ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" грудня 2020 р. м. Ужгород Справа № 907/928/14

Господарський суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ушак І.Г.

за участю секретаря судового засідання Лазар С.Л.

у відкритому судовому засіданні розглянувши скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут гірничо-хімічної промисловості», м. Львів

про визнання бездіяльності державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі орган ДВС) неправомірною та зобов`язання вчинити дії з примусового виконання ухвали господарського суду Закарпатської області від 27.03.2017 у справі № 907/928/14

за позовом ТОВ "Інститут "Гірничо-хімічної промисловості", м. Львів (далі - стягувач, інститут)

до державного підприємства "Виробнича дирекція з ліквідації Солотвинського солерудника", смт. Солотвино Закарпатської області (далі - боржник, дирекція з ліквідації солерудника)

за участі ДП "Солотвинський солерудник", смт. Солотвино Закарпатської області як третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог (далі - підприємство солерудник)

про стягнення 2 223 824,71 грн.

представники:

скаржника - не з`явився

боржника - не зявився

органу ДВС - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 20.11.2014р. у даній справі присуджено до стягнення з дирекції з ліквідації солерудника на користь інституту заборгованість на суму 2031998,65 грн. та у відшкодування судових витрат суму 20639,97 грн.

Ухвалою суду від 27.03.2017р. на стадії виконання зазначеного рішення суду затверджено мирову угоду укладену інститутом та дирекцією з ліквідації солерудника, яка перебуває на виконанні в органі ДВС (виконавче провадження 59801561).

16.11.202р. до суду надійшла скарга інституту, за змістом якої йдеться про визнання неправомірною бездіяльності органу ДВС у межах зазначеного виконавчого провадження та про зобов`язання такого усунути порушення прав стягувача шляхом вчинення виконавчих дій в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, в найкоротші терміни вжити необхідні заходи щодо виявлення, накладення арешту на рахунки боржника та звернення стягнення на грошові кошти розміщені на рахунках боржника; виявлення рухомого та нерухомого майна належного боржнику; оголошення в розшук рухомого майна належного боржнику; надання відповіді на запит стягувача N-°01/355 від 17.07.2020 про хід виконавчого провадження N°59801561, а також вжити всі інші необхідні заходи визначені Законом та спрямовані на примусове виконання рішення суду.

На обґрунтування скарги стягувач посилається на те, що після відкриття виконавчого провадження 22.08.2019р., крім винесення постанови про накладення арешту на майно боржника, державним виконавцем не вжито жодних дій спрямованих на стягнення коштів з боржника, виявлення рухомого чи нерухомого майна боржника. Стверджує, що за наявною у стягувача інформацією боржник володіє рухомим майном, зокрема, і транспортними засобами, на які можливо звернути стягнення для погашення заборгованості, має відкриті рахунки в банківських установах та Державній казначейській службі України, що також дає можливість звернення стягнення на кошти розміщені на даних рахунках. Посилається також на те, що органом ДВС не надано відповіді на запити стягувача щодо ходу виконавчого провадження.

Приписами розділу VI ГПК України врегульовано питання судового контролю за виконанням судових рішень. Так, ст.ст. 339, 340, 342 ГПК України передбачено що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права; скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції; скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

18.11.2020р. ухвалою суду скаргу прийнято до розгляду у судовому засіданні призначеному на 2.12.2020р., орган ДВС зобов`язано надати суду обґрунтовані письмові пояснення по суті скарги.

01.12.2020р. на адресу суду надійшли пояснення органу ДВС з документальним їх обґрунтуванням.

1.12.2020р. на адресу суду надійшло клопотання представника скаржника про розгляд скарги без його участі та про задоволення скарги у повному обсязі.

Суд, розглядаючи дану скаргу, виходить з наступного.

За приписами ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень, зокрема, судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Виконавче провадження згідно ст. 2 Закону здійснюється з дотриманням засад верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Заходами примусового виконання рішень за приписами ст. 10 Закону є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Так, за змістом ст.ст. 26, 28 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, в т.ч., ухвал господарського суду за, зокрема, заявою стягувача; виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей; копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням; документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі; документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення; документи виконавчого провадження державним органам, органам місцевого самоврядування, банкам, іншим фінансовим установам, підприємствам, установам, організаціям, посадовим чи службовим особам можуть надсилатися у формі електронних документів.

