РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.12.2020Справа № 910/15557/20

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Трансмарін»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП»

про стягнення 205 373,52 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Трансмарін» (надалі - ТОВ «Транспортна компанія «Трансмарін») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» (надалі - ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП») про стягнення 205 373,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною відмовою ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» у виплаті страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №22.037.19ПП від 02.02.2019, у зв`язку з чим позивач вказує на заборгованість з виплати страхового відшкодування у розмірі 199 169,96 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 4 962,85 грн. та 3% річних у розмірі 1 240,71 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначити строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

29.10.2020 до Господарського суду міста Києва від ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» надійшли письмові пояснення на позовну заяву, в яких відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що випадок, на який посилається позивач, не є страховим на підставі п. 9.1.8.1 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №22.037.19ПП від 02.02.2019.

09.11.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшли додаткові документи до письмових пояснень.

09.11.2020 через канцелярію суду від ТОВ «Транспортна компанія «Трансмарін» надійшла відповідь на письмові пояснення відповідача, відповідно до якої позивач підтримав позов та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

02.02.2019 між ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» (страховик) та ТОВ «Транспортна компанія «Трансмарін» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №202.037.19ПП (надалі - «Договір»), об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме: автобусом Neoplan N3313-SHD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Згідно з п. 3.9 Договору загальна страхова сума по договору складає 1 650 000,00 грн.

Пунктом 3.10 Договору передбачено, що загальна страхова премія за договором становить 33 660,00 грн.

Строк дії договору з 05.02.2019 по 04.02.2020 (п. 3.12 Договору).

ОСОБА_1 , 24.10.2019 приблизно о 03:09 год., у темну пору доби, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 12.2 Правил дорожнього руху України, керуючи автобусом Neoplan N3313-SHD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись правою смугою автодороги сполученням Київ-Ковель-Ягодин, зі сторони м. Київ, в напрямку м. Сарни Рівненської області, з увімкненим ближнім світлом фар, зі швидкістю 98 км/год, що перевищує допустиму швидкість руху при видимості проїзної частини в умовах її задимлення, яка повинна була становити 32,9…33,4 км/год, та перевищує допустиму швидкість руху поза населеним пунктом, яка становить 90 км/год, на 290 км + 555 м вказаної автодороги, за межами населеного пункту, неподалік с. Федорівка Сарненського району Рівненської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення із задньою частиною автопоїзда у складі сідлового тягача Volvo FH13/460, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з спеціалізованим напівпричепом Bodex Kis 33, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , котрий рухався попереду у попутному напрямку.

Вказана ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 підпункту б) пункту 2.3, п. 12.2 Правил дорожнього руху України, що підтверджується вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 13.08.2020 у справі №572/3784/19, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

24.10.2019 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про настання події.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження (звіту) №75153, складеного 19.03.2020 суб`єктом оціночної діяльності - ФОП Годун В.А., вартість відновлювального ремонту, автобуса Neoplan N3313-SHD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодженні при спірному ДТП, складає 199 169,96 грн.

23.04.2020 ТОВ «Транспортна компанія «Трансмарін» звернулось до ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» із заявою про виплату страхового відшкодування за Договором.

15.07.2020 відповідач звернувся до позивача з листом №1072, відповідно до якого ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» повідомило ТОВ «Транспортна компанія «Трансмарін» про відсутність правових підстав для визнання події страховим випадком та про відмову у виплаті страхового відшкодування з підстав грубого порушення водієм застрахованого автобуса правил дорожнього рух, а саме перевищення допустимої швидкості більше ніж на 60 км/год.

Спір у справі виник у зв`язку з протиправною, на думку позивача, відмовою відповідачем у виплаті страхового відшкодування.

Договір є договором страхування, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 67 Цивільного кодексу України, параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України та положень Закону України «Про страхування».

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільним страхуванням є страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування»).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Судом встановлено, що повідомлення про настання страхового випадку від 24.10.2019 було подане позивачем з дотриманням встановленого пунктом 8.1.3 Договору строку, а саме не пізніше двох робочих днів з дня настання страхової події.

За змістом пунктів 2, 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Частинами 2, 3 статті 991 Цивільного кодексу України визначено, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Пунктом 9.1.8.1 Договору передбачено, що страховими випадками не визнаються події, що відбулись внаслідок грубого порушення правил дорожнього руху, перевищення обмежень швидкості руху більше, ніж на 50 км/год., а також порушення правил переїзду залізничних поїздів.

Відповідно до п. 11.2.1 Договору підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є випадки, передбачені у розділі 9 цього договору та чинним законодавством.

За змістом листа відповідача №1072 від 15.05.2020, відмова у виплаті страхового відшкодування зумовлена тим, що водій застрахованого автобуса грубо порушив правила дорожнього руху, перевищив допустиму швидкість більше, ніж на 60 км/год.

Дослідивши підстави прийняття відповідачем рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, господарський суд зазначає наступне.

Швидкість руху регламентовано Розділом 12 Правил дорожнього руху.

Порушенням швидкості руху є перевищення водіями транспортних засобів встановлених пунктами 12.4. - 12.7. Правил дорожнього руху обмежень швидкості руху транспортних засобів, за що статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність.

