ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2020 р.Справа № 922/3399/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши заяву представника позивача про відшкодування (стягнення) витрат на професійну правничу допомогу з відповідача та подання доказів (вх. 27552 від 25.11.2020 р.) по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОТЕХНІЧНА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОСТАНДАРТ"
до Комунального підприємства "ХАРКІВВОДОКАНАЛ"
про стягнення інфляційних втрат і 3% річних

за участю представників:

позивача - Шох К.А.

відповідача - Колєснікова Р.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.11.2020 р. позовні вимоги задоволено, стягнуто з Комунального підприємства "ХАРКІВВОДОКАНАЛ" (Україна, 61013, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 2, ідентифікаційний код особи 03361715, р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Мегабанк» м. Харкова, МФО 351629) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОТЕХНІЧНА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОСТАНДАРТ" (Україна, 61070, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 327, ідентифікаційний код особи 40950975, р/р НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, МФО 380805) інфляційні втрати у розмірі 18870,85 грн, 3% річних - 24542,75 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

25.11.2020 р. до суду надійшла заява представника позивача про відшкодування (стягнення) витрат на професійну правничу допомогу з відповідача та подання доказів (вх. 27552)

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Ухвалою від 26.11.2020 судом було призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на "01" грудня 2020 р. о 12:00, встановлено строк для подання доказів та заперечень щодо розміру понесених судових витрат до 01.12.2020 р.

В судовому засіданні 01.12.2020 представник позивача підтримав подану заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач заперечував проти заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначаючи, що заявлена сума є неспівмірною зі складністю розглянутої справи.

Заслухавши представників сторін та дослідивши надані до матеріалів справи докази, судом встановлено наступне.

ТОВ "ЕЛЕКТРОТЕХНІЧНА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОСТАНДАРТ" з АДВОКАТСЬКИМ БЮРО "ШОХ І ПАРТНЕРИ", в особі керуючого бюро - адвоката Шох Кристини Антонівни, було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 06/20 від 01.06.2020 р. 15.10.2020 р. між сторонами укладено додаткову угоду № 1, згідно якої внесено зміни до вищевказаного договору та визначено, що АБ надає ТОВ "ЕЛЕКТРОТЕХНІЧНА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОСТАНДАРТ" правовому допомогу з приводу представництва та захисту його інтересів в Господарському суді Харківської області за позовом до Комунального підприємстві «Харківводоканал» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

В абзаці 2 пункту 4.1 вищевказаної додаткової угоди № 1 до договору сторони погодили вартість послуг адвоката у загальному розмірі 25 000,00 грн. з відповідним графіком оплати, а саме: 11000,00 грн. сплачується до 15.11.2020 р. та залишок у розмірі 14 000,00 грн. - протягом 10 днів з дня набрання законної сили рішенням суду першої інстанції.

Представник позивача вказував, що сторони погодили суму гонорару, враховуючи всі фактори складності справи, ціну позову, обсяг надання правової допомоги, мінімальні ставки вартості послуг адвоката, виконаний та прогнозований обсяг робіт та інше, та вважають визначену суму достатньою, розумною та обґрунтованою.

На підтвердження вартості наданої правничої допомоги представником позивача було надано копію Договору про надання правової допомоги № 06/20 від 01.06.2020 р. із додатковою угодою №1 від 15.10.2020 р., банківську виписку по контрагенту ТОВ "ЕК "ЕНЕРГОСТАНДАРТ", звіт про надану правову допомогу, платіжні доручення №1919 від 22.10.2020 та №1985 від 19.11.2020 р., рахунки на оплату № 042 від 04.11.2020.

Заперечуючи проти розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу представник відповідача зазначав, що при визначенні суми відшкодування адвокатських витрат суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В даному випадку, розмір заявлених витрат на правову допомогу є неспівмірним із ціною позову та складає (разом із витратами на подання апеляційної скарги) практично 50% від його ціни. Крім того, справа про стягнення інфляційних втрат та 3% річних не являє собою справу значної складності, вирішення справи не впливає на репутацію сторони та не становить жодного публічного інтересу.

Надаючи оцінку викладеним учасниками справи доводам та запереченням, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечуючи проти розміру заявлених позивачем судових витрат на правничу допомогу відповідач у відзиві на позовну заяву вказував, що при визначенні суми відшкодування адвокатських витрат суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В даному випадку, розмір заявлених витрат на правову допомогу є неспівмірним із ціною позову та складає (разом із витратами на подання апеляційної скарги) практично 50% від його ціни. Крім того, справа про стягнення інфляційних втрат та 3% річних не являє собою справу значної складності, вирішення справи не впливає на репутацію сторони та не становить жодного публічного інтересу.

Надаючи оцінку наданим позивачем доказам та викладеним відповідачем запереченням, суд виходить з того, що за змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Предметом спору по даній справі було стягнення з відповідача інфляційних втрат і 3% річних на загальну суму 43413,60 грн за заборгованістю, розмір якої було встановлено в межах розгляду господарської справи № 922/199/20, дана справа не є складною та розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, у справі було проведено два судових засідання, з огляду на зазначене та враховуючи викладені відповідачем заперечення щодо розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, суд вважає, що така сума не є розумно необхідною для даної справи та не відповідає критеріям реальності (дійсності) та розумності їх розміру, тому витрати позивача на правничу допомогу підлягають зменшенню до 15000,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача про відшкодування (стягнення) витрат на професійну правничу допомогу (вх. 27552 від 25.11.2020 р.) - задовольнити частково.

Ухвалити у справі № 922/3399/20 додаткове рішення.

Стягнути з Комунального підприємства "ХАРКІВВОДОКАНАЛ" (Україна, 61013, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 2, ідентифікаційний код особи 03361715, р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Мегабанк» м. Харкова, МФО 351629) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОТЕХНІЧНА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОСТАНДАРТ" (Україна, 61070, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 327, ідентифікаційний код особи 40950975, р/р НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, МФО 380805) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення підписано 07.12.2020.

Суддя Л.С. Лаврова