ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року Справа № 923/947/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державної екологічної інспекції у Херсонській області, м. Херсон

до Об"єднання співвласників багатокімнатного будинку "Берег",с. Приморське Голопристанського району Херсонської області

про стягнення 43681,95 грн збитків

за участю представників:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув

Державна екологічна інспекція у Херсонській області (позивач) звернулась до суду з позовом до Об"єднання співвласників багатокімнатного будинку "Берег" (відповідач) про стягнення 43681,95 грн збитків, заподіяних державі порушенням законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, а саме шляхом забору 11700 куб. м підземної води без спеціального дозволу на користування надрами за період з 2014 по 2016 р.р.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2020, справу розподілено судді Литвиновій В.В.

Ухвалою суду від 23.09.2020 за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

02.11.2020 від відповідача надійшло клопотання (вх.№7962/20 від 22.10.2020) про застосування строку позовної давності.

06.11.2020 до суду надійшов відзив на позов (вх.№8489/20 від 06.11.2020), в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 10.11.2020 року продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд справи на 01.12.2020 р.; задоволено клопотання відповідача про проведення судового засідання 01.12.2020 р. в режимі відеоконференції.

Позивач в судове засідання 01.12.2020 р. не прибув, причини неявки не повідомив; письмових пояснень з урахуванням відзиву не надав.

З технічних причин 01.12.2020 р. не відбувся відеозв`язок з представником відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку розглянути справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд

в с т а н о в и в:

У період з 05 по 10 травня 2017 року Державною екологічною інспекцією у Херсонській області було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Об`єднання співвласників багатокімнатного будинку «Берег», за результатами якої було складено Акт №0-11/106 (далі - Акт).

В ході перевірки встановлено, що Відповідачем водопостачання здійснюється з власної артезіанської свердловини № 8-522, дозвіл на спеціальне водокористування № Укр 8.56 Хрс від 09.02.2015 терміном дії до 09.02.2018. Мета водокористування: для забезпечення господарсько-питного водозабезпечення бази відпочинку «Дружба». Ліміт забору води з підземних джерел 8,73 тискуб. м/рік, свердловина обладнана лічильником води марки Gross MTK.-UA дата перевірки 20.02.2014.

За твердженням позивача, правовстановлюючі документи на право користування земельною ділянкою за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с Приморське (Більшовик), вул. Таврійська (Приморська), на якій здійснює діяльність Відповідач, в тому числі під свердловиною № 8-522, відсутні. Спеціальний дозвіл на користування надрами Відповідачем не отримано.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 та ст. 151 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання використовуюсь у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянами і юридичними особами для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до інформації, зазначеної в Акті, Відповідачем без спеціального дозволу на користування надрами за період з 2014 по 2016 рік забрано підземної води 11 700 тис.куб.м.

Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси (стаття 5). Використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог:

а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій;

б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища;

в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів;

г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення;

д) збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні;

е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб;

є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами.

При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України (стаття 40).

Згідно з ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного

середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Судом встановлено, що Розрахунок збитків, заподіяних державі (а.с.18), виконано згідно п. 9.1 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 року № 389, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 14.08.2009 року № 767/16783.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Так, ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом статті 1166 Цивільного кодексу України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідачем було заявлено Клопотання про застосування позовної давності, оскільки, на його думку, перебіг позовної давності у спорах, пов`язаних із стягненням завданої природі шкоди починається з дня складання Акта про відповідне порушення.

Згідно приписів ст.. 256 ЦК України - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суд з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно статті 261 ЦК України - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На думку суду, перебіг позовної давності у спорах, пов`язаних із стягненням завданої природі шкоди, починається із дня складення Акта про відповідне порушення. "Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу" (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Враховуючи те, що позов про стягнення збитків, завданих державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, Державною екологічною інспекцією у Херсонській області подано 22.09.2020 р., а позовні вимоги ґрунтуються на Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 0-11/106, який був складений 10.05.2017 р. та, з огляду на наявність Клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, - суд дійшов висновку, що позивачем було пропущено строк позовної давності, в задоволенні позовних вимог слід відмовити на підставі частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст..129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст.ст.129, 232 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дата складання повного рішення 04.12. 2020

Суддя В.В.Литвинова