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 13.08.2020 у справі №572/3784/19 встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 12.2 Правил дорожнього руху України, а саме перевищив допустиму швидкість руху при видимості проїзної частини в умовах її задимлення, яка повинна була становити 32,9…33,4 км/год., та перевищує допустиму швидкість руху поза населеним пунктом, яка становить 90 км/год.

У підпункті б) пункту 2.3 Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі

Пунктом 12.2 Правил дорожнього руху передбачено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху безпечна швидкість - це швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Таким чином, ОСОБА_1 не врахував дорожню обстановку та у встановлених межах допустимої швидкості руху не обрав безпечної швидкості руху.

Обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування.

Суд відзначає, що ОСОБА_1 не було притягнуто до відповідальності за перевищення швидкості руху.

З огляду на це, відповідно до умов Договору подія, яка сталася 24.10.2019 на 290 км + 555 м автодороги сполученням Київ-Ковель-Ягодин, зі сторони м. Київ, в напрямку м. Сарни Рівненської області, за межами населеного пункту, неподалік с. Федорівка Сарненського району Рівненської області за участю ОСОБА_1 , який керував автобусом Neoplan N3313-SHD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є страховим випадком, а отже, відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування позивачу є неправомірною.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.07.2019 у справі №127/24916/14-ц.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 199 169,96 грн. на підставі Договору. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Транспортна компанія «Трансмарін» про стягнення з ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» страхового відшкодування у розмірі 199 169,96 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 4 962,85 грн. та 3% річних у розмірі 1 240,71 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 16.07.2020 по 29.09.2020.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 13.1 Договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі 0,1 % від суми невиконаного стороною зобов`язання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який сплачується пеня.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 4 962,85 грн. та 3% річних у розмірі 1 240,71 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ПрАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» на користь ТОВ «Транспортна компанія «Трансмарін» страхового відшкодування у розмірі у розмірі 199 169,96 грн., пені у розмірі 4 962,85 грн. та 3% річних у розмірі 1 240,71 грн.

В прохальній частині позовної заяви заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 081,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Транспортна компанія «Трансмарін» надано копії договору про надання правової допомоги №21/09 від 17.09.2020, який укладений з адвокатським об`єднанням «Юрком», рахунку №62 від 17.09.2020, платіжного доручення №178 від 23.09.2020, банківської виписки з рахунку позивача, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №000014 від 10.04.2017, ордеру серії АА №1051828 від 30.09.2020 та проміжний звіт про надання послуг №1 від 30.09.2020.

Судом встановлено, що 17.09.2020 між ТОВ «Транспортна компанія «Трансмарін» (клієнт) та адвокатським об`єднанням «Юрком» (адвокатське об`єднання) було укладено договір про надання правової допомоги №21/09, відповідно до якого на умовах цього договору, клієнт доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується надавати необхідну правову допомогу клієнту, а клієнт зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню гонорар за надання правової допомоги, передбаченої п. 2.1 цього договору.

Пунктом 1.2 вказаного договору адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати представництво або надати інші види правової допомоги, що потребує клієнт, що включають ознайомлення з наданими клієнтом документами, підготовку позову та представлення інтересів в Господарському суді міста Києва та за необхідності в інших судах України під час розгляду справи за позовом клієнта до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» про стягнення страхового відшкодування, внаслідок настання ДТП, що сталася 24.10.2019.

Згідно з п. 4.1 договору про надання правової допомоги №21/09 від 17.09.2020 розмір гонорару адвокатського об`єднання за надання правової допомоги, вказаної в п. 1.2 даного договору в суді першої інстанції становить 15 000,00 грн.

Оплата гонорару вказаного в п. 4.1 цього договору здійснюється клієнтом, впродовж 3-х робочих днів з дати підписання сторонами даного договору (п. 4.6 договору про надання правової допомоги №21/09 від 17.09.2020).

17.09.2020 адвокатським об`єднанням «Юрком» виставлено ТОВ «Транспортна компанія «Трансмарін» рахунок №62 на суму 15 000,00 грн., який повністю сплачений позивачем згідно платіжного доручення №178 від 23.09.2020.

На підтвердження повноважень адвокатом Бровченко Ігоря Володимировича надано копії ордера серії АА №1051828 від 30.09.2020 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №000014 від 10.04.2017.

Отже, позивачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту надання адвокатом Бровченко Ігорем Володимировичем професійної правничої допомоги ТОВ «Транспортна компанія «Трансмарін» в межах даної справи на суму 15 000,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Трансмарін» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-КООП» (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, будинок 5/13; ідентифікаційний код 31113488) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Трансмарін» (02088, м. Київ, вул. 1-го Травня, будинок 1-А; ідентифікаційний код 39493791) суму страхового відшкодування у розмірі 199 169 (сто дев`яносто дев`ять тисяч сто шістдесят дев`ять) грн. 96 коп., пеню у розмірі 4 962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн. 85 коп., 3% річних у розмірі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 71 коп., судовий збір у розмірі 3 080 (три тисячі вісімдесят) грн. 60 коп. та втрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий