ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 грудня 2020 року Справа № 903/590/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Енсол Україна

до відповідача за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Гелікон

про стягнення 366000,28 грн,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Гелікон

до відповідача за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Енсол Україна

про визнання відмови від відновлення постачання природного газу незаконною та зобов`язання вчинити дії

за участю представників-учасників справи:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Шаблієнко А. С., ордер серія КВ № 772958 від 10.09.2020, Рябенко В. П., генеральний директор;

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Бігдан О. А., ордер серія АХ № 1023794 від 07.09.2020.

Права та обов`язки учасникам судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Судове засідання проведено в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

В с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Енсол Україна звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Гелікон про стягнення 366000,28 грн заборгованості за поставлений природний газ.

Заявлену вимогу обґрунтовує з посиланням на рамковий договір № EN-6 постачання природного газу від 24.05.2019 та додаткові угоди до нього за №№ 2-11, якими визначався порядок оплати отриманого природного газу; за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо оплати газу було нараховано пеню, інфляційні, 3 % річних та штраф, всього суму 372671,17 грн, яку відповідно до п.4.16 рамкового договору, на підставі повідомлення позивача від 03.07.2020 було зараховано в оплату за товар; в зв`язку з даним зарахуванням та перерахуванням відповідачем коштів згідно платіжного доручення № 3209 від 17.06.2020, сума заборгованості зменшилась та склала 366000,28 гривень.

Ухвалою суду від 25.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.09.2020, запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу відповідь на відзив.

Згідно довідки про неможливість проведення судового засідання від 22.09.2020 судове засідання по справі № 903/590/20, призначене на 22.09.2020 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Костюк С. В. у відпустці.

Ухвалою суду від 05.10.2020 повідомлено сторін про проведення підготовчого засідання 19.10.2020.

Відповідач у відзиві на позов від 18.09.2020 вимогу позивача повністю заперечує, вказуючи, що згідно акту звіряння взаємних розрахунків між сторонами за період із 01.07.2019 по 19.06.2020 станом на 17.06.2020 заборгованість по оплаті за газ була відсутня, в даному акті відображена заборгованість, що виникла згідно повідомлення позивача; вважає, що позивач ототожнює нараховані по договору штрафні санкції із заборгованістю за товар; нарахування штрафних санкцій, інфляційних та відсотків річних підтверджується претензією позивача від 18.06.2020 № 2 та долученими до неї копіями рахунків на оплату за № 71-74; вказує, що оскільки позивач нарахував та пред`явив вимогу про оплату неустойки, інфляційних та штрафу лише 18.06.2020, то встановлений п. 4.16 рамкового договору порядок зарахування даних нарахувань міг застосовуватись лише після 18.06.2020; також вказує, що згідно п. 5.10 договору стягнення штрафних санкцій є правом, а не обов`язком сторін договору, а тому необхідною умовою зарахування є вимога, яка була сформована позивачем лише 18.06.2020, тобто вже після проведеного позивачем самостійного зарахування сплачених відповідачем сум в оплату за товар. Також вказує на те, що позивачем нарахування штрафу проведено неправильно, без врахування п. 4 додаткових угод, яким визначався остаточний порядок оплати товару, та без врахування проведених відповідачем платежів; з врахуванням зазначеного у відзиві просить в позові відмовити.

21.09.2020 відповідачем подано зустрічний позов до ТзОВ «Компанія «Гелікон», предметом якого є визнання незаконною відмови ТзОВ «Енсол Україна» від відновлення постачання природного газу згідно умов рамкового договору постачання № ЕN-6 від 24.05.2019 та зобов`язати відновити постачання природного газу за договором.

Вимогу по зустрічному позову обґрунтовує з посиланням на умови рамкового договору та Порядок постачання природного газу, затв. постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 (надалі Порядок); відповідно до п.14 Порядку постачальник газу надсилає споживачу не менше ніж за три доби до дати припинення повідомлення про необхідність самостійно обмежити чи припинити газопостачання; таке повідомлення направлено товариством «Енсол Україна» 05.06.2020, а 15.06.2020 за повідомленням оператора ГТС-АТ «Волиньгаз» було припинено постачання природного газу; підставою припинення, як зазначено в повідомленні від 05.06.2020, була наявність заборгованості по оплаті за газ за період квітень-травень 2020, хоча 16.06.2020 товариством «Компанія «Гелікон» було сплачено поточну заборгованість; згідно п.1 р.ІІ Порядку підставою поновлення постачання природного газу Споживачу є відсутність простроченої заборгованості за поставлений природний газ перед постачальником, що підтверджено актом звіряння взаємних розрахунків за період із 01.07.2019 по 19.06.2020; вказує, що в силу ч.1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а тому просить зустрічний позов задоволити.

Ухвалою суду від 19.10.2020 продовжено строк підготовчого провадження до 25.11.2020, прийнято зустрічний позов та об`єднано його для спільного розгляду з первісним позовом, відкладено підготовче засідання на 17.11.2020.

17.11.2020 позивач за первісним позовом подав відповідь на відзив відповідача, де вказує, що в зв`язку з систематичним порушенням відповідачем умов договору № EN-6 від 24.05.2019, а саме неповерненням підписаних Постачальником додаткових угод №№ 10, 13 та актів приймання-передачі природного газу, оригіналів технічних актів приймання-передачі газу, виникла необхідність провести перевірку фінансових взаємовідносин та взаєморозрахунків за період дії договору, в результаті якої виявлено зі сторони Споживача природного газу систематичні порушення при здійсненні розрахунків, тому було складено акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.07.2019 по 19.06.2020, який також направлено для підписання Споживачу, а також 03.07.2020 направлено претензію-вимогу та рахунки на оплату, однак акт звіряння взаєморозрахунків не був підписаний; вважає, що відповідач у відзиві фактично визнав заборгованість, а тому просить її стягнути з врахуванням клопотання про уточнення позовних вимог.

Також 17.11.2020 позивач подав клопотання про уточнення позовних вимог в якому вказує, що ним було невірно нараховано суму пені, інфляційних, відсотків річних та штрафу, що впливає на суму заборгованості та розмір позовних вимог, тому просить не брати до уваги розрахунки даних сум, які долучені до позовної заяви; вказує, що сума позовних вимог складає 182811,62 грн, з яких 2946,86 грн 3 % річних, 3392,81 грн інфляційних, 25533,76 грн пені, 150938,00 грн штрафу; до клопотання про уточнення позовних вимог долучає розрахунки.

Клопотання позивача про уточнення позовних вимог судом задоволено, про що зазначено в ухвалі від 25.11.2020.

Відповідач по зустрічному позову (ТзОВ «Енсол Україна») 17.11.2020 подав відзив на зустрічний позов, в якому вказує, що п. 1.9 рамкового договору про постачання природного газу передбачає укладення сторонами додаткової угоди не пізніше ніж за 7 днів до початку газового місяця, в якій визначають плановий обсяг, ціну та порядок розрахунків; зокрема, обсяг визначається на підставі заявок споживача, однак на червень 2020 такої заявки Споживач не надав, а направлений Постачальником проект додаткової угоди не підписав; припинення газопостачання відбулося за заявою самого Споживача; зазначає, що обмеження газопостачання з боку оператора газорозподільної системи ВАТ «Волиньгаз» здійснюється за заявою Постачальника та є платною послугою, а оскільки такої послуги Оператор не надавав, то і оплата не проводилась; згідно даних Оператора обсяг незаконно відібраного Споживачем природного газу у період з 01.06.2020 по 30.06.2020 склав 2058,46 метрів кубічних, тому вважає, що вимога по зустрічному позову свідчить про зловживання відповідачем процесуальними правами; з врахуванням зазначеного у відзиві просить відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Ухвалою суду від 17.11.2020 відкладено підготовче засідання на 25.11.2020 та витребувано у ТзОВ Оператора ГТС України інформацію щодо маржинальної ціни придбання природного газу за якою здійснювався розрахунок небалансів в результаті постачання природного газу у період з 01.06.2020 по 12.06.2020; у АТ Оператор газорозподільної системи Волиньгаз інформацію щодо остаточних обсягів відбору природного газу споживачем ТзОВ Компанія Гелікон (ЕІС-код споживача 56ХО0000Z6T5V002) у період З 01.06.2020 по 12.06.2020.

