РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/962/20
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

позивач: Акціонерне товариство Українська залізниця,

вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680;

в особі: Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, ,

пр. Дмитра Яворницького, 108, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49602

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю ВТОРМЕТ-ЧЕРНІГІВ,

пр-т Миру, 49, офіс 4, м. Чернігів, 14005,

предмет спору: про стягнення 111865,00 грн

Учасники справи не викликались

Акціонерним товариством Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю ВТОРМЕТ-ЧЕРНІГІВ про стягнення 111865,00 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані невірним зазначенням відповідачем адреси вантажоодержувача TOB "КЕРАМЕТ" у накладній.

Ухвалою суду від 26.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у дані справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлено процесуальні строки для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини, відповіді на відзив та заперечення на відповідь позивача.

У встановлений строк відповідач подав відзив до суду, в якому заперечує проти позову та вказує, що адреса отримувача відповідає адресі зазначеній в договорі поставки №КМУ - 19/56, в якому зазначена адреса: 04119, м. Київ, вул. Древлянська, 8. Також зазначена адреса відповідає Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 19.03.2020 року в якому зазначено адресу: 04119, м. Київ, вул. Древлянська, 8. Відповідач вказує, що ним допущена лише описка при зазначенні адреси одержувача, крім того в документі вона була ним негайно виправлена, ще до прибуття вагону до станції одержувача та не потягла для позивача жодних несприятливих наслідків, зокрема у вигляді збитків.

Відповідач також клопоче про зменшення розміру штрафу до розміру однієї провізної плати, а саме до 22 373,00 грн, у разі, якщо суд за результатами оцінки доказів прийде до висновку про наявність підстав щодо застосування штрафу, передбаченого ст. 122 Статуту залізниць України.

26.11.2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій ним заперечуються доводи відповідача викладені у відзові. Зазначається, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, зокрема запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи № 8054218 від 18.03.2020, діяльність юридичної особи ПрАТ «КЕРАМЕТ» припинена. При цьому, згідно запису в ЄДРПОУ № 0093981 від 18.03.2020 проведено державну реєстрацію юридичної особи TOB «Керамет», яка утворена в результаті перетворення ПрАТ «Керамет». Тобто на момент оформлення Відповідачем накладної № 34539163 (24.04.2020) здійснювало діяльність лише TOB «Керамет», адресою якого значиться 49041, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Запорізьке шосе, б.28-М.

Позивач вказує на те, що лист відповідача про коригування реквізитів Одержувача у накладній датований 29.04.2020, тобто був наданий вже під час перевезення вантажу.

Також позивач заперечує проти зменшення розміру штрафу, посилаючись на те, що статтею 118 Статуту залізниць України передбачено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу, тому, на думку паозивача, підстав для його зменшення не має.

Згідно доказів направлення ( трекінг відправлень № 102) дана відповідь отримана відповідачем 26.11.2020 року.

04.12.2020 відповідачем подано до суду заперечення, що надійшло до суду 07.12.2020 року.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 26.10.2020 року встановлено відповідачу строк для подання заперечення на відповідь позивача на відзив протягом 5 днів з моменту отримання відповіді на відзив. Таким чином, заперечення відповідач мав подати не пізніше 01.12.2020. Проте, заперечення подано до суду після закінчення процесуального строку встановленого судом на його подання.

Згідно статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги те, що відповідачем подано заперечення після закінчення процесуального строку для його подання, суд на підставі ч. 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України вважає за необхідне залишити дане заперечення без розгляду.

Відповідно до ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, зокрема запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи № 8054218 від 18.03.2020, діяльність юридичної особи ПрАТ «КЕРАМЕТ» припинена.

При цьому, згідно запису в ЄДРПОУ № 0093981 від 18.03.2020 проведено державну реєстрацію юридичної особи TOB «Керамет», яка утворена в результаті перетворення ПрАТ «Керамет».

Відтак, 18.03.2020 шляхом перетворення ПрАТ «Керамет» (04119, місто Київ, вул. Деревлянська, 8) утворено TOB «Керамет» (49041, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Запорізьке шосе, 28-М).

У квітні 2020 року відповідачем було здійснено відправку вагону № 65352460 згідно накладної №34539163 зі станції Чернігів Південно-Західної залізниці на станцію Правда Придніпровської залізниці. Відповідач надав станції навантаження Чернігів Південно - Західної залізниці заповнену накладну, в якій представником відправника в графі 4 «Одержувач» було вказано ПАТ «КЕРАМЕТ», , адреса: вул. 04119, м. Київ, вул. Деревлянська, 8.

Відповідно до графи 31 залізничної накладної № 34539163 сума провізної плати склала 22373,00 грн.

Під час перевезення вантажу вагоном № 65352460 відповідачем було виявлено, що адреса одержувача, яка зазначена ним у накладній, не вірна (не відповідає адресі ТОВ «Керамет»).

29.04.2020 року відповідач направив начальнику станції Чернігів, Кубишко М.М. лист №96 від 29.04.2020р. в якому повідомлялось зміну адреси та прохання вважати правильними реквізити ТОВ «КЕРАМАТ», , поштова адреса: 49041,м.Дніпро, Запорізьке шосе,28-М.

29.04.2020 зі станції Чернігів направлено телеграму № HP 182, на підставі якої по станції призначення Правда Придніпровська залізниці у накладній № 34539163 зроблено виправлення адреси одержувача на іншу, а саме внесено виправлення з 04119, м. Київ, вул. Древлянська, 8 на 49041, місто Дніпро, Запорізьке Шосе, будинок 28-М.

Факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу був засвідчений актом загальної форми № і 176 від 30.04.2020 року та нарахований штраф у п`ятикратному розмірі вартості провізної плати. Відповідач відмовився від підписання даного акту.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 111865,00 грн за невірно зазначену адресу вантажоодержувача.

Статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт" визначається, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт Закону України "Про залізничний транспорт Статуту залізниць України (Статут) та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.2 Статуту залізниць України, останній визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом. На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

У відповідності до ст. 23 Статуту залізниць України відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Статтею 122 Статуту залізниць України встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Згідно п.1.2 Правил оформлення перевізних документівнакладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разові з вантажем (п. 1.2 Правил).

П.1.3 Правил оформлення перевізних документів визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ.

Перевізні документи, оформлені відправником в паперовому вигляді, перевіряються начальником станції або уповноваженим ним працівником станції у разі надання згоди на навантаження на місцях загального користування. Перевіркою встановлюються: наявність плану (місячного або додаткового) на перевезення, відсутність заборон і обмежень у даному, напрямку перевезення, правильність заповнення бланків перевізних документів відповідно, до правил оформлення перевізних документів, наявність зазначених відправником у графі 9 "Документи, що додані відправником" додаткових супровідних документів та документів« дозвільного характеру на відправлення вантажу контролюючих органів, необхідність одержання яких передбачено законами України ( п. 1.4. Правил).

Відповідно до п. 2.1. Правил оформлення перевізних документів відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, у тому числі графи №№4, 5 та в яких вказується точне та повне найменування одержувана, адреса та його код.

Згідно з п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

У графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі, (п.2.3. Правил оформлення перевізних документів).

Так, у вказаній накладній, правильність внесених відомостей підтвердив своїм підписом представник відправника Зозуля Ю.П.

Статтею 129 Статуту залізниць України встановлено, зокрема, що обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Наведені вище норми права свідчать про те, що підставою застосування щодо відправника санкції є невірне зазначення адреси у залізничній накладній.

Твердження відповідача щодо непогодження зі змістом Акту загальної форми № 1176 від 30.04.2020 року, яким зафіксовано неправильне зазначення відправником адреси одержувача вантажу, стосовно відмітки «Фактически такого адреса нет» та посилання на те, що ним правильно зазначено чотиризначний залізничний код одержувача (4868), який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Керамет» не спростовують факту невірного зазначення адреси у залізничній накладній № 34539163, тому не приймаються судом до уваги.

У Постанові Верховного Суду України у справі № 917/964/17 від 22.03.2018 року зазначено, що при у розгляді справ про стягнення цього штрафу господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями. Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що матеріалами справи підтверджується факт неправильного зазначення у залізничній накладній № 34539163 адреси одержувача та правомірність нарахування позивачем штрафу відповідачу у п`ятикратному розмірі провізної плати у сумі 111865,00 грн за невірно зазначену адресу вантажоодержувача.

У відзові на позовну заяву відповідач просить про зменшення розміру штрафу до розміру однієї провізної плати, а саме до 22 373,00 грн, посилаючись на неспіврозмірність розміру штрафу з наслідкам порушення, та той факт, що позивачу не було завдано значних збитків та відсутні будь які негативні наслідки. Відповідачем зазначено, що штраф у розмірі 111865,00 грн є занадто великим та таким, що призведе до його банкрутства та звільнення всього персоналу підприємства.

Приписами ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, зазначені відповідачем обставини стосовно можливого банкрутства та звільнення персоналу не є надзвичайними чи невідворотними обставинами та не звільняють відповідача від відповідальності у відповідності до частини 2 статті 617 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 218 Господарського кодексу України.

Позивач є таким само господарюючим суб`єктом як і відповідач та несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зважаючи на те, що вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов`язку, вжиття відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу, господарський суд не має права з власної ініціативи зменшувати розмір штрафу, встановлений статтями 118 та 122 Статуту, виходячи тільки з того, що, на думку суду, встановлений Статутом розмір штрафу є занадто великим.

З урахуванням вказаних вище приписів чинного законодавства України, надавши оцінку обставинам та встановивши відсутність доказів на підтвердження обставин, які мають істотне значення та які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафу, суд доходить висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

Отже, нарахований позивачем на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, судовий збір має бути покладено на відповідача в розмірі 2102,00 грн.

Керуючись ст.74,129,236-239,240,241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ВТОРМЕТ-ЧЕРНІГІВ (пр-т Миру, 49, офіс 4, м. Чернігів, 14005, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська заліниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (п/р НОМЕР_1 в AT «Ощадбанк», МФО 300465. , отримувач: філія «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» AT «Укрзалізниця») штраф за невірно зазначену адресу вантажоодержувача у накладній у сумі 111865,00 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ВТОРМЕТ-ЧЕРНІГІВ (пр-т Миру, 49, офіс 4, м. Чернігів, 14005, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська заліниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (п/р НОМЕР_2 , Філія Дніпропетровське обласне управління AT «Ощадбанк», МФО 305482, , отримувач: регіональна Філія «Придніпровська залізниця» AT «Укрзалізниця») 2102,00 грн судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 10.12.2020 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/