СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2020 р. Справа № 922/3357/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя Чернота Л.Ф.

за участю секретаря судового засідання Бірчак К.Є.

за участю представників сторін:

від позивача - адвокат Грищенко О.М. , довіреність б/н від 07.08.2020

від відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", м. Київ (вх. № 2964 Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.10.2020 (ухвалу підписано 26.10.2020, суддя Ємельянова О.О.) у справі № 922/3357/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", м.Київ

до фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків

про стягнення 323 828, 80 грн

ВСТАНОВИЛА:

20.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", м.Київ звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення пені у сумі 323 828, 80 грн та 4 858, 00 грн. судового збору (а.с. 1-10).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.10.2020 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" у відкритті провадження у справі № 922/3357/20 за позовом до відповідача фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 323 828, 80 грн. суми пені та 4 858, 00 грн. судового збору. Роз`яснено заявнику, що позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с.22-24).

Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що у позовній заяві, в прохальній частині відсутні посилання на солідарне стягнення, а заявлено вимогу про стягнення 323828,80 грн. суми пені з відповідача, як фізичної особи. Тобто, відсутня істотна вимога щодо множинності боржників, щодо реалізації солідарного обов`язку в частині солідарного стягнення.

Отже, спір за суб`єктним складом його учасників належить до цивільної юрисдикції.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "НІКО-ТАЙС", з ухвалою господарського суду не погодився та звернувся з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу господарського суду Харківської області від 26.10.2020 у справі №922/3357/20 скасувати, справу №922/3357/20 за позовом ТОВ «Компанія НІКО-ТАЙС» до ОСОБА_1 про стягнення нарахованого розміру пені за договором поставки товару та договором поруки направити до господарського суду Харківської області для продовження її розгляду (а.с. 26-34).

В обгрунтування апеляційної скарги скаржник стверджує, що поза увагою суду залишено наявність у справі договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК130410/4 від 13.04.2010 та договору поруки б/н від 19.05.2010 року, приписів ст. 20 ГПК України та статті 543 ЦК України.

Господарський суд не зазначив та не навів (окрім власного суб`єктивного припущення) жодного належного та допустимого обгрунтування та правового твердження, котрі б надавали можливість встановити, допустити, припустити та стверджувати те, що вказана заява є необгрунтованою та неправомірною.

Апелянт зазначає, що ухвалою Київського районного суду міста Харкова по справі №2018/2-1133/11 від 08.11.2016, заяву ТОВ «НІКО-ТАЙС» про зміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні при примусовому виконанні виконавчого листа у справі №2-1133/11/06, виданого 25.11.2011 Київським районним судом міста Харкова задоволено.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова по справі №2018/2-1133/11 від 08.11.2016, здійснено процесуальне правонаступництво на стадії виконання рішення суду, змінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні при примусовому виконанні листа №2/1133/11/06, виданого 25.11.2011 з ТОВ «Корпорація Агросинтез» на правонаступника ТОВ «Компанія НІКО-ТАЙС».

Відповідно до постанови Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області від 15.01.2018 прийнято до подальшого примусового виконання виконавче провадження №32197899 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №2-1133/11-06, виданого 25.11.2011 Київським районним судом міста Харкова.

На сьогодні виконавчий лист у справі №2-1133/11/06 не виконаний.

Скаржник зазначає, що ТОВ «Компанія НІКО-ТАЙС» є належним кредитором по відношенню до відповідача щодо отримання зобов`язань, набутих первісним кредитором на підставі договору поруки б/н від 19.05.2010, в тому числі й у зв`язку із неналежним та/або несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання згідно договору поруки б/н від 19.05.2010.

Крім того, ТОВ «НІКО-ТАЙС» звернулось до Московського районного суду міста Харкова з позовом про стягнення з ОСОБА_1 нарахованих 3% річних та інфляційних втрат за договором поставки, розрахованих на суму боргу 284200,14 грн. згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК130410/4 від 13.04.2010 та договору поруки б/н від 19.05.2010.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова по справі №643/146/18 від 20.07.2018 та рішенням Московського районного суду міста Харкова по справі №643/16405/17 від 23.08.2018, позов ТОВ «Компанія НІКО-ТАЙС» задоволено.

Таким чином, зобов`язання згідно договору поруки б/н від 19.05.2010, в тому числі й згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК130410/4 від 13.04.2010 не виконані, основна заборгованість у сумі 284200,14 грн не погашена.

14.08.2013 між ТОВ «Корпорація Агросинтез» та ТОВ «Компанія НІКО-ТАЙС» укладено угоду №14-08/13-28 про зміну кредитора у зобов`язанні. Угодою встановлено, що первісний кредитор ТОВ «Корпорація Агросинтез» відступає новому кредитору ТОВ «Компанія НІКО ТАЙС» право вимоги виконання ОСОБА_1 зобов`язання щодо сплати розміру пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами та інфляційних втрат, набутих ТОВ «Корпорація Агросинтез» на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК130410/4 від 13.04.2010 та договору поруки б/н від 19.05.2010, у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ «Агрофірма «Діброва» грошового зобов`язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК130410/4 від 13.04.2010.

Отже, апелянт вважає, що із врахуванням поданих у додатках до даного позову документів та сутності/змісту вказаних судових рішень, котрі набрали законної сили, у ТОВ «Компанія НІКО-ТАЙС» виникло право вимоги щодо нарахування заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами, 3% річних, інфляційних витрат та штрафу згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК130410/4 від 13.04.2010 та договору поруки б/н від 19.05.2010 за період існування боргу.

Скаржник зазначає та просить врахувати те, що договором поруки від 19.05.2010 забезпечується виконанням зобов`язань юридичною особою під час здійснення господарської діяльності, по суті таке зобов`язання є таким, що виникло у господарській діяльності сторін, зокрема, як позивача, так і відповідача.

На думку скаржника, сторонами основного зобов`язання є юридичні особи, тому даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Враховуючи те, що ні відповідач-1, ні відповідач-2, не сплатили заборгованість, що виникла згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК130410/4 від 13.04.2010 та договору поруки б/н від 19.05.2010, позивач за захистом свого права звернувся до господарського суду з даним позовом.

06.11.2020 системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду справи № 922/3357/20 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В., суддя Чернота Л.Ф. (а.с.102).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2020 у справі №922/3357/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.10.2020 року, встановлено строк відповідачу до 26.11.2020 року включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу, встановлено учасникам справи строк до 26.11.2020 для подання до Східного апеляційного господарського суду заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги позивача, призначено справу до розгляду на 09.12.2020 р. о 10:30 год. (а.с. 103-104).

Разом з апеляційною скаргою позивачем надано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції (а.с. 41-43).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2020 у справі №922/3357/20 задоволено клопотання представника ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", м. Київ - адвоката Грищенка О.М. про участь в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/3357/20, яке відбудеться 09.12.2020 о 10:30 год (а.с. 105-107).

Відзив від відповідача до Східного апеляційного господарського суду не надходив.

Апелянт у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив суд її задовольнити у повному обсязі, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу №922/3357/20 за позовом ТОВ «Компанія НІКО-ТАЙС» до ОСОБА_1 про стягнення нарахованого розміру пені за договором поставки товару та договором поруки направити до господарського суду Харківської області для продовження її розгляду.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи (а.с 116).

Відповідач про причину неявки суд не повідомив, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12 ст. 270 ГПК України).

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів зазначає, що з висновками суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс», слід погодитися з наступних підстав.

Предметом апеляційного провадження у даній справі є ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі №922/3357/20 за позовом ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» до відповідача фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 323828,80 грн. суми пені.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Згідно вимог статті 1 Господарського процесуального кодексу України Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Згідно частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці та інші.

Відповідно до статті 45 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

ГПК України в редакції, що набрала чинності 15 грудня 2017 року, передбачає, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають, зокрема, при виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці (п.1 ч. 1 ст. 20).

З дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду лише тоді, якщо сторонами основного зобов`язання є тільки юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

В обгрунтування звернення із відповідним позовом до суду, позивач зазначав, що договором поруки від 19.05.2010 року забезпечується виконання зобов`язання юридичною особою під час здійснення господарської діяльності, по суті таке забезпечення є таким, що виникло у господарській діяльності сторін, зокрема, як позивача так і відповідача.

Відповідно до змісту статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Позивач наполягає на тому, що у цій справі заявлені однакові позовні вимоги до кожного з відповідачів щодо стягнення заборгованості за одним кредитним договором солідарно з позичальника та поручителя. Позовні вимоги у цій справі є однорідними та нерозривно пов`язаними з обов`язком належного виконання основного зобов`язання за договором поставки.

Тому ефективний судовий захист прав та інтересів позивача буде можливим за умови розгляду цього спору в межах однієї справи, одним судом. Такий розгляд вплине, зокрема, і на ефективність виконання відповідного рішення суду із забезпеченням прав усіх учасників відповідних правовідносин.

Отже, захист прав кредитора у справі за його позовом до боржника і поручителя у межах одного виду судочинства є більш прогнозованим і відповідає принципу правової визначеності, оскільки не допускає роз`єднання вимог кредитора до сторін солідарного зобов`язання залежно від суб`єктивного складу останнього.

Також позивач зазначав, що вказане підтверджується пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року № 2147-VIII.

Оскільки сторонами основного зобов`язання у даній справі є юридичні особи, даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Також, позивач посилався на практику Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 13.03.2018 року у справі № 415/2542/15-ц, у постанові від 17.04.2018 року у справі № 545/1014/15-ц, у постанові від 25.04.2018 року у справі № 638/13998/14-ц, та зазначав, що оскільки ні відповідач-1 ні відповідач-2, не сплатили заборгованість, що виникла згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК130410/4 від 13.04.2010 року та договору поруки від № б/н від 19.05.2010 року, позивач за захистом свого права звернувся до господарського суду з даним позовом.

Крім того, позивачем до позовної заяви вх. № 3357/20 додано копію судового рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2018 року у справі № 643/146/18 щодо стягнення із фізичної особи ОСОБА_1 інфляційних втрат у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором поруки. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.08.2018 року у справі № 643/16405/17 про стягнення фізичної особи ОСОБА_1 донарахованого розміру 3 % річних у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням зобов`язання згідно договору поруки б/н від 19.05.2010 року.

Суд першої інстанції відхилив посилання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 13.03.2018 року у справі № 415/2542/15-ц, від 17.04.2018 року у справі № 545/1014/15-ц, та від 25.04.2018 року № 638/13998/14-ц, оскільки зазначені висновки зроблені у справі, предметом розгляду якої були вимоги про солідарне стягнення заборгованості з юридичної особи та фізичних осіб.

Разом з тим, як вірно зазначено господарським судом, у наданій до суду позовній заяві вх. № 3357/20, в прохальній частині відсутні посилання на солідарне стягнення, а заявлено вимогу про стягнення 323 828, 80 грн. суми пені з відповідача, як фізичної особи. Тобто, відсутня істотна вимога щодо множинності боржників, щодо реалізації солідарного обов`язку в частині солідарного стягнення.

Таким чином, господарський суд дійшов правомірного висновку, що цей спір за суб`єктним складом його учасників належить до цивільної юрисдикції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

У відповідності до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції винесена ухвала у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Харківської області від 26.10.2020р. у справі №922/3357/20 повинна бути залишена без змін.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 269, 273, 275, 276, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС», м.Київ на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.10.2020 у справі №922/3357/20 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 26.10.2020 у справі №922/3357/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 14.12.2020.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя І.В. Зубченко

Суддя Л.Ф. Чернота