахунково-платіжних відомостей за березень-грудень 2017 року ОСОБА_1 нарахована/виплачена доплата за інтенсивність праці у розмірі 30% до посадового окладу у сумі 55 806,55 грн.; у порушення умов трудового контракту укладеного з ОСОБА_1 відповідно до розрахунково-платіжної відомості за січень 2018 року ОСОБА_1 нарахована/виплачена доплата за інтенсивність праці у розмірі 30% до посадового окладу у сумі 7 030,20 грн.; у травні 2018 року ОСОБА_1 безпідставно нарахована та виплачена премія у сумі 10 730,50 грн., оскільки клопотання заступника міського голови з діяльності виконавчих органів, директора департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради Лисенка М.О. щодо преміювання у травні 2018 року на суму 10 730,50 грн. відсутнє; у порушення п.3.1.1 трудового контракту від 23.02.2018 та згідно розрахункових відомостей за січень, лютий та березень ( з 01.03 по 15.03 ) 2019 року ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата виходячи з місячного окладу 32 004,00 грн., замість встановленого окладу 29 358,00 грн., чим завдано збитків на загальну суму 6 615,00 грн. Загальна сума фінансових порушень (безпідставно нарахованих та виплачених коштів) за період 2017-2019 роки становить 80 182,25 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2020 р. в позові відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Дніпровська міська рада звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Дніпровська міська рада вважає рішення Господарського суду Дніпропетровської області ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи та за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що у відповідності до ст. 277 ГПК України є підставою, для його скасування.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з висновком господарського суду про те, що ініціатор позову ( Дніпровська міська рада ) має право заявити вимогу про стягнення збитків на користь Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровською міської ради, а не на свою користь - у зв`язку з тим, що рішенням Дніпровської міської ради від 19.02.2020 р. № 60/54 вирішено припинити шляхом ліквідації юридичну особу - Комунальне підприємство «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради, та відповідно до відомостей - Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з 24.02.2020 р. зазначене підприємство перебуває в стані припинення і станом на момент звернення до суду строк пред`явлення вимог кредиторів сплинув, майно зазначеного підприємства є комунальною власністю, а тому за правилом частини 20 ст. 111 ЦК України передається учасникам юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом. Комунальне підприємство «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради може бути припинено в будь-який час, що унеможливить- виконання рішення суду, а тому Дніпровська міська рада, як власник підприємства заявила вимоги на стягнення збитків на свою користь.

При цьому Скаржник зазначає, що Позивач звернувся до суду у зв`язку із безпідставним нарахуванням та виплатою коштів, які є структурою заробітної плати за період з 2017 по 2019 років, коли Відповідач обіймав посаду керівника підприємства. Отже, суд безпідставно дійшов висновку про недоведеність факту виплати та отримання керівником комунального підприємства коштів заробітної плати за період 2017-2019 років, за відсутності інших наявних в матеріалах доказів, які б підтверджували невиплату заробітної плати або наявність заборгованості із виплати заробітної плати.

Водночас, на думку Скаржника, варто звернути увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази неотримання Відповідачем заробітної плати за період з 2017-2019 року, а ураховуючи наявність юридичної відповідальності за затримку у виплаті заробітної плати хибними є будь-які припущення щодо неотримання керівником підприємства заробітної плати за тривалий проміжок часу близько трьох років. Також, Дніпровська міська рада наголошує на тому, що ОСОБА_1 під час розгляду справи у Господарському суді Дніпропетровської області не спростовано факт отримання ним безпідставно нарахованих та виплачених коштів.

Скаржник вважає, що твердження про можливий частковий пропуск строку позовної давності є передчасним, оскільки міська рада дізналась про порушення своїх прав та завдання збитків Відповідачем, як керівником КП «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради під час проведення перевірки Управління аудиту та контролю Дніпровської міської ради, яка проводилась з 11.12.2019 р. по 30.01.2020 р., тобто вже після звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, а тому Дніпровська міська рада звернулась в межах строку позовної давності. Зазначена обставина була виявлена та документально зафіксована у довідці Управління аудиту та контролю Дніпровської міської ради, яка оформлена ( складена за результатами перевірки 30.01.2020 р. ).

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Відповідач посилається на імперативний характер норм ст. ст. 20. 54 ГПК України, та на те, що Дніпровська міська рада не вірно обрала спосіб захисту права, тому Господарський суд Дніпропетровської області дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні визначених Позивачем позовних вимог.

Крім того, у відзиві ОСОБА_1 посилається на те, що за умови ненадання належних та допустимих доказів нарахування та виплати премії, судом першої інстанції вірно встановлено, що Позивачем не доведено не лише неправомірність нарахування такої виплати, але і її наявність. Так, на підтвердження отримання коштів ОСОБА_1 та їх нарахування Дніпровською міською радою надано розрахунково-платіжні відомості, які взагалі не містять підпису посадової особи (осіб), яка їх сформувала. Будь-яких інших належних та допустимих доказів матеріали справи не містять.

