ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2020 року м. Дніпро Справа № 904/6169/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Кузнецової І. Л., Чус О.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем Кейтерінг"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2020 р.

(суддя Колісник І.І., м. Дніпро, повний текст складено 10.09.2020 р.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясна фабрика "Джаз Плюс",

м. Жовті Води, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем Кейтерінг",

смт. Слобожанське, Дніпропетровська область

про стягнення 615 033,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "М`ясна фабрика "Джаз Плюс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем Кейтерінг" 615 033,53 грн, з яких: 568 753,45 грн - основний борг, 46 280,08 грн - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 40/11-18П від 26.11.2018 р. в частині оплати отриманого товару.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2020 р. позовні вимоги задоволено повністю - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем Кейтерінг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясна фабрика "Джаз Плюс" основний борг у сумі 568 753,45 грн., пеню у сумі 46 280,08 грн., судовий збір у сумі 9 225,50 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем Кейтерінг" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення пені та прийняти у вказаній частині стягнення нове рішення, яким зменшити розмір пені до 4 628,01 грн.

В обгрунтування своїх доводів та заперечень, Скаржник посилається на те, що прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості, поставлених Позивачем, продуктів харчування пов`язане виключно зі скрутним матеріальним становищем Відповідача та неможливістю сплатити необхідні кошти в строк, що зазначений в Договору.

Скаржник звертає увагу на те, що Позивачем не було заявлено про понесення будь-яких збитків, завданих простроченням оплати вартості поставлених продуктів харчування. За таких обставин, у зв`язку із безпідставно завищеними заявленими вимогами Позивача щодо сплати Відповідачем пені у розмірі 46 280,08 грн., Відповідач вважає за необхідне зменшити, заявлені Позивачем до сплати, штрафні санкції на 90 %, тобто до наступних розмірів - 4 628,01 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов до суду, Позивач просить суд залишити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки Апелянтом не надано доказів існування підстав для зменшення розміру неустойки, підтвердження скрутного матеріального становища або переліку виняткових обставин, на підставі яких суд має право зменшити розмір штрафних санкцій, а його посилання на відсутність збитків Позивача не є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Кузнецової І.Л.,Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.10.2020 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем Кейтерінг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2020 р. у справі № 904/6169/19 було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги - 10 днів з дня отримання копії ухвали, а саме для надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 2 881,50 грн.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.11.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем Кейтерінг", розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 03.12.2020 р.

Сторони у справі не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Беручи до уваги, що неявка учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності вказаних представників.

У судовому засіданні 03.12.2020 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.11.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "М`ясна фабрика "Джаз Плюс" ( Постачальник ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем Кейтерінг" ( Покупець ) укладено договір поставки № 40/11-18П, відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити товар згідно із заявками (замовленнями) Покупця, а Покупець - прийняти їх та оплатити на умовах цього договору.

Постачальник здійснює поставку товару до пункту доставки згідно із заявкою (замовленням) покупця за рахунок постачальника ( пункт 2.1 договору ).

Пунктом 5.1 договору сторони передбачили, що загальна сума договору становить суму товару, отриманого за всіма видатковими накладними.

Відповідно до пункту 5.6 договору Покупець здійснює оплату за товар шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 14 банківських днів з дня поставки партії товару на підставі рахунку-фактури, який передається покупцю в момент поставки.

У разі прострочення оплати партії товару постачальник стягує з покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми неоплаченого в строк товару за кожен день прострочення платежу ( пункт 6.3 договору ).

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019 р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Термін дії цього договору автоматично подовжується на додатковий термін один рік, у разі якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону у письмовій формі про свій намір змінити або призупинити дію договору за 30 календарних днів до закінчення дії цього договору (пункти 10.1, 10.2 договору).

На виконання умов договору Постачальник поставив, а Покупець прийняв товар на загальну суму 628 758,55 грн, що підтверджується наступними видатковими та товарно-транспортними накладними: № 14488 від 17.07.2019 на суму 30703,60 грн, № 14892 від 24.07.2019 на суму 35778,10 грн, № 15337 від 31.07.2019 на суму 25767,00 грн, № 15339 від 31.07.2019 на суму 77587,20 грн, № 15443 від 01.08.2019 на суму 17110,60 грн, №15444 від 01.08.2019 на суму 4943,60 грн, № 15445 від 01.08.2019 на суму 4394,10 грн, № 15446 від 01.08.2019 на суму 1455,00 грн, №15447 від 01.08.2019 на суму 901,70 грн, № 16103 від 14.08.2019 на суму 19317,50 грн, № 16104 від 14.08.2019 на суму 4562,00 грн, № 16113 від 14.08.2019 на суму 47342,70 грн, № 16260 від 14.08.2019 на суму 15900,00 грн, №16262 від 14.08.2019 на суму 4791,20 грн, № 16263 від 14.08.2019 на суму 28810,80 грн, № 16151 від 15.08.2019 на суму 1 600,60 грн, № 16152 від 15.08.2019 на суму 1600,60 грн, № 16153 від 15.08.2019 на суму 1600,60 грн, № 16206 від 15.08.2019 на суму 1542,30 грн, № 16207 від 15.08.2019 на суму 3009,20 грн, № 16208 від 15.08.2019 на суму 2180,70 грн, № 16453 від 21.08.2019 на суму 12409,20 грн, № 16454 від 21.08.2019 на суму 7236,00 грн, № 16455 від 21.08.2019 на суму 25358,10 грн, № 16663 від 21.08.2019 на суму 15729,00 грн, №16664 від 21.08.2019 на суму 6954,80 грн, № 16665 від 21.08.2019 на суму 47944,80 грн, № 16533 від 22.08.2019 на суму 11754,00 грн, № 16534 від 22.08.2019 на суму 1930,30 грн, № 16536 від 22.08.2019 на суму 2778,70 грн, № 16539 від 22.08.2019 на суму 1731,80 грн, № 16540 від 22.08.2019 на суму 840,00 грн, № 16658 від 22.08.2019 на суму 1611,20 грн, № 16660 від 22.08.2019 на суму 1884,80 грн, № 16661 від 22.08.2019 на суму 3485,40 грн, № 16662 від 22.08.2019 на суму 11940,00 грн, № 16616 від 23.08.2019 на суму 2120,00 грн, № 16830 від 28.08.2019 на суму 19276,30 грн, № 16831 від 28.08.2019 на суму 29465,65 грн, №16832 від 28.08.2019 на суму 6739,80 грн, № 16911 від 28.08.2019 на суму 15411,20 грн, № 16912 від 28.08.2019 на суму 47741,20 грн, № 16913 від 28.08.2019 на суму 5063,00 грн, № 16893 від 29.08.2019 на суму 1455,00 грн, № 16894 від 29.08.2019 на суму 2677,10 грн, № 16895 від 29.08.2019 на суму 2737,60 грн, № 16902 від 29.08.2019 на суму 1464,70 грн, № 16970 від 29.08.2019 на суму 3456,20 грн, № 16971 від 29.08.2019 на суму 1590,00 грн, № 16972 від 29.08.2019 на суму 3473,00 грн, № 16973 від 29.08.2019 на суму 1600,60 грн (а.с. 60-196 том 1, 147-148 том 2).

За отриманий товар Покупець повністю не розрахувався. У порядку часткової оплати товару за видатковою накладною № 14488 від 17.07.2019 на суму 30 703,60 грн Постачальник врахував 8 344,01 грн із загальної суми 208 201,80 грн за платіжним дорученням Покупця № 5750 від 13.08.2019, а також 51 661,09 грн із загальної суми 114 903,19 грн за платіжним дорученням відповідача № 946 від 16.08.2019 - у рахунок часткової оплати товару за видатковою накладною № 15339 від 31.07.2019 на суму 77 587,20 грн. Решту товар за зазначеними видатковими накладними Покупець не оплатив.

