РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2020 року м. Чернігів справа № 927/793/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Дубини О. М.

Позивач: Фізична особа-підприємець Клець Анатолій Григорович,

ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Відповідач: Дочірнє підприємство «Лугове»,

, вул. Прокопа Гацька, 26, с. Олбин, Козелецький район, Чернігівська область, 17040

Предмет спору: про стягнення 460 853,17 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Клець Анатолій Григорович звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства "Лугове", у якому позивач просить стягнути з відповідача 460 853,17 грн, з яких 379 180,00 грн сума основної заборгованості, 61 264,37 грн пені, 10 671,72 грн інфляційних втрат та 9 737,08 грн - 3 % річних.

Дії суду, пов`язані з розглядом справи.

У зв`язку з недодержанням позивачем вимог, викладених у ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 07.09.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 28.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 22.10.2020 та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг, позивачу копія ухвали від 28.09.2020 була направлена на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 29.09.2020 та згідно з електронним листом, який надійшов від позивача на електронну адресу суду, вищезазначена ухвала була отримана ним 29.09.2020.

Зважаючи на відсутність відомостей про адресу електронної пошти ДП «Лугове», копія вказаної вище ухвали суду відповідачу була направлена засобами поштового зв`язку 06.10.2020.

Відповідно до поштового повідомлення про вручення ухвалу суду від 28.09.2020 відповідач отримав 08.10.2020.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 23.10.2020.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, але у підготовче засідання 22.10.2020 не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Згідно з нормами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, підготовче засідання 22.10.2020 проводилось за відсутності відповідача (його представника).

У підготовчому засіданні позивач заявив клопотання про долучення до матеріалів справи копії виписки з особового рахунку за 25.08.2020 щодо сплати відповідачем коштів у розмірі 100 000,00 грн.

Відповідно до ч. 2, 9 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Оскільки цей документ має бути у відповідача, який безпосередньо здійснював цю оплату, а також зважаючи на те, що цей доказ надано на підтвердження часткової оплати відповідачем заборгованості і це вливає на розмір позовних вимог в сторону їх зменшення, що не порушує, а навпаки відповідає інтересам відповідача, суд у підготовчому засіданні 22.10.2020 прийняв подану позивачем копію виписки з особового рахунку, а спір вирішується з її урахуванням.

У підготовчому засіданні 22.10.2020 суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 19.11.2020 на 12:00.

Ухвалою суду від 22.10.2020 повідомлено сторін про час та місце проведення підготовчого засідання 19.11.2020.

Позивач та відповідач у підготовче засідання 19.11.2020 не з`явились.

До початку підготовчого засідання від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, яку суд задовольнив у підготовчому засіданні 19.11.2020.

До початку підготовчого засідання від відповідача електронною поштою надійшло підписане ЕЦП клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що єдиний представник ДП "Лугове" з 19.11.2020 по 20.11.2020 перебуватиме у службовому відрядженні у м. Одеса. До клопотання додано: проект наказу від 18.11.2020 про відправлення директора підприємства Колодія І.В. у службове відрядження до м. Одеса з 19.11.2020 по 20.11.2020 та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За змістом ч. 1, 2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Тобто представляти інтереси юридичної особи у суді, у тому числі брати участь у судовому засіданні, може або уповноважений працівник юридичної особи (самопредставництво), або особа, що не пов`язана трудовими відносинами з такою юридичною особою (представництво).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження перебування директора ДП "Лугове" у відрядженні до клопотання надано не підписаний проект наказу від імені власника ДП "Лугове, а тому суд дійшов висновку про неналежність і недопустимість цього доказу.

Крім того, відповідач у поданому клопотанні не обґрунтував та не довів неможливості залучення адвоката для представництва його інтересів у суді та участі у судовому засіданні.

За наведених обставин, суд у підготовчому засіданні 19.11.2020 відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

За таких обставин, підготовче засідання 19.11.2020 проводилось за відсутності відповідача (його представника).

У зв`язку зі з`ясуванням всіх питань, визначених ст. 177, 182 ГПК України, суд у підготовчому засіданні 19.11.2020 постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 26.11.2020 на 15:00.

Ухвалою суду від 19.11.2020 повідомлено сторін про час та місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті 26.11.2020.

Позивач та відповідач у судове засідання 26.11.2020 не з`явились.

До початку судового засідання від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про проведення судового засідання без його участі.

Відомості щодо належного повідомлення відповідача про час та місце проведення судового засідання 26.11.2020 у порядку ст. 242 ГПК України у суду були відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

У судовому засіданні 26.11.2020 суд постановив ухвалу про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті на 08.12.2020 на 12:00.

