ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2020 р. Справа № 906/211/20

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Горбасенка П.В. за участі секретаря судового засідання Куракси Ю.І., розглянувши у місті Києві у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металспецпостач"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРТІС"

про стягнення 936 224,70 грн

За участю представників: згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи:

24.03.2020 до канцелярії Господарського суду Київської області з Господарського суду Житомирської області за встановленою підсудністю надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Металспецпостач" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРТІС" (далі - відповідач) про стягнення 936 224,70 грн попередньої оплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним на виконання умов договору № 21/16 від 22.08.2016 було здійснено попередню оплату в сумі 936 224,70 грн, проте товар відповідач в обумовлені договором строки не передав.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу від 24.03.2020 вказану позовну заяву передано до розгляду судді Горбасенку П.В.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 906/211/20 та призначено підготовче засідання на 08.05.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.05.2020 відкладено розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 29.05.2020.

29.05.2020 до канцелярії Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 26/05-2 від 26.05.2020 (вх. № 10487/20), згідно якого останній визнав позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Даний відзив прийнято судом.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.05.2020 розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні відкладено на 19.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.06.2020 розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні відкладено на 10.07.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.07.2020 призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС, та зупинено провадження у справі № 906/211/20 до закінчення експертних досліджень і отримання Господарським судом Київської області висновків експертів.

02.10.2020 через канцелярію Господарського суду Київської області повернулися матеріали справи № 906/211/20 разом із супровідним листом № 19/111/17-3/51244 від 23.09.2020 (вх. № 77/20) та висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС № 17-3/1333 від 22.09.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.10.2020 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 16.10.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.10.2020 відкладено розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 30.10.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.10.2020 закрито підготовче провадження у справі № 906/211/20, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 13.11.2020.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

22.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вартіс» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металспецпостач» (Покупець) укладено договір № 21/16, за умовами якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених договором, передати у власність покупця металопродукцію.

Відповідно до п. 2.1. договору кількість, асортимент та розгорнута номенклатура товару, що передається за договором зазначається у рахунках-фактурах постачальника, які мають силу Специфікації, або в інших додатках до договору та визначаються у видаткових накладних.

Згідно п.п. 3.5., 3.5.1, 3.5.2. договору оплата товару проводиться на умовах передплати та на умовах відстрочення платежу в такому порядку: передплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у договорі або у рахунках-фактурах в розмірі 100 % вартості товару протягом 3-х банківських днів від дати рахунку-фактури. При відвантаженні товару постачальник покупцю без отримання попередньої оплати покупець здійснює оплату отриманого товару та доставку на умовах відстрочення платежу протягом 10-ти днів з моменту отримання товару. Датою платежу вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 4.1.1. договору передбачено, що при передачі товару постачальник передає покупцю разом з товаром наступні документи: рахунок-фактуру; видаткову накладну або акт прийому-передачі; сертифікат якості (за вимогою покупця), при цьому, факт отримання товару по видатковій накладній підтверджує факт отримання покупцем вказаних документів.

Відповідно до п. 5.1. договору передача товару здійснюється відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» у редакції Міжнародної Торгівельної Палати від 01.01.2010 (далі - «Інкотермс») на умовах, що зазначені у рахунках-фактурах або інших додатках до договору. При відсутності відповідної вказівки в рахунку-фактурі/видатковій накладній за базис поставки сторони приймають умови EXW (склад постачальника), що розташований за адресою: Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 21.

Як зазначає позивач, відповідно до рахунків-фактури № 17801 від 07.05.2018 на суму 486 280,32 грн та № 9505 від 19.03.2018 на суму 543 826,38 грн позивач здійснив оплату товару, згідно договору № 21/16 від 22.08.2016, однак товар не був відвантажений відповідачем та не був отриманий позивачем.

Як зазначає позивач, оплата здійснювалась відповідно до платіжних доручень від 25.04.2018 № 3709, від 26.04.2018 № 3711, від 27.04.2018 № 3715, від 02.05.2018 № 3716, від 02.05.2018 № 3717, від 03.05.2018 № 3720, від 04.05.2018 № 3721, від 05.05.2018 № 3722, від 23.05.2018 № 3755, від 24.05.2018 № 3756, від 25.05.2018 № 3757, від 29.05.2018 № 3760, від 30.05.2018 № 3761, від 31.05.2018 № 3768, від 13.06.2018 № 3778, від 14.06.2018 № 3781, від 19.06.2018 № 3795.

Позивач посилається на те, що оплата здійснена була, а товар не був поставлений, оскільки видаткові накладні відсутні у ТОВ «Металспецпостач».

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, вказує на те, що відповідачем був переданий товар на складі відповідача, адреса якого зазначена в п. 5.1.1 договору, на умовах оплати у відповідності до п. 3.5.2. договору, за видатковими № 5718 від 20.03.2018 на суму 449 347,38 грн, № 6663 від 30.03.2018 на суму 361 904,40 грн та № 9952 від 07.05.2018 на суму 124 972,92 грн, всього на суму 936 224,70 грн.

Відповідно до банківських виписок, доданих позивачем до позовної заяви, позивач здійснив наступні оплати:

1) 14.06.2018 у сумі 54 972,92 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 9952 від 07.05.2018;

2) 18.06.2018 у сумі 70 000 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 9952 від 07.05.2018;

3) 29.05.2018 у сумі 131 904,40 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 6663 від 30.03.2018;

4) 30.05.2018 у сумі 50 000 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 6663 від 30.03.2018;

5) 31.05.2018 у сумі 70 000 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 6663 від 30.03.2018;

6) 13.06.2018 у сумі 60 000 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 6663 від 30.03.2018;

7) 25.05.2018 у сумі 50 000 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 6663 від 30.03.2018;

8) 25.04.2018 у сумі 85 347,38 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 5718 від 20.03.2018;

9) 26.04.2018 у сумі 34 000 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 5718 від 20.03.2018;

10) 27.04.2018 у сумі 40 000 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 5718 від 20.03.2018;

11) 02.05.2018 у сумі 40 000 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 5718 від 20.03.2018;

12) 02.05.2018 у сумі 70 000 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 5718 від 20.03.2018;

13) 03.05.2018 у сумі 50 000 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 5718 від 20.03.2018;

14) 04.05.2018 у сумі 30 000 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 5718 від 20.03.2018;

15) 05.05.2018 у сумі 15 000 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 5718 від 20.03.2018;

16) 24.05.2018 у сумі 40 000 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 5718 від 20.03.2018;

17) 25.05.2018 у сумі 45 000 грн, з призначенням платежу: оплата за металопрокат одержаний по накл. № 5718 від 20.03.2018.

Суд погоджується з доводами відповідача, що оплата за товар була здійснена не на підставі виставлених рахунків, а після передачі товару позивачу на підставі видаткових накладних.

З метою вирішення питання чи виконано підпис від імені Семенка Володимира Васильовича у видаткових накладних № 5718 від 20.03.2017 та № 6663 від 30.03.2018, № 9952 від 07.05.2018 Семененком Володимиром Васильовичем призначено судову почеркознавчу експертизу.

Як вбачається з Висновку Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 17-3/1333 від 22.09.2020 підписи від імені Семенка В.В. у графі «Отримав (ла)» у видаткових накладних № 5718 від 20.03.2018, № 6663 від 30.03.2018 та № 9952 від 07.05.2018 - виконані Семененком Володимиром Васильовичем .

Крім того, на підтвердження повноважень представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Металспецпостач" Семененка Володимира Васильовича на отримання товару від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРТІС", відповідачем надано суду копії довіреностей № 17 від 30.03.2018, № 13 від 19.03.2018 та № 24 від 07.05.2018.

Твердження позивача про відсутність у нього видаткових накладних № 5718 від 20.03.2017, № 6663 від 30.03.2018 та № 9952 від 07.05.2018 не спростовує факту поставки відповідачем позивачу товару на підставі спірних видаткових накладних.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАРТІС» у зв`язку з поставкою на підставі видаткових накладних № 5718 від 20.03.2018, № 6663 від 30.03.2018, № 9952 від 07.05.2018, зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 622 від 07.05.2018, № 2176 від 30.03.2018, № 1457 від 20.03.2018.

Вказані податкові накладні були прийняті ТОВ «Металспецпостач», що підтверджується зареєстрованими податковими накладними, а суми податку були включені до податкового кредиту ТОВ «Металспецпостач».

Предметом позову є вимога про стягнення 936 224,70 грн попередньої оплати.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідачем на підставі видаткових № 5718 від 20.03.2017, № 6663 від 30.03.2018 та № 9952 від 07.05.2018 поставлено позивачу товар на загальну суму 936 224,70 грн, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення 936 224,70 грн попередньої оплати.

Усі інші твердження та доводи позивача не спростовують вищевикладених висновків суду.

Разом із тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача, які викладені останніми у позовній заяві, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Судові витрати, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Металспецпостач" (10001, Житомирська обл., м. Житомир, Богунський район, проспект Незалежності, буд. 91/1; ідентифікаційний код 31600184) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРТІС" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 21, корпус В, 1 поверх; ідентифікаційний код 34350636) про стягнення 936 224,70 грн відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Київської області до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 17.11.2020.

Суддя П.В.Горбасенко