Причиною спору є не сплачений Відповідачем отриманий товар за вказаними видатковими накладними, залишок боргу складає 568 753,45 грн ( 628 758,55 грн - 8 344,01 грн - 51 661,09 грн = 568 753,45 грн ). Заявлена Позивачем до стягнення пеня у сумі 46 280,08 грн визначена за загальний період з 13.08.2019 по 13.12.2019 із загальної заборгованості у сумі 568 753,45 грн за спірними видатковими накладними.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до пункту 5.6 договору та з урахуванням приписів статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу строку та його закінчення, поставлений Постачальником товар мав бути оплачений Покупцем у наступні строки:

- за видатковою накладною № 14488 від 17.07.2019 на суму 30703,60 грн - не пізніше 06.08.2019;

- за видатковою накладною № 14892 від 24.07.2019 на суму 35778,10 грн - не пізніше 13.08.2019;

- за видатковими накладними № 15337 від 31.07.2019 на суму 25767,00 грн, № 15339 від 31.07.2019 на суму 77587,20 грн - не пізніше 20.08.2019;

- за видатковими накладними № 15443 від 01.08.2019 на суму 17110,60 грн, № 15444 від 01.08.2019 на суму 4943,60 грн, № 15445 від 01.08.2019 на суму 4394,10 грн, № 15446 від 01.08.2019 на суму 1455,00 грн, № 15447 від 01.08.2019 на суму 901,70 грн - не пізніше 21.08.2019;

- за видатковими накладними № 16103 від 14.08.2019 на суму 19317,50 грн, № 16104 від 14.08.2019 на суму 4562,00 грн, № 16113 від 14.08.2019 на суму 47342,70 грн, № 16260 від 14.08.2019 на суму 15900,00 грн, № 16262 від 14.08.2019 на суму 4791,20 грн, № 16263 від 14.08.2019 на суму 28810,80 грн - не пізніше 04.09.2019;

- за видатковими накладними № 16151 від 15.08.2019 на суму 1600,60 грн, № 16152 від 15.08.2019 на суму 1600,60 грн, № 16153 від 15.08.2019 на суму 1600,60 грн, № 16206 від 15.08.2019 на суму 1542,30 грн, № 16207 від 15.08.2019 на суму 3009,20 грн, № 16208 від 15.08.2019 на суму 2180,70 грн - не пізніше 05.09.2019;

- за видатковими накладними № 16453 від 21.08.2019 на суму 12409,20 грн, № 16454 від 21.08.2019 на суму 7236,00 грн, № 16455 від 21.08.2019 на суму 25358,10 грн, № 16663 від 21.08.2019 на суму 15729,00 грн, № 16664 від 21.08.2019 на суму 6954,80 грн, № 16665 від 21.08.2019 на суму 47944,80 грн - не пізніше 11.09.2019;

- за видатковими накладними № 16533 від 22.08.2019 на суму 11754,00 грн, № 16534 від 22.08.2019 на суму 1930,30 грн, № 16536 від 22.08.2019 на суму 2778,70 грн, № 16539 від 22.08.2019 на суму 1731,80 грн, № 16540 від 22.08.2019 на суму 840,00 грн, № 16658 від 22.08.2019 на суму 1611,20 грн, № 16660 від 22.08.2019 на суму 1884,80 грн, № 16661 від 22.08.2019 на суму 3485,40 грн, № 16662 від 22.08.2019 на суму 11940,00 грн - не пізніше 12.09.2019;

- за видатковою накладною № 16616 від 23.08.2019 на суму 2120,00 грн - не пізніше 13.09.2019;

- за видатковими накладними № 16830 від 28.08.2019 на суму 19276,30 грн, № 16831 від 28.08.2019 на суму 29465,65 грн, № 16832 від 28.08.2019 на суму 6739,80 грн, № 16911 від 28.08.2019 на суму 15411,20 грн, № 16912 від 28.08.2019 на суму 47741,20 грн, №16913 від 28.08.2019 на суму 5063,00 грн - не пізніше 17.09.2019;

- за видатковими накладними № 16893 від 29.08.2019 на суму 1455,00 грн, № 16894 від 29.08.2019 на суму 2677,10 грн, № 16895 від 29.08.2019 на суму 2737,60 грн, № 16902 від 29.08.2019 на суму 1464,70 грн, № 16970 від 29.08.2019 на суму 3456,20 грн, № 16971 від 29.08.2019 на суму 1590,00 грн, № 16972 від 29.08.2019 на суму 3473,00 грн, № 16973 від 29.08.2019 на суму 1600,60 грн - не пізніше 18.09.2019.

Доказів оплати Відповідач суду не надав. Строк оплати є таким, що настав.

