УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

04.12.2020Справа № 910/18913/20

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши

заявуТовариства з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез-Віп"
прозабезпечення позову

у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез-Віп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"

про стягнення заборгованості у сумі 8 871 481,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез-Віп" (далі - ТОВ "Ветсинтез-Віп", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (далі - ТОВ "Комплекс Агромарс", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 8 871 481,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору поставки ветеринарних препаратів № 344/2018/КАМ/0 від 17.04.2018 р. в частині повної та своєчасної сплати вартості поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість. У позові ТОВ "Ветсинтез-Віп" просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 8 284 422,68 грн., пеню - 414 221,13 грн. інфляційні втрати - 57 493,89 грн. та 3 % річних - 115 344,01 грн., що разом складає 8 871 481,71 грн.

Разом із позовом ТОВ "Ветсинтез-Віп" подало заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у сумі 9 004 553,95 грн., які знаходяться на банківських рахунках ТОВ "Комплекс Агромарс", відкритих в будь-яких фінансових (у тому числі банківських) установах, що будуть виявлені виконавцем під час виконання ухвали суду про забезпечення позову, а також, що знаходяться на рахунках ТОВ "Комплекс Агромарс": НОМЕР_1 в АТ "Кредобанк" (МФО 325365), НОМЕР_2 , НОМЕР_3 в АТ «Пумб» (МФО 334851), НОМЕР_4 в АТ «Таскомбанк» (МФО 339500). Крім того, заявник просив про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно (із забороню його відчуження), що зареєстроване за ТОВ "Комплекс Агромарс".

У якості підстави для накладення арешту у забезпечення позову заявник вказує на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки, що призвело до утворення значної заборгованості, яка у відповідача існує не тільки перед ТОВ "Ветсинтез-Віп", а й перед іншими контрагентами, банківськими установами, Державним бюджетом, у той час, як більша частина майна відповідача перебуває в іпотеці, що підтверджується судовими рішеннями по справах № 910/6931/19, № 910/5998/19, № 910/9918/19, № 910/6930/19, витягами з Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, інформацією з офіційного сайту Державної податкової служби. Отже, на думку заявника є підстави вважати, що відповідач ухиляється від сплати заборгованості, а його грошові кошти будуть направлені на задоволення вимог інших кредиторів, тому рішення, яке буде прийняте за результатами розгляду поданого позову, виконати буде неможливо або його виконання буде утрудненим.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та дослідивши додані до неї докази, суд дійшов висновку, що подана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (ст. 136, 137 ГПК України).

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вже зазначалось, необхідність застосування до відповідача заходів забезпечення позову (накладення арешту на кошти та майно) заявник обгрунтовує порушенням ТОВ "Комплекс Агромарс" зобов`язань за договором поставки з оплати товару та невиконанням вимоги про сплату заборгованості.

У той же час, суд зазначає, що невиконання відповідачем своїх обов`язків перед позивачем не є законною підставою (передбаченою законом) для вжиття заходів забезпечення позову та не свідчить про неможливість виконання рішення суду у даній справі у майбутньому.

Як роз`яснено Постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 р., умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення (п. 1, 3).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заявником не надано доказів, які б свідчили, що відповідачем вчиняються дії, направлені на зменшення грошових коштів на його рахунках чи відчуження свого майна. Так само не надано доказів наявності у відповідача грошових коштів на рахунках, відкритих у банківських установах, у тому числі і на рахунках: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , та приналежність цих рахунків відповідачу.

Щодо наявності інших судових справ проти ТОВ "Комплекс Агромарс", зокрема, № 910/6931/19, № 910/5998/19, № 910/9918/19, № 910/6930/19, а також стосовно доводів заявника про перебування майна відповідача у заставі банківських установ, то суд зазначає, що вказані справи ніяк не пов`язані із даним спором, у якому предметом розгляду є стягнення заборгованості з відповідача за договором поставки ветеринарних препаратів, а тому наявність інших справ, де ТОВ "Комплекс Агромарс" є відповідачем, не може бути підставою для забезпечення саме цього позову та не може свідчити про утруднення виконання майбутнього рішення у цій справі.

Отже, за висновком суду ТОВ "Ветсинтез-Віп" не довело наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або унеможливлення захисту цих прав та інтересів без вжиття таких заходів, а його доводи, викладені у заяві, суд вважає припущеннями, що не можуть бути підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року № 16 саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням викладеного суд відмовляє ТОВ "Ветсинтез-Віп" у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у разі відмови у задоволенні такої заяви покладається на заявника (позивача).

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез-Віп" про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та з цього часу може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, визначеними ст. 256-259 ГПК України.

Суддя Головіна К. І.