Щодо строків позовної давності, то Відповідач зазначає, що судом першої інстанції наслідки спливу їх не застосовані у зв`язку з необгрунтованістю позову. Тому твердження Апелянта про відсутність пропуску строку позовної давності не є належним обґрунтуванням порушенням Господарським судом Дніпропетровської області норм матеріального чи процесуального права при винесення оскаржуваного рішення.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Кузнецової І.Л., Чус О.В..

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.10.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2020р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Комунальне підприємство "Ритуальна служба" Дніпровської міської ради діє на підставі Статуту, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 25.07.2018 р. № 70/34. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банку, круглу печатку, кутовий та інші штампи зі своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом (п. 1.6 Статуту).

Зазначене підприємство є комунальним унітарним комерційним підприємством, створеним відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 24.12.2003 р. № 30/14 на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади міста Дніпра (п. 1.1 Статуту).

Відповідно до п. 1.3 Статуту власником підприємства є територіальна громада міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради.

Згідно з п. 1.4 Статуту орган, до сфери управління якого входить підприємство, визначається Дніпровською міською радою (далі - Уповноважений орган).

Виконавчим органом, якому підпорядковане зазначене комунальне підприємство є департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради.

Розділом 3 Статуту передбачено, що майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади міста Дніпра і закріплюється за підприємством на праві господарського відання. Майно підприємства складають основні фонди, оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Власник майна, закріпленого за підприємством на праві господарського відання, здійснює контроль за належним використанням та збереженням майна безпосередньо або через уповноважений ним орган відповідно до цього Статуту та законодавчих актів України. Відповідно до п. 3.1 Статуту до виняткової компетенції власника належить, зокрема, прийняття рішення про ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємства.

Пунктом 2.2 Положення про управління аудиту та контролю Дніпровської міської ради затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 21.12.2016 №34/17 основним із завдань Управління є проведення контролю та аудиту виконавчих органів міської ради, підприємств, установ і організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста, у формі ревізій, перевірок, оцінки, аналізу на підставі планів роботи Управління, доручень чи розпоряджень міського голови, рішень міської ради та виконавчого комітету міської ради.

Управлінням аудиту та контролю Дніпровської міської ради на підставі розпорядження Дніпровського міського голови від 11.12.2019 р. №1946-р "Про проведення перевірки", проведено перевірку фінансового стану, ефективності та цільового використання коштів Комунального підприємства "Ритуальна служба" ДМР. Зазначеною перевіркою охоплений період діяльності комунального підприємства з 01.01.2016 р. по 31.12.2019 р.. Перевірка проведена у період з 11.12.2019 р. по 31.01.2020 р..

Результати перевірки діяльності викладені у довідці про перевірку фінансово-господарської діяльності комунального підприємства "Ритуальна служба" Дніпровської міської ради, складеній після закінчення перевірки 31.01.2020 р..

Відповідно до довідки в результаті проведеної перевірки були встановлені наступні порушення.

При нарахуванні заробітної плати за 2017 рік директору Комунального підприємства "Ритуальна служба" Дніпровської міської ради виявлено завищення у сумі 55 806,55 грн.

Згідно розпорядження Дніпровського міського голови від 16.03.2017р. №1-16/3-рк з 16.03.2017р. за контрактом керівником Комунального підприємства "Ритуальна служба" Дніпровської міської ради призначено ОСОБА_1 .

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.1999 р. № 859 "Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств" та Положення про оплату її керівників підприємств, що перебувають у комунальній власності територіальної ради міста Дніпра, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 15.11.2017р., для керівників комунальних підприємств, які працюють за контрактом не передбачено нарахування та виплата доплати за інтенсивність праці.

Керівником комунального підприємства затверджено Колективні договори, які діяли на комунальному підприємстві у період 2017-2018 та 2018-2019 років та погоджені з профспілковою організацією комунального підприємства, додатком до яких є Положення про доплату за інтенсивність праці.

Відповідно до п. 8 Положення про доплату за інтенсивність праці, яке є додатком №IV.1.2 до Колективного договору на 2017-2018 роки, визначено, що доплата за інтенсивність праці не нараховується працюючим за контрактом. Із цими умовами колективного договору та Положення про доплату за інтенсивність праці ознайомлений директор комунального підприємства та бухгалтерія цього підприємства, що засвідчено їх підписами.

У трудових контрактах укладених з директором комунального підприємства ОСОБА_1, та додаткових угодах до них, доплати за інтенсивність праці не передбачено.

Відповідно до розрахунково-платіжних відомостей за березень-грудень 2017 р., ОСОБА_1 , нарахована/виплачена доплата за інтенсивність праці (у розмірі 30% до посадового окладу) у сумі 55 806,55 грн.

При нарахуванні заробітної плати за 2018 рік директору Комунального підприємства "Ритуальна служба" Дніпровської міської ради виявлено аналогічне завищення у сумі 7030,20 грн., яке сталось у результаті нарахування доплати за інтенсивність праці, всупереч п. 8 Положення про доплату за інтенсивність праці, яке є додатком № IV.1.2 до Колдоговору на 2017-2018 роки, а також аналогічного Положення до Колективного договору на 2018-2019 роки, хоча доплата за інтенсивність праці не нараховується працюючим за контрактом. У трудових контрактах з директором підприємства ОСОБА_1 та додаткових угодах до них, доплати за інтенсивність праці не передбачено.

Відповідно до Положення про оплату праці керівників підприємства, що бувають у комунальній власності територіальної громади міста Дніпра, затвердженого рішенням міської ради від 15.11.2017 р. № 66/26: "п.п. 3.1. Преміювання Керівника здійснюється на підставі показників звітів виконання фінансового плану підприємства, статистичних та бухгалтерських даних за результатами роботи комунального підприємства за звітний період; пп. 3.2 Керівнику, враховуючи виконання умов і диференційованих показників преміювання, встановлюється премія: за квартал - у розмірі до трьох місячних посадових окладів Керівника, за рік - у розмірі до двадцяти чотирьох місячних посадових окладів Керівника; пп. 3.3 Виплата квартальних премій Керівнику проводиться із фонду оплати праці підприємства за рахунок економії фонду оплати праці, враховуючи результати роботи підприємства за відповідний квартал, на підставі клопотання ( додаток 4 до Положення про оплату праці керівників підприємства, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Дніпра) керівника Уповноваженого органу ( виконавчого органу, до сфери управління якого належить (входить) комунальне підприємство) на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів відповідно до розподілу повноважень; пп. 3.4. Виплата річних премій Керівнику проводиться на підставі Клопотання ( додаток 4 ) заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів відповідно до розподілу повноважень лише при наявності достатньої суми чистого прибутку за підсумками річної звітності, після її подання та розгляду, за погодженням виконавчим органом міської ради з питань фінансів.

Розмір річної премії погоджується міським головою.

Відповідно до розрахунково-платіжної відомості за травень 2018 року директору підприємства - ОСОБА_1, на підставі "Постанови президії обкому профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення і департаменту житлово-комунального господарства та будівництва облдержадміністрації" від 25.04.2018 р. № 25, нарахована та виплачена премія в розмірі 10 730,50 грн. (50 % від посадового окладу) за призове місто та відзначення за позитивну роботу в обласному громадському огляді стану умов і охорони праці на підприємствах житлово-комунального господарства за 1 квартал 2018 року.

Відповідно до листа Комунального підприємства "Ритуальна служба" Дніпровської міської ради від 16.01.2020 р. № 37 "клопотання заступника міського голови з діяльності виконавчих органів, директора департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради Лисенка М. О. щодо преміювання у травні 2018 року на суму 10 730,50 грн. відсутнє".

Таким чином, ОСОБА_1 в травні 2018 року безпідставно нарахована та виплачена премія у сумі 10 730,50 грн.

Щодо нарахування заробітної плати за 2019 рік, виявлено наступні порушення.

Згідно з додатковою угодою № 1 від 26.06.2018 р. до трудового контракту від 23.02.2018 р. з директором КП "Ритуальна служба" ДМР ОСОБА_1 посадовий оклад керівнику підприємства з 01.07.2018 р. встановлено у розмірі 29 358,00 грн. Додаткова угода набуває чинності з 01.07.2018 р.. Трудовий контракт від 23.02.2018 р. діє з 16.03.2018 р. по 15.03.2019 р..

У період з 26.06.2018 р. по 15.03.2018 р. внесення змін та доповнень до трудового контракту від 23.02.2018 р. в розділ 6.1 термін дії контракту, шляхом підписання додаткових угод не відбувалося.

Трудовим контрактом, без дати підписання, укладеним з директором КП "Ритуальна служба" ДМР, встановлено посадовий оклад в розмірі 32 004,00 грн. з 16.03.2019 р. до 15.03.2020 р..

У штатних розкладах, станом на 01.01.2019 р. та 01.02.2019 р., місячний посадовий директора затверджено у сумі 32 004,00 грн.

В порушення п. 3.1.1 трудового контракту від 23.02.2018 р. ( із змінами та доповненнями) та згідно розрахунково-платіжних відомостей за січень, лютий 2019 р. та березень ( з 01.03.2019 р. по 15.03.2019 р.) ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата виходячи з місячного окладу 32 004,00 грн., замість окладу 29 358,00 грн.

Встановлено безпідставно нарахована заробітна плати директору ОСОБА_1 за січень, лютий 2019 р. та березень - з 01.03.2019 р. по 15.03.2019 р., на загальну суму 6 615,00 грн., а саме: за січень 2019 р. надмірно нараховано/сплачено 2 646,00 грн.; за лютий 2019 р. надмірно нараховано/сплачено 2 646,00 грн.; за період з 01.03.2019 р. по 15.03.2019 р. (10 робочих днів) надмірно нараховано/сплачено 1 323,00 грн.

Загальна сума встановлених фінансових порушень (безпідставно нарахованих та виплачених коштів) за період 2017-2019 роки складає 80 182,25 грн.

Позивач зазначає, що в результаті розгляду листа Управління аудиту та контролю Дніпровської міської ради від 27.04.2020 р. вих. № 1/1-186, Дніпровським міським головою надано доручення на вжиття заходів претензійно-позовної роботи.

Оскільки, виявлення порушень щодо безпідставного нарахування та виплати у сумі 80 182,25 грн. встановлені перевіркою Управління аудиту та контролю Дніпровської міської ради проведеною з 11.12.2019 р. по 31.01.2020 р. , тобто після звільнення з посади ОСОБА_1 , Дніпровська міська рада звернулася за захистом порушених прав до суду.

Особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених Господарським кодексом України діяльності державних комерційних або казенних підприємств, а також інших вимог, передбачених законом.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, окрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За ч. 1,2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для підновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Пунктом 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою ( у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені ) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями ( бездіяльністю ) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

В основу оскаржуваного рішення покладено висновок місцевого господарського суду про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на те, що Дніпровська міська рада не має право заявити вимогу про стягнення збитків не на користь Комунального підприємства "Ритуальна служба" Дніпровської міської ради, а на свою користь. Крім того, Дніпровською міською радою та комунальним підприємством не доведено наявність складу цивільного правопорушення, що є необхідним для задоволення позову. Тому позовна давність не підлягає застосуванню у зв`язку з необґрунтованістю позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволені позову з огляду на таке.

За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і в разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкованого у суб`єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

У статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 923/364/19, від 16.06.2020 у справі № 904/1221/19.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц, від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17.

За змістом частини 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Тому суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Окремо слід зазначити, що Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах Комунального підприємства "Ритуальна служба" Дніпровської міської ради, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь збитки в сумі 80 182,25 грн.

Частиною 6 ст. 44 ГПК України визначено, що юридична особа може набувати процесуальних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників у випадках, коли відповідно до закону чи установчого документа така юридична особа набуває та здійснює права, а також несе обов`язки через своїх учасників.

Згідно зі ст. 54 ГПК України власник (учасник, акціонер) юридичної особи, якому належить 10 і більше відсотків статутного капіталу товариства (крім привілейованих акцій), або частка у власності юридичної особи якого становить 10 і більше відсотків, може подати в інтересах такої юридичної особи позов про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.

У разі відкриття провадження за таким позовом зазначена юридична особа набуває статусу позивача, але не вправі здійснювати свої процесуальні права та обов`язки без згоди власника (учасника, акціонера), який подав позов. Посадова особа, до якої пред`явлений позов, не вправі представляти юридичну особу та призначати іншу особу для представництва юридичної особи в даній справі.

Конструкція ст. ст. 20, 54 ГПК України передбачає, що у випадку звернення власника підприємства в інтересах такого підприємства з позовом до посадової особи про відшкодування збитків, статус позивача отримує саме комунальне підприємство, а Дніпровська міська рада є представником такого підприємства, хоча і зі специфічними повноваженнями.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, ініціатор позову - Дніпровська міська рада, враховуючи приписи ст. ст. 20, 54 ГПК України має право заявити вимогу про стягнення збитків на користь Комунального підприємства "Ритуальна служба" Дніпровської міської ради, а не на свою користь.

За таких умов належним способом захисту інтересів Позивача, в інтересах якого з відповідним позовом звернулася міська рада, є пред`явлення вимоги про стягнення збитків саме на користь Комунального підприємства "Ритуальна служба" Дніпровської міської ради, яке на час розгляду спору не припинило своєї діяльності ( докази відсутні ), а позовна вимога про стягнення збитків спричинених Комунальному підприємству на користь Дніпровської міської ради не може бути задоволена, оскільки міська рада просить застосувати неналежний спосіб захисту.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції не перевіряє доводи сторін в частині наявності складу цивільного правопорушення, не підтверджує і не спростовує їх, оскільки відповідний аналіз має бути зроблений у мотивувальній частині судового рішення в разі звернення Позивача до суду із позовною вимогою про застосування належного способу захисту.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2020р. у справі № 904/2943/20 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта - Дніпровську міську раду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв`язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя О.В. Чус