25.11.2020, на виконання вимог ухвали суду від 17.11.2020, АТ Оператор газорозподільної системи Волиньгаз подав суду: акт приймання-передачі природного газу № ВЛ00029182 від 30.06.2020, інформацію про щодобовий відбір/споживання природного газу. Дані документи приєднано до матеріалів справи.

В судовому засіданні 25.11.2020 представник ТзОВ Компанія Гелікон зазначив, що заперечення на відповідь на відзив по первісному позову та відповідь на відзив по зустрічному позову направив на адресу суду 21.11.2020, а тому просить їх врахувати при розгляді справи по суті.

Ухвалою суду від 25.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.11.2020; ухвалою суду від 26.11.2020 відкладено розгляд справи по суті на 08.12.2020.

30.11.2020 від відповідача поступило заперечення на відповідь на відзив на позов ТзОВ «»Енсол Україна», де зазначає, що останнім неправомірно в односторонньому порядку здійснено зарахування пені, штрафу, інфляційних та відсотків річних в рахунок оплати за поставлений природний газ; в результаті даного зарахування неправомірно визначено заборгованість в сумі 366000,28 грн, яка зменшена до 182811,62 грн, зобов`язання Покупця сплатити за поставлений товар не є тотожним зобов`язанню по сплаті неустойки за невиконання зобов`язання.

Також 30.11.2020 через відділ документального забезпечення та контролю від ТзОВ «Компанія «Гелікон» поступила відповідь на відзив по зустрічному позову, де вказує, що самим товариством не вчинялись активні дії з припинення постачання газу; ТзОВ «Енсол Україна» 10.06.2020 на адресу ГТС АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» направлено доручення № 1 на припинення (обмеження) постачання природного газу Споживачу, з врахуванням даного доручення 11.06.2020 Оператором направлено ТзОВ «Компанія «Гелікон» повідомлення № ВЛ 00000310 про припинення газопостачання, а 12.06.2020 останнім самостійно припинено газопостачання; звертає увагу, що згідно Правил постачання (п.15) відновлення газопостачання здійснюється лише за погодженням Постачальника ТзОВ «Енсол Україна» і саме за отриманням даного погодження ТзОВ «Компанія «Гелікон» зверталась до Постачальника листами від 18.06.2020 та 22.06.2020, однак газопостачання не було відновлено з підстав наявності заборгованості; відповідно до п.1 р.ІІ Правил постачання природного газу підставою газопостачання є відсутність заборгованості; вважає, що встановлення факту відсутності заборгованості належним способом захисту порушених прав ТзОВ «Компанія «Гелікон» є визнання неправомірною відмови від відновлення постачання газу та зобов`язання вчинити дії з відновлення постачання.

В судовому засіданні представники позивача підтримали вимогу по первісному позову, з врахуванням клопотання про уточнення від 17.11.2020, зустрічний позов заперечили з підстав зазначених у відзиві; представник відповідача первісний позов заперечив вказавши, що клопотанням про уточнення позовних вимог позивач змінив лише суму, предмет та підстави позову не змінені, а тому просить відмовити в його задоволені; зустрічний позов підтримав з підстав зазначених у ньому.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши наявні у справі докази, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив наступне.

Між ТзОВ «Енсол Україна» (Постачальник) та ТзОВ «Компанія «Гелікон» (Споживач) 24.05.2019 було укладено рамковий договір № EN-6 постачання природного газу (а.с.10-29), за яким Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу та вартість інших витрат, передбачених цим договором, у розмірі, строки та порядку, що визначаються цим договором (п.1.1).

Пунктом 4.2 даного договору сторони визначили, що ціна природного газу, порядок та строки розрахунків за кожен місць постачання визначаються сторонами у відповідній додатковій угоді, шаблон якої визначено у додатку № 2 договору, що є його невід`ємною частиною. Таку додаткову угоду сторони зобов`язуються укладати не пізніше ніж за 7 банківських днів до початку газового місяця.

24.06.2019 між сторонами укладено додаткові угоди № 2, 19.07.2019 - №3, 19.08.2019 - №4, 19.09.2019 - № 5, 19.10.2019 - № 6, 19.11.2019 - № 7, 19.12.2019 - № 8, 20.01.2020 - № 9, дані угоди підписані Постачальником та Споживачем та скріплені печатками товариств (а.с.27-50 т.1).

В додаткових угодах сторони визначили місячний обсяг газу, його ціну, орієнтовну вартість, порядок оплати, зокрема в п.4 зазначили, що оплата за газ проводиться Споживачем виключно грошовими коштами на банківський рахунок Постачальника у наступному порядку: 1/3 місячної вартості газу до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання; 1/3 місячної вартості газу до 5 числа місяця постачання; 1/3 місячної вартості газу до 15 числа місяця постачання.

В п.9 зазначили, що інші умови договору постачання природного газу № EN-6 від 24.05.2019 залишаються незмінними.

З матеріалів справи вбачається, що 19.02.2020, 19.03.2020 Постачальником було оформлено додаткові угоди відповідно № 10 та № 11, в яких визначена вартість поставленого газу, акти приймання-передачі природного газу технічні та комерційні за березень, квітень 2020, які 01.06.2020 були направлені Споживачу, однак дані останнім не підписані (а.с.51-65 т.1).

Оплата за поставлений газ проводилась Споживачем платіжними дорученнями з посиланням на договір № EN-6 від 24.05.2019, згідно акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.07.2019 по 19.06.2020, оформленого Постачальником, станом на 17.06.2020 заборгованість відсутня (а.с.90-91 т.1).

03.07.2020 Постачальником на адресу Споживача було направлено претензію про сплату заборгованості за поставлений газ в сумі 372671,17 грн, до якої долучено: рахунки на оплату, розрахунки пені, штрафу, 3 % річних, інфляційних та повідомлення про зарахування оплат в рахунок погашення пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних згідно доданих розрахунків (а.с.126-132 т.1).

З матеріалів долучених відповідачем до відзиву вбачається, що позивачем було виставлено рахунки на оплату: від 18.06.2020, зокрема, № 71 на суму 25927,27 грн (пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу), № 72 на суму 4439,04 грн (3% річних), № 73 на суму 3072,17 грн (інфляційні), № 74 на суму 340538,59 грн (штрафні санкції) (а.с.162-165 т.1).

В заявленому позові позивач просив стягнути заборгованість в сумі 366000,28 грн (з врахуванням того, що відповідач платіжним дорученням № 3209 від 17.06.2020 сплатив 6670,89 грн) за поставлений природний газ згідно договору № EN-6 від 24.05.2019.

Згідно клопотання про уточнення позовних вимог від 17.11.2020, яке прийняте судом згідно ухвали від 25.11.2020, позивач зменшив лише суму боргу та просить стягнути 182811,62 грн, предмет позову та підстави не змінились.

З матеріалів долучених до заяви про уточнення позовних вимог вбачається, що заборгованість в сумі 182811,62 грн складається із пені 25533,76 грн., штрафу в сумі 150938,19 грн, 2946,86 грн 3 % річних, 3392,81 грн інфляційних.

Згідно заявленої вимоги, як підставу зарахування пені, інфляційних, штрафу та відсотків річних в рахунок оплати за товар, позивач вказує п. 4.16 рамкового договору № EN-6 постачання природного газу від 24.05.2019.

Зокрема, в п.4.16 зазначено, за наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу: у першу чергу відшкодовуються витрати Постачальника, пов`язані з таким порушенням; у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю чергу погашається основна сума заборгованості за договором.