У відзиві на позов Відповідач не заперечував проти заборгованості на заявлену Позивачем суму.

В основу оскаржуваного рішення покладено висновок місцевого господарського суду про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Отже, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до сплати залишку вартості отриманого товару та штрафних санкцій за порушення ( прострочення у виконанні ) зобов`язань зі своєчасної оплати поставленого товару у строки обумовлені в договорі.

Беручи до уваги правову природу укладеного Договору поставки № 40/11-18П від 26.11.2018 р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

Беручи до уваги встановлену ст. 204 ЦК України та не спростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11, 509 ЦК України та ст. ст. 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 ГК України, ст. ст. 655, 662 та 663 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов`язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Наразі, отримання коштів ( вартості товару та штрафних санкцій за прострочення виконання такого зобов`язання з оплати товару є належним об`єктом судового захисту у розумінні ст. 5 ГПК України та ст. 15 ЦК України правом Позивача, примушення Відповідача до сплати яких - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України та ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, Відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення своєчасної оплати поставленого товару за договором, що зумовлює право Позивача у разі несвоєчасної оплати вартості поставленого товару на нарахування у відповідності до пункт 6.3 договору його умов штрафних санкцій, а саме пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми неоплаченого в строк товару за кожен день прострочення платежу.

Предметом апеляційного оскарження та, відповідно, апеляційного розгляду у цій справі є ухвалене судове рішення в частині стягнення пені у розмірі 46 280,08 грн., та наявності підстав для зменшення розміру пені до 4 628,01 грн. ( Відповідач вважає за необхідне зменшити, заявлені Позивачем до сплати, штрафні санкції на 90 %, ).

Отже, виключно питання про наявність або відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню з Відповідача внаслідок прострочення виконання зобов`язання за Договором є підставою апеляційного оскарження судового рішення Відповідачем.

У вирішенні питання, яке Скаржник піднімає у своїй апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції звертається до усталеної правової позиції Верховного Суду, що викладена, зокрема, у постановах від 23.10.2019 р. у справі № 917/101/19, від 13.05.2019 р. у справі № 904/4071/18, від 27.03.2019 р. у справі № 912/1703/18, від 22.01.2019 р. у справі № 908/868/18, від 06.11.2019 р. у справі № 917/1638/18, від 17.12.2019 р. у справі № 916/545/19.

Так, згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Зі змісту наведених норм вбачається, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

При цьому зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд з дотриманням правил статті 86 ГПК України вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та його розмір.

Крім того, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з Відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 ст. 3 ЦК України) та принципах господарського судочинства відповідно до ст. 2 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем не подавалося клопотання суду першої інстанції про зменшення суми пені, відповідно не було надано і будь-яких належних доказів в підтвердження підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Водночас, частини перша, третя і четверта ст. 13 ГПК України регламентують, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В обгрунтування підстав для зменшення пені, Скаржник в апеляційній скарзі посилається на скрутне матеріальне становище, а також на те, що Позивачем не було заявлено про понесення будь-яких збитків, завданих простроченням оплати вартості поставлених продуктів харчування.

При цьому, навіть до апеляційної скарги, Відповідач не надає доказів в підтвердження обставин пов`язаних із скрутним матеріальним становищем.

До того ж, Відповідач займається підприємницькою діяльністю. Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємницька діяльність характеризується рядом ознак, основні з яких: самостійність та ініціативність, право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку діяльність, не заборонену законом, ризиковий характер, що передбачає економічну самостійність підприємця і тісно пов`язану з цим відповідальність за результати своєї діяльності.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що лише саме посилання на скрутне матеріальне становище, а також на те, що Позивачем не було заявлено про понесення будь-яких збитків - не є підставою для звільнення Відповідача від відповідальності чи мінімізування цієї відповідальності.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги посилання Відповідача в апеляційній скарзі на неправильне застосування судом попередньої інстанції положень статей, якими врегульовано питання можливості зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки суд, керуючись також внутрішнім переконанням, за наслідками оцінки встановлених обставин справи в сукупності визначив, що даний випадок не є винятковим для їх зменшення.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття процесуального документу в оскаржуваній частині не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем Кейтерінг" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2020 р. у справі № 904/6169/19 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07.12.2020 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя О.В. Чус