ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2020 р. Справа № 910/3522/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020

у справі №910/3522/20 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

до Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант»

про стягнення 32492,88 грн.

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У березні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПАТ «СК «Уніка») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії "Альфа-Гарант" (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант») заборгованість з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 32492,88 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ПАТ «СК «Уніка» вказує, що ТДВ СК «Альфа-Гарант», як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодувало йому шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП. Крім того, ПАТ «СК «Уніка» просило стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» суму понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 позов задоволено частково. Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ПАТ «СК «Уніка» 6157,15 грн. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), 398,31 грн. судового збору, а також 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Провадження у справі за позовом ПАТ «СК «Уніка» до ТДВ СК «Альфа-Гарант» в частині стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 26335,73 грн. закрито.

Закриваючи провадження у справі в частині вимог про стягнення 26335,73 грн. господарський суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність предмета спору в частині вимог про стягнення вказаної суми, оскільки встановлено, що після звернення позивача до суду з цим позовом, відповідачем було частково погашено суму заборгованості у розмірі 26 335,73 грн.

Задовольняючи вимоги позову у сумі 6157,15 грн., місцевий господарський суд вказав, що позивачем на користь страхувальника було сплачено страхове відшкодування у розмірі 33492,88 грн., а тому, враховуючи встановлений полісом серії АМ №008561029 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб у розмірі 100000,00 грн. та франшизи - 1000,00 грн., у відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі 32492,88 грн. З огляду на сплату відповідачем після звернення позивача до суду з цим позовом 26335,73 грн., до стягнення з відповідача підлягає 6157,15 грн.

Розподіляючи судові витрати у справі, господарський суд першої інстанції, посилаючись на статтю 129, частину 4 статті 231 ГПК України та пункт 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» вказав, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду лише за клопотанням особи, яка його сплати. Відтак, оскільки відсутнє відповідне клопотання позивача про повернення йому сплаченої суми судового збору, суд позбавлений можливості вирішити відповідне питання по суті.

Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу місцевий господарський суд врахував, що позов у цій справі задоволено частково, а також закрито провадження у справі в частині стягнення 26335,73 грн. у зв`язку з добровільною сплатою вказаної суми відповідачем, зважаючи на недоведеність посилань останнього на необгрунтованість заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, а тому дійшов висновку про обгрунтованість вимог позивача про покладення на відповідача 5000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати судове рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 у справі №910/3522/20 частково і змінити рішення: закрити провадження у справі в частині стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 26335,73 грн.; в іншій частині позов задовольнити повністю; стягнути з відповідача на користь позивача 6175,15 грн. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), 2102,00 грн. судового збору, а також 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ПАТ «СК «Уніка» посилається на те, що висновок місцевого господарського суду є передчасним в частині задоволення позову частково та розподілу судових витрат (судового збору), оскільки судом порушено норми процесуального права (частини 9 статті 129, пункту 2 частини 1 статті 231, частини 3 статті 231 ГПК України). Зокрема апелянт вважає, що оскільки відповідачем здійснено погашення частини боргу після звернення позивача до суду з позовною заявою, предметом спору у цій справі була сума у розмірі 6157,15 грн. та суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 6157,15 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, то судовий збір має бути покладено на відповідача. Крім того скаржник вказує, що у мотивувальній частині судового рішення вказано, що суд закриває провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 26335,73 грн. у зв`язку з відсутністю предмета спору в цій частині, однак у резолютивній частині рішення суд не зазначив про закриття провадження в частині стягнення 26335,73 грн., а дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "СК «Уніка» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 у справі №910/3522/20. Розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи.

Від ТДВ СК «Альфа-Гарант» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач вказує, що оплату страхового відшкодування ним було здійснено 10.03.2020, тобто до моменту відкриття провадження у справі, після отримання відповідачем позовної заяви. Відповідач зазначає, що будучи поінформованим про факт часткового задоволення позовних вимог, позивач подав до суду письмові пояснення, у яких наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, без прохання про закриття провадження в частині вимог про стягнення 26355,73 грн, а тому судом правомірно було прийнято рішення про задоволення позову частково. На думку відповідача саме некоректне формулювання позивачем своїх позовних вимог стало причиною їх часткового задоволення.

ТДВ СК «Альфа-Гарант» у поданому відзиві вказує, що частково не погоджується з прийнятим місцевим господарським судом рішенням та вважає необґрунтованим стягнення з нього витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн в повному обсязі та вважає, що такі витрати підлягали пропорційному розподілу між сторонами відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

За наведеної підстави ТДВ СК «Альфа-Гарант» просить апеляційну скаргу ПАТ «СК «Уніка» залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції змінити в частині стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» витрат на професійну правничу допомогу, ухваливши в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ПАТ «СК «Уніка» 947,50 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

27.06.2019 в місті Києві на площі Дарницькій сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: зіткнення автомобіля «Фольксваген» (д.н.з. НОМЕР_1 ), яким керував ОСОБА_1 , з автомобілем «Фольксваген» (д.н.з. НОМЕР_2 ). Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольксваген» (д.н.з. НОМЕР_1 ) при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності свого маневру, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген» (д.н.з. НОМЕР_2 ), який рухався в попутному напрямку, чим порушив пункт 10.1 Правил дорожнього руху України.

Зазначені обставини встановлені у постанові Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2019 у справі №755/10869/19, якою водія автомобіля «Фольксваген» (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (копія постанови надана у матеріали справи).

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Фольксваген» (д.н.з. НОМЕР_2 ) (застрахований транспортний засіб). Власником застрахованого транспортного засобу є ТОВ «Фірма «Арех».

Судом встановлено, що пошкоджений транспортний засіб було застраховано позивачем на підставі договору №370014/4100/0000091 від 26.06.2018 добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО CORPORATE" (копія договору надано у матеріали справи).

У зв`язку з наведеними обставинами 1 липня 2019 року страхувальник звернувся до позивача із заявою №00307442 про подію, що має ознаки страхового випадку.

Згідно з ремонтною калькуляцією та рахунку від 10.07.2019 року №-1, виставленого ФОП Кривошеєвим С.М., загальна вартість запчастин і робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу склала 36942,88 грн.

21.07.2019, на підставі вказаних вище документів ПАТ «СК «Уніка» склало страховий акт №00307442, відповідно до якого сума страхового відшкодування (за вирахуванням франшизи у розмірі 3450,00 грн.) була визначена в розмірі 33942,88 грн (копії вказаних документів надано у матеріали справи).

25.09.2019 платіжним дорученням №110269 (копія якого надана у матеріали справи) вказана сума страхового відшкодування була перерахована ПАТ «СК «Уніка» на рахунок суб`єкта господарювання, який здійснював ремонт застрахованого транспортного засобу, - ФОП Кривошеєва С.М .

У зв`язку зі здійсненою страховою виплатою за вказаною ДТП до позивача перейшло право вимоги на суму відшкодування в розмірі 33492,88 грн.

Станом на 27.06.2019 (дата ДТП) цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як особи, що на законних підставах експлуатує автомобіль "Фольксваген" (д.н.з. НОМЕР_1 ), була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі договору (полісу) серії АМ №008561029 від 03.01.2019 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.).

Отже, ТДВ СК «Альфа-Гарант» є особою, на яку вказаним полісом покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "Фольксваген" (д.н.з. НОМЕР_1 ), на момент ДТП.

04.03.2020, посилаючись на вказані вище обставини, ПАТ «СК «Уніка» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою у цій справі, у якій просило стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» заборгованість з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 32492,88 грн.

10.03.2020, після подання ПАТ «СК «Уніка» до Господарського суду міста Києва позовної заяви у цій справі, ТДВ СК «Альфа-Гарант» платіжним дорученням №7192 сплатило на користь ПАТ «СК «Уніка» суму страхового відшкодування в розмірі 26335,73 грн.

Провадження у даній справі порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2020.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом, згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями статті 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що 10.03.2020, після подання ПАТ «СК «Уніка» до Господарського суду міста Києва позовної заяви у цій справі (позов датований 04.03.2020), ТДВ СК «Альфа-Гарант» платіжним дорученням №7192 від 10.03.2020 сплатило на користь ПАТ «СК «Уніка» суму страхового відшкодування в розмірі 26335,73 грн, що слугувало підставою для закриття провадження у даній справі щодо цієї суми на підставі п. 2 ч. 1 статті 231 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (пункт 2 частини першої статті 231 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, в тому числі сплати відповідачем суми боргу, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Вирішуючи питання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, суд повинен на підставі поданих сторонами доказів встановити, що заявлена до стягнення сума боргу дійсно сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом у цій справі 04.03.2020 (відповідач цієї обставини не заперечує та у наданих ним відзивах на позовну заяву та апеляційну скаргу вказує про сплату ним позивачеві 26335,73 грн. 10.03.2020 після отримання позовної заяви).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 було порушено провадження у даній справі; розгляд призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, оскільки заявлена до стягнення сума боргу частково сплачена відповідачем у розмірі 26335,73 грн. до порушення провадження у даній справі (16.03.2020 згідно ухвали Господарського суду міста Києва) наведені обставини зумовлюють відмову у позові, а відтак висновок суду І інстанції щодо наявності правових підстав для закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог на суму 26335,73 грн. на підставі п. 2 ч. 1 статті 231 ГПК України, є необґрунтованим.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 статті 272 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене апеляційна інстанція визнає помилковим висновок місцевого господарського суду про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 26335,73 грн. і вважає за необхідне у цій частині відмовити у задоволенні позовних вимог.

Водночас, враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовної вимоги про стягнення з відповідача 6157,15 грн. (залишок суми від усієї суми страхового відшкодування (32492,88 грн. - 26335,75 грн.).

Згідно ч. 14 статті 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо змісту поданого ТДВ СК «Альфа-Гарант» відзиву на апеляційну скаргу (в т.ч. щодо заявленої у його прохальній частині вимоги змінити рішення господарського суду першої інстанції в частині стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» витрат на професійну правничу допомогу, ухваливши в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ПАТ «СК «Уніка» 947,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу), колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що частиною 1 статті 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Зокрема суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що ПАТ «СК «Уніка» не оскаржує прийняте господарським судом першої інстанції рішення в частині присудження до стягнення 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а ТДВ СК «Альфа-Гарант» у встановленому чинним процесуальним законодавством порядку не зверталось з апеляційною скаргою на вказане рішення у цій або будь-якій іншій частині, апеляційний господарський суд не переглядає оскаржуване рішення в частині стягнення 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 статті 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про зміну рішення місцевого господарського суду, а саме щодо відсутності підстав для зупинення провадження у справі в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 26335,73 грн., та прийняття рішення в цій частині щодо відмови у задоволенні позову.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, а відтак скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати.

Витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 у справі №910/3522/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2020 у справі №910/3522/20 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» задовольнити частково. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» (01133, м.Київ, бул Л.Українки, 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м.Київ, вул. Саксаганського, 70А, ідентифікаційний код 20033533) 6157,15 (шість тисяч сто п`ятдесят сім) грн. 15 коп. страхового відшкодування.

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 26335,73 грн. відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» (01133, м.Київ, бул. Л.Українки, 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м.Київ, вул. Саксаганського, 70А, ідентифікаційний код 20033533) 398 (триста дев`яносто вісім) грн. 31 коп. судового збору та 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Справу №910/3522/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності підстав, передбачених у п. 2 ч. 3 статті 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак