ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2638/20

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Усик Г.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗЗБУТ" (04108, м. Київ, пр. Свободи, 2 Г. літ. А, код 39592941)

до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святошинська, 50, код 20591492)

про стягнення 24431942,05 грн.

за участю представників:

позивача - Осадчий В.М.;

відповідача - не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗЗБУТ" (позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (відповідач) про стягнення 24431942,05 грн., з яких: 23 363 724,96 грн. боргу, 579 760,09 грн. 3% річних та 488 457,00 грн. інфляційних втрат.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором №33 від 01.07.2015 року щодо своєчасного перерахування коштів за надані послуги.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 15.10.2020.

Через канцелярію Господарського суду Київської області представником відповідача 12.10.2020 було подано відзив на позовну заяву. В поданому відзиві відповідач зазначає, що ним здійснено перерахунок коштів позивачу у повному обсязі, в терміни, встановлені Постановою №256 та Договором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.10.2020 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 12.11.2020.

27.10.2020 від представника позивача надійшов лист із відповіддю на відзив.

12.11.2020 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом було задоволено.

Ухвалою суду від 12.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі №911/2638/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.12.2020 року.

В судове засідання 03.12.2020 відповідач не направив свого повноваженого представника, заяв та клопотань до суду не надсилав. За даного приводу суд зазначає наступне.

З метою повідомлення учасників справи №911/2638/20 про проведення судового засідання 03.12.2020, копія ухвали суду від 12.11.2020 була передана до Відділу автоматизованого документообігу та обробки внутрівідомчої службової кореспонденції (Канцелярія) апарату Господарського суду Київської області (далі - Канцелярія суду) для подальшого її надіслання на адреси учасників справи.

Проте, із змісту наявної у матеріалах справи довідки, виданої Канцелярією суду вбачається про неможливість здійснення відправлення поштової кореспонденції (ухвали суду від 12.11.2020) учасникам судового процесу у справі №911/2638/20 у зв`язку із відсутністю фінансування.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 03.12.2020, заслухавши вступне слово представник позивача, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, суд дослідив в порядку статей 209-210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд оголосив про перехід до судових дебатів. Учасники справи виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

03.12.2020 року, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ" (виконавець) та Управлінням соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації (платник) 01.07.2015 року укладено Договір №33.

Відповідно до п. 1.1 Договору, договір регламентує взаємовідносини сторін щодо відшкодування коштів за пільгове надання послуг постачання житлово-комунальних послуг пільговим категоріям громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, які здійснюються виконавцем, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет" на відповідний рік, постанов Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету" (із змінами), постанови КМУ від 29 січня 2003 року №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" (із змінами) за видами пільг відповідних категорій громадян, визначених вищезазначеними постановами Кабінету Міністрів України.

Згідно п. 2.1 Договору, сторони виконують взаємні обов`язки з метою забезпечення надання пільг на житлово-комунальні послуги пільговикам.

Виконавець зобов`язується здійснювати пільгове надання житлово-комунальних послуг громадянам, які мають право на відповідні пільги (пп. 2.2.1. п. 2.2. Договору).

Платник зобов`язується в повному розмірі перераховувати виконавцю, кошти для компенсації витрат по наданню послуг пільговим категоріям громадян (пп. 2.4.1. п. 2.2. Договору).

Згідно п. 3.1 Договору, виконавець щомісяця до 25 числа, що настає за звітним, подає платнику на паперових та електронних носіях розрахунки та акти звіряння щодо вартості фактично нарахованих сум за надані послуги пільговикам у минулому місяці згідно з формою « 2-пільга», форма « 3-пільга».

Відповідно до п. 3.2. Договору, платник на підставі розрахунків та актів звіряння про надання житлово-комунальних послуг пільговикам, забезпечує в повному розмірі перерахування сум відшкодування по пільговому наданню послуг виконавцю.

У п. 5.1. Договору сторони погодили, що цей Договір набирає законної сили з моменту його підписання сторонами і діє до кінця відповідного календарного року.

Договір вважається продовженим на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення терміну однією із сторін не буде виявлено бажання про відмову від цього договору. (п. 5.2. договору).

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору ним надано послуги з постачання природного газу населенню Києво-Святошинського району та м. Ірпінь, які мають право на пільги та включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року.

Оскільки відповідач послуги, надані позивачем у період з 01.01.2018 року до 31.12.2019 року, не оплатив у повному обсязі, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 23 363 724,96 грн. боргу, 579 760,09 грн. трьох процентів річних та 488 457,00 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

У свою чергу відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що у нього відсутня заборгованість перед позивачем. Також відповідач заперечував щодо нарахування йому трьох процентів річних та суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, у зв`язку з тим, що умовами договору та чинним законодавством не встановлений строк здійснення відшкодування відповідачем коштів позивачу.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 2 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу» приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу.

Абзацом 6 пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494. встановлено, що Оператор газорозподільної системи має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та формувати об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу з урахуванням його фактичних показань.

Кабінетом Міністрів України для забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до ст. 5, 9 Закону видано постанову Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року № 409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунальних послуг", зі змісту якої вбачається, що при розрахунках сум пільг на послуги з газопостачання враховується наявність газового обладнання для приготування їжі, підігріву води та опалення житлового приміщення, а також покази лічильника про фактичний обсяг використаного природного Газу.

Пунктом 13 розділу III Правил постачання природного газу, які затвердженні постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496, встановлено, що розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором газорозподільних мереж (на території Київської області - AT "Київоблгаз") за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідач визначав щомісячний розмір компенсації без врахування розрахунків видатків позивача на фактичне відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг.

Таким чином, твердження відповідача про відсутність у нього заборгованості є необґрунтованим.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 23 363 724,96 грн. боргу за договором №33 від 01.07.2015 є законною і обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача 579 760,09 грн. 3% річних та 488 457,00 грн. інфляційних втрат, варто зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що для застосування до відповідача відповідальності у вигляді сплати трьох процентів річних та суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, необхідним є встановлення моменту, з якого боржник вважається таким, що прострочив.

Відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України.

Порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок №256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги та надані субсидії окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з Державного бюджету України.

Таким чином, зобов`язання відповідача про відшкодування витрат за надані послуги з постачання природного газу населенню, які мають право на отримання пільг та компенсацій виникають безпосередньо із законодавства України і не залежать від їх вільного волевиявлення.

Відповідно до абзаців 6, 7 п. 5, абзаців 1, 4, 5, 8, 13, 14 п. 6, абзаців 1, 3 п. 7 Порядку №256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів готують щомісяця до 10 числа наступного періоду, зокрема, інформацію про суми нарахованих пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло, водопостачання і водовідведення, та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами, установами та організаціями, що надають житлово-комунальні послуги, і надсилають фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об`єднаних територіальних громад.

Підприємства, установи та організації, що надають послуги з постачання електроенергії, транспортування, розподілу та постачання природного газу, послуг з тепло-, водопостачання і водовідведення готують реєстри обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг, що підлягають перерахуванню, відповідно до фактичних обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг, але не вище обсягів нарахованих сум пільг і субсидій, і надсилають їх протягом місяця, але не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним періодом, фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об`єднаних територіальних громад та головним розпорядникам коштів місцевих бюджетів.

Фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об`єднаних територіальних громад на підставі інформації, зазначеної у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри сум, що підлягають перерахуванню, та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі протягом місяця, але не пізніше 15 числа місяця, що настає за звітним періодом, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-, водопостачання і водовідведення.

Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у дводенний строк узагальнюють реєстри, зазначені в абзаці четвертому пункту 6 цього Порядку, та надають їх Головним управлінням Казначейства.

Головні управління Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі щомісяця не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після отримання від фінансових органів подають Державній казначейській службі відповідні дані щодо фактично нарахованих сум пільг, субсидій, допомоги та кредиторської заборгованості відповідних бюджетів згідно із зазначеними реєстрами.

Казначейство перераховує протягом місяця, але не пізніше 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, субвенцію для виплати пільг та житлових субсидій населенню на оплату: електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг з тепло-, водопостачання і водовідведення за видами послуг згідно із узагальненими реєстрами.

Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій в межах сум, отриманих від Казначейства за відповідним видом послуг, протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, об`єднаних територіальних громад відповідно до фактичних зобов`язань з пільг, субсидій і допомоги населенню відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати.

Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби.

Згідно з абзацами 1, 2 п. 8 Порядку №256, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) перераховуються протягом двох операційних днів на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) здійснюють протягом двох операційних днів розрахунки з підприємствами, установами та організаціями, що надають житлово-комунальні послуги, балансоутримувачами відомчого житла, гуртожитків, управителями багатоквартирних будинків, об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків та житлово-будівельними кооперативами і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло, водопостачання і водовідведення.

Так, вищевказаними нормами передбачено алгоритм дій учасників заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, відповідно до якого перерахуванню субвенцій з державного бюджету передує виконання підприємствами - надавачами послуг та розпорядниками коштів обов`язку з надання органам Державної казначейської служби звітів/реєстрів обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг, доказів виконання якого сторонами у цій справі не надано.

Водночас, визначений вищевказаними законодавчими приписами алгоритм перерахування коштів не передбачає строків виконання відповідачем обов`язку по перерахуванню коштів за надані позивачем послуги з газопостачання населенню безпосередньо на рахунок позивача, як і не передбачає момент, із настанням якого слід відраховувати передбачені абзацом 2 п. 8 Порядку два операційні дні для здійснення розрахунків з підприємствами.

Інших належних та допустимих доказів, на підставі яких було б можливим встановлення моменту виникнення у відповідача обов`язку по сплаті вартості наданих послуг, суду не надано.

Отже, вищенаведені обставини унеможливлюють встановлення судом моменту виникнення у відповідача обов`язку по перерахуванню коштів за надані позивачем послуги з газопостачання населенню, а відтак і моменту, з якого останній вважається таким, що прострочив у розумінні ст. 612 Цивільного кодексу України.

Тому вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних у розмірі 579 760,09 грн. та 488 457,00 грн. інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 23 363 724,96 грн. основного боргу. В іншій частині позову суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святошинська, 50, код 20591492) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗЗБУТ" (04108, м. Київ, пр. Свободи, 2 Г. літ. А, код 39592941) 23 363 724 (двадцять три мільйони триста шістдесят три тисячі сімсот двадцять чотири) грн. 96 коп. основного боргу та 350455 (триста п`ятдесят тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 87 коп. судового збору.

3. В іншій часині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 14.12.2020

Суддя Т.Д. Лилак