Як встановлено матеріалами справи, на виконанні органу ДВС перебуває виконавче провадження № 59801561 з виконання ухвали суду від 27.03.2017р. про стягнення з дирекції з ліквідації солерудника на користь інституту суми 2013328,31 грн., яке відкрито 22.08.2019р., однак зі спливом значного проміжку часу залишається невиконаним, органом ДВС не надано стягувачу інформації про стан його виконання та про вжиті заходи, не дивлячись на звернення останнього із відповідним запитом (№ 01/355 від 17.07.2020р.). Наведене послугувало підставою звернення стягувача з даною скаргою до суду.

За даними пояснення органу ДВС наданого у ході судового розгляду скарги, матеріалів виконавчого провадження встановлено таке.

22.08.2019р. державним виконавцем Тячівського РВ ДВС Дзябко С.І. відкрито виконавче провадження № 59801561 з виконання ухвали суду від 27.03.2017р. про стягнення з дирекції з ліквідації солерудника на користь інституту суми 2013328,31 грн., про що винесено відповідну постанову, яка надіслана учасникам виконавчого провадження.

22.08.2019р. державним виконавцем винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника.

14.02.2020р. виконавче провадження передано з Тячівського РВ ДВС для виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

17.11.20 державним виконавцем Гаринець О.І. з метою перевірки майнового стану боржника здійснено запити та отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 234810465 від 17.11.2020р., витягу з Національної кадастрової системи від 17.11.2020 р. згідно яких за боржником не зареєстровано нерухоме майно та земельні ділянки на праві власності.

За даними Міністерства внутрішніх справ України на запит державного виконавця від 17.11.2020 р. з`ясовано, що за боржником зареєстровано транспортні засоби марки Volrsvagen, номерний знак НОМЕР_1 , марки САМС, номерні знаки НОМЕР_2 , НОМЕР_3

18.11.20 державним виконавцем винесено постанову, згідно якої оголошено в розшук зазначені транспортні засоби

За даними Державної фіскальної служби на запит державного виконавця з`ясовано наявність відкритих боржником рахунків у банківських установах та в Державній казначейській службі України.

23.11.2020р. державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, які направлено для виконання до ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Креді Агріколь Банк»

23.11.2020р. державним виконавцем направлено запит до Державної казначейської служби України щодо цільового призначення коштів на рахунку боржника у даній фінансовій установі та можливості звернення стягнення на ці кошти.

24.11.2020р. державним виконавцем направлено виклик керівнику боржника з вимогою з`явитися 02.12.2020 р. до державного виконавця та надати достовірні відомості щодо майнового стану боржника.

25.11.2020 р. державним виконавцем направлено стягувачу відповідь на запит № 01/355 від 17.07.2020 щодо ходу виконавчого провадження про стягнення суми боргу з боржника.

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до правової позиції наведеної у п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12 № 29 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" суд за результатами розгляду скарги виносить ухвалу, в якій або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу ДВС незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За наведених фактичних обставин справи суд констатує, що станом на час розгляду скарги судом органом ДВС вжито заходи щодо виявлення, накладення арешту на рахунки боржника та звернення стягнення на грошові кошти розміщені на рахунках боржника; виявлення рухомого та нерухомого майна належного боржнику; оголошення в розшук рухомого майна належного боржнику; надання відповіді на запит стягувача N-°01/355 від 17.07.2020 про хід виконавчого провадження № 59801561, що є підставою для закриття провадження у справі в цій частині за відсутністю предмету спору.

Разом з тим, оскільки зазначені заходи вжиті органом ДВС лише після подання стягувачем скарги, що є предметом розгляду та копія якої надіслана 12.11.20 органу ДВС, підставною є вимога стягувача в частині визнання неправомірною бездіяльності органу ДВС у межах спірного виконавчого провадження, що мала місце до подання скарги, та в частині зобов`язання органу ДВС вжити всі інші необхідні заходи визначені Законом та спрямовані на примусове виконання рішення суду.

З огляду на викладене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 339-343, 345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Задоволити частково скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут гірничо-хімічної промисловості», м. Львів про визнання бездіяльності державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі орган ДВС) неправомірною та зобов`язання вчинити дії з примусового виконання ухвали господарського суду Закарпатської області від 27.03.2017 у справі № 907/928/14.

2. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у межах спірного виконавчого провадження, що мала місце до подання скарги

3. Зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснити всі передбачені законом заходи спрямовані на безумовне і повне виконання рішення суду у даній справі.

4. Закрити провадження у справі з розгляду скарги в іншій частині.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом строку, передбаченого ст. 256 ГПК України.

Суддя Ушак І.Г