УХВАЛА

м. Київ

08.12.2020Справа № 910/19182/20
Суддя Спичак О.М., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Алінком» (61072, м. Харків, проспект Науки, 56 офіс, 424)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» (01042, м. Київ, провулок Новопечерський, 19/3, корпус 2, каб 33)

про стягнення 277 562, 22 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Алінком» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальнісю «Гіппо» про стягнення 277 562, 22 грн, з яких 265 053, 48 грн, основного боргу, 7 259,81 грн пені, 3 445, 70 грн інфляційних втрат,1 803, 23 грн 3% .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №300620-01/1г від 30.06.2020 в частині своєчасної плати товару.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 172 ГПК України унормовано, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. 7 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року).

У Рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Абзацом 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

За змістом п. 61 Правил надання поштового зв`язку, затверджених Постановою №270 від 05.03.2009 Кабінету Міністрів України, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

За таких обставин належним доказом надіслання копії позовної заяви з доданими до неї документами учасникам справи є опис вкладення відправленої поштової кореспонденції, засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, а також розрахунковий документ поштової установи.

В якості доказів надсилання відповідачам екземпляру позовної заяви з доданими до неї документами позивачем надано копію опису вкладення у цінний лист поштової установи від 01.12.2020, поштової накладної та фіскального чеку.

Дослідивши вищезазначені документи, суд встановив, що вони не є належними доказами направлення позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу, оскільки по-перше, зі змісту опису вкладення у цінний лист вбачається, відправником надіслано - «позовна заява про стягнення заборгованості за договором №3000620-01/1г з додатками», проте, не зазначено, які саме додатки надіслані відповідачу, що не дає суду можливості пересвідчитись в тому, що стороні були надіслані саме додані до позовної заяви документи, що в свою чергу, є порушенням вимог ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, дослідивши додані до позовної заяви документи, суд зазначає, що не всі копії засвідчені належним чином, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Наразі, суд зазначає, що деякі докази, які долучені позивачем до позовної заяви в якості підтвердження позовних вимог, долучені в копіях, не завірених належним чином, з огляду на наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В супереч вищезазначеним вимогам копія претензії про стягнення заборгованості за договором поставки №300620-01/1г від 30.06.2020 не містить жодних відміток чи відомостей щодо її відповідності оригіналу, а копія опису вкладення у цінний лист поштової установи від 01.12.2020, поштової накладної та фіскального чеку лише відбиток штампу «копія вірна згідно з оригіналом»

Разом із тим, у відповідності до п. 5.27 Вимог до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. N 55, засвідчення копії документа, або копій документів складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, чого, в свою чергу, позивачем зроблено не було.

Зазначене порушення не дає суду можливості пересвідчитися в достовірності поданих до суду доказів.

Згідно із ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Алінком» підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Алінком» залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - не пізніше 5 днів з дня отримання ували.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду належних доказів відправки відповідачу позовної заяви про стягнення заборгованості у розмірі 277 562, 22 грн та усіх доданих до неї документів.

- подання копії претензії про стягнення заборгованості за договором поставки №300620-01/1г від 30.06.2020 завіреної належним чином, з додержанням усіх вимог чинного законодавства України до оформлювання документів; надати докази їх направлення відповідачу.

4. Відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Дана ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Спичак О.М.