Як зазначалось вище про зарахування даних нарахувань було повідомлено відповідача шляхом долучення до претензії № 3 від 03.07.2020 повідомлення про зарахування оплат в рахунок погашення пені, штрафу, інфляційних та 3 % річних від 02.07.2020, однак згідно акту звіряння розрахунків за період з 01.07.2019 по 19.06.2020, оформленого та підписаного позивачем, станом на 17.06.2020 (яка зазначена в розрахунках як кінцева дата нарахування) заборгованість була відсутня, а тому на думку суду у позивача були відсутні підстави проводити в односторонньому порядку в рахунок боргу, який був відсутній, зарахування, відтак заявлену вимогу про стягнення заборгованості в сумі 182811,62 грн, вважає необгрунтованою та відмовляє в її задоволенні.

Щодо вимоги по зустрічному позові ТзОВ «Компанія «Гелікон» до ТзОВ «Енсол Україна» про визнання відмови від відновлення постачання природного газу незаконною та зобов`язання вчинити дії.

При обґрунтуванні заявленої вимоги позивач вказує на порушення ТзОВ «Енсол Україна» - Постачальником природного газу, умов рамкового договору № EN-6 від 24.05.2019 та Порядку постачання природного газу, затв. постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 (надалі Порядок постачання).

Зокрема, згідно до п. 1 Розділу II Порядку погашення, підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема, відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником, що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Відповідно до п.3.1.2 договору, постачальник має право ініціювати обмеження припинення) постачання газу споживачу у порядку та на умовах договору та чинного законодавства, зокрема, у разі проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором.

Відповідно до п.4.6 договору, при невиконанні споживачем умов п.3.4.1 договору (щодо зобов`язання своєчасно сплачувати за поставлений природний газ), постачальник має право на обмеження або припинення поставки.

Згідно п.п.2, 13 Порядку постачання, Постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу в разі, зокрема, проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором.

Відповідно до п. 14 Порядку постачання, за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу, постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби до дати такого припинення повідомлення про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду.

З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Енсол Україна» 05.06.2020 за № 06-06/20 на адресу ТзОВ «Компанія «Гелікон» було напралено повідомлення про необхідність самостійно припинити газопостачання (а.с.176 т.1); згідно листа АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» № 430007.1-Лв-1999-0720 від 31.07.2020 газопостачання за адресою м.Ковель, вул.Варшавська,1 обмежено за заявою самого Споживача ТзОВ «Компанія «Гелікон»; докази, які б свідчили, що обмеження газопостачання з боку Оператора ГТС здійснювалось саме за заявою Постачальника газу в матеріалах справи відсутні; водночас суд вважає, що повідомлення Постачальника від 05.06.2020 про необхідність самостійного припинення газопостачання не є таким доказом.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи те, що позивачем за зустрічним позовом не підтверджено належними та допустимими доказами вчинення зі сторони Постачальника дій, що призвели до припинення газопостачання в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Законодавство використане при розгляді даної справи.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відносини між сторонами по справі виникли з договору поставки природного газу та регулюються нормами Цивільного кодексу України та Порядком постачання природного газу, затв. постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець

постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність. зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім 00 іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. якщо інше встановлено договором, законодавство або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 656. ч. 1 ст. 692 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст.546, ч. 1 ст. 549 ЦК України, виконання зобов`язання може

забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова схема або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

З чого слідує, що зобов`язання покупця сплатити за поставлений продавцем товар не є тотожним зобов`язанню покупця сплатити продавцю неустойку за невиконання забезпеченого нею зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 526. ч. 1 ст. 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.1 Розділу ІІ Порядку постачання. підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема, відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником, що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в первісному позові та на відповідача в зв`язку з відмовою у зустрічному позові.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон».

2. Відмовити в задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю « Компанія «Гелікон» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» про визнання відмови від відновлення постачання природного газу незаконною та зобов`язання вчинити дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

10.12.2020.

Суддя С. В. Костюк