Ухвалою суду від 27.11.2020 повідомлено сторін про час та місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті 08.12.2020.

Позивач у судове засідання 08.12.2020 не з`явився.

До початку судового засідання від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, яку суд задовольнив у судовому засіданні 08.12.2020.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, але у судове засідання 08.12.2020 не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України судове засідання 08.12.2020 проводилось за відсутності відповідача (його представника).

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи у судове засідання 08.12.2020, на підставі ч. 6 ст. 233 та ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України вступна та резолютивна частини рішення була підписана судом у нарадчій кімнаті без їх проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами про надання послуг № 19 від 01.09.2019 та № 17/09/19 від 17.09.2019 в частині сплати коштів за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 379 180,00 грн, на яку позивачем нараховано 61 264,37 грн пені, 10 671,72 грн інфляційних втрат та 9 737,08 грн - 3 % річних.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

01.09.2019 між Дочірнім підприємством «Лугове» (далі - Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Клецем Анатолієм Григоровичем (далі - Виконавець) укладено договір про надання послуг №19 (далі - Договір № 19) (а. с. 25-28).

Згідно з п. 1.1 та 1.2 Договору № 19 Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надавати послуги, що зазначені у п. 1.2 цього договору, а Замовник зобов`язується прийняти і оплатити надані послуги/виконані роботи. Виконавець надає по договору послуги збору соняшнику. Послуги надаються на території ДП «Лугове» за адресою: вул. Прокопа Гацька, 26, с. Олбин, Козелецький район, Чернігівська область, в обсягах, визначених Сторонами у специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору №19 усі розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України - гривні у безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку Замовника на поточний рахунок Виконавця.

За умовами п. 2.3, 2.4 Договору №19 розрахунок з Виконавцем за надані послуги проводиться протягом 30 календарних днів після двостороннього підписання Сторонами акту прийому-передачі наданих послуг/виконаних робіт. Датою складання акту прийому-передачі наданих послуг/виконаних робіт є дата його двостороннього підписання.

Відповідно до п. 6.3 Договору №19 за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо сплати за надані послуги Замовником, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від вартості належно наданих та неоплачених послуг за кожен день прострочення.

На виконання умов Договору №19 позивач виконав, а відповідач прийняв роботи з обмолоту соняшника на загальну суму 294 060,00 грн, на підтвердження чого позивач надав підписані сторонами акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №20 від 17.09.2019 на суму 186 420,00 грн та №31 від 28.10.2019 на суму 107 640,00 грн (а.с. 33-34).

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату наданих послуг, а саме №20 від 17.09.2019 на суму 186 420,00 грн та №31 від 28.10.2019 на суму 107 640,00 грн (а.с. 36-37).

17.09.2019 позивач склав податкову накладну на суму 186 420,00 грн (зареєстрована 10.10.2019), 28.10.2019 - на суму 107 640,00 грн (зареєстрована 14.11.2019) (а.с. 39-40, 43-44).

Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунку з 01.09.2019 по 01.11.2019 відповідач 04.10.2019 перерахував позивачу кошти у розмірі 30 000,00 грн (а.с. 52).

Отже, розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Договором №19 становить 264 060,00 грн.

17.09.2019 між Дочірнім підприємством «Лугове» (далі - Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Клецем А. Г. (далі - Виконавець) укладено договір про надання послуг №17/09/19 (далі - Договір 17/09/19) (а. с. 29-32).

Згідно з п. 1.1 та 1.2 Договору № 17/09/19 Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надавати послуги, що зазначені у п. 1.2 цього договору, а Замовник зобов`язується прийняти і оплатити надані послуги/виконані роботи. Виконавець надає по договору послуги збору кукурудзи. Послуги надаються на території ДП «Лугове» за адресою: вул. Прокопа Гацька, 26, с. Олбин, Козелецький район, Чернігівська область, в обсягах, визначених Сторонами у специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.

Вартість послуг по збиранню врожаю становить 960,00 грн за один гектар з ПДВ (п. 2.2 Договору №17/09/19).

Пункти 2.1, 2.3, 2.4, 6.3 Договору №17/09/19 є аналогічними відповідним пунктам Договору №19.

На виконання умов Договору 17/09/19 позивач виконав, а відповідач прийняв роботи з обмолоту кукурудзи на загальну суму 285 120,00 грн, на підтвердження чого позивач надав підписаний сторонами акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №40 від 21.11.2019 (а.с. 35).

Позивач виставив відповідачу рахунок №40 від 21.11.2019 на оплату наданих послуг на суму 285 120,00 грн (а.с. 38).

21.11.2019 позивач склав податкову накладну на суму 285 120,00 грн (зареєстрована 13.12.2019) (а.с. 41-42).

02.06.2020 позивач направив відповідачу претензію від 01.06.2020 №01.09.2019/3/2020 про сплату заборгованості за Договорами №19 та №17/09/19, яку відповідач отримав 11.06.2020 (а.с. 45-48).

Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунку відповідач перерахував позивачу кошти за Договором №17/09/19 у розмірі 170 000,00 грн, а саме: 17.07.2020 - 40 000,00 грн, 10.08.2020 - 30 000,00 грн, 14.08.2020 - 100 00,00 грн (а.с. 49-51).

Отже, розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Договором №17/09/19 на момент складання позовної заяви становив 115 120,00 грн.

25.08.2020, тобто у день направлення позивачем позову до суду, але до відкриття провадження у справі, відповідач перерахував позивачу кошти за Договором №17/09/19 у розмірі 100 000,00 грн (а.с. 88).

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заявленої до стягнення суми основної заборгованості.

Як встановив суд, позивач за Договорами №19 та №17/09/19 надав відповідачу послуги з обмолоту соняшника та кукурудзи на загальну суму 579 180,00 грн, що підтверджується наданими актами здачі-приймання робіт (надання послуг), які підписані відповідачем.

З огляду на умови Договорів №19 та №17/09/19, суд доходить висновку, що вартість наданих позивачем послуг за актом №20 від 17.09.2019 відповідач був зобов`язаний оплатити до 17.10.2019; за актом №31 від 28.10.2019 - до 27.11.2019; за актом №40 від 21.11.2019 - до 21.12.2019.

Відповідач частково оплатив вартість наданих йому послуг у розмірі 200 000,00 грн, що підтверджується наданими виписками з особового рахунку, а отже заборгованість відповідача перед позивачем за Договорами №19 та №17/09/19 на момент складання позовної заяви становила 379 180,00 грн.

У день направлення позивачем позову до суду - 25.08.2020 відповідач перерахував позивачу кошти за Договором №17/09/19 у розмірі 100 000,00 грн, що підтверджується наданою випискою з особового рахунку позивача.

Тобто відповідач сплатив кошти у розмірі 100 000,00 грн до відкриття провадження у справі.

Отже, на момент винесення судом рішення заборгованість відповідача перед позивачем за спірними договорами становить 279 180,00 грн.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Предметом даного спору є заборгованість за Договором, щодо якої виник спір.

Оскільки розгляд справи розпочинається лише з відкриття провадження у справі, а не з часу направлення позову до суду, юридичне значення для визначення відсутності спору у призмі ст. 231 Господарського процесуального кодексу України має саме момент постановлення ухвали про відкриття провадження, а не період між надсиланням позовної заяви і відкриттям провадження у справі.

З огляду на те, що відповідач кошти у розмірі 100 000,00 грн сплатив до відкриття провадження у справі, суд доходить висновку, що в частині стягнення з відповідача цих коштів суд не може закрити провадження, а лише відмовити у позові.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив позивачу кошти за надані послуги у встановлений у договорах строк, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 279 180,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати вартості наданих послуг, позивач нарахував та заявив до стягнення 61 264,37 грн пені за період з 18.10.2019 по 20.06.2020, 10671,72 грн інфляційних втрат за листопад 2019 року - червень 2020 року та 9737,08 грн - 3 % річних за період з 18.10.2019 по 01.07.2020.

Щодо заявленої до стягнення пені.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як встановив суд, сторони у п. 6.3 Договорів №19 та №17/09/19 погодили, що за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо сплати за надані послуги Замовником, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від вартості належно наданих та неоплачених послуг за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Зі ст. 230 Господарського кодексу України випливає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Суд, здійснивши перевірку розрахунку суми пені, дійшов висновку про правильне її нарахування відповідно до умов Договорів №19 та №17/09/19 та вимог чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 61 264,37 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про правильне їх нарахування.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню у розмірі 9 737,08 грн та 10 671,72 грн, відповідно.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає, що судові витрати зі сплати судового збору необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Лугове» (, вул. Прокопа Гацька, 26, с. Олбин, Козелецький район, Чернігівська область, 17040) на користь Фізичної особи-підприємця Клеця Анатолія Григоровича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 279 180,00 грн заборгованості за надані послуги, 61 264,37 грн пені, 10 671,72 грн інфляційних втрат, 9 737,08 грн - 3 % річних та 6 912,81 грн витрат зі сплати судового збору.

3. У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 11.12.2020.

Суддя В. В. Шморгун