РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2020Справа № 910/12998/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал-страхування» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» про відшкодування 21 918,62 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача 21 918,62 грн. страхового відшкодування на підставі ст.ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України та ст. 27 ЗУ "Про страхування".

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, 10.11.2017 року в м. Києві на вул. Велика Васильківська, 25 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Lexus, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля Chevrolett, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 22 918,62 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Chevrolett, державний номер НОМЕР_2 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ЮНІВЕС» .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2020 року справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

20.10.2020 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів в підтвердження вини в даному ДТП саме ОСОБА_2 .

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Національної поліції України №461735 10.11.2017 року в м. Києві на вул. Велика Васильківська, 25 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Lexus, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля Chevrolett, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Автомобіль Lexus, державний номер НОМЕР_1 був застрахований позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №0367/17-Т/Ц7 від 15.09.2017 року.

Відповідно до рахунку №ЕЛюС-0022703 від 14.12.2017, наданого ТОВ «Віді Еліт», вартість відновлювального ремонту автомобіля Lexus, державний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження в ДТП становить 22 918,62 грн.

Відповідно до страхового акту №006.01230417-1 від 18.12.2017 року, позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплатити страхове відшкодування його власнику на загальну суму 22 918,62 грн.

Зазначені кошти в розмірі 22 918,62 грн. позивачем були виплачені ТОВ «Віді Еліт» за відновлення пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжними дорученнями №915877 від 19.12.2017 року.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ000204799 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Chevrolett, державний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП, була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС».

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Проте, із наданих позивачем до позовної заяви доказів не можливо встановити хто є винною в ДТП особою.

Позивачем не доведено наявності вини в діях водія ОСОБА_2 та обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача вартість сплаченого ним страхового відшкодування в сумі 21 918,62 грн. за відновлювальний ремонт автомобіля Lexus, державний номер НОМЕР_1 .

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем, за захистом яких він звернувся до суду, а тому в позові про стягнення з відповідача 21 918,62 грн. страхового відшкодування слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 07.12.2020р.

Суддя С.О. Чебикіна