25.11.2020Справа № 910/3827/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Стеренчук М.О., розглянувши в судовому засіданні матеріали
клопотання боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Енерджі"
про компенсацію здійснених витрат на оплату правничої допомоги
у справі № 910/3827/20
про розірвання договору та повернення товару у власність
Представники учасників справи:
від стягувача: не з`явився;
від боржника (заявника): не з`явився;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ГГЕ УА ЗАХІД" 13.03.2020 року звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Енерджі" про розірвання договору поставки котельні (двох газових котлів з встановленим допоміжним обладнанням), укладеного між сторонами 04.04.2019 року, повернення товару (двох газових котлів з встановленим допоміжним обладнанням) у власність позивача та визнання за позивачем права власності на котельню у складі двох газових котлів з встановленим допоміжним обладнанням.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами у спрощений спосіб договору поставки котельні (двох газових котлів з встановленим допоміжним обладнанням) вартістю 390 000,00 грн. в частині своєчасної та повної оплати предмета договору, переданого відповідачеві за видатковою накладною № 1 від 04.04.2019 року, в зв`язку з чим позивач на підставі ст. 651 ЦК України вимагав розірвання спірного договору та повернення у його власність на підставі ст. 392 ЦК України переданої згідно вказаного правочину котельні.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
В судовому засіданні 13.05.2020 року прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову шляхом виключення з тексту позовної заяви раніше заявленої вимоги про визнання за позивачем права власності на котельню у складі двох газових котлів з встановленим допоміжним обладнанням та ухвалою Господарського суду міста Києва відкладено підготовче засідання у справі на 03.06.2020 року.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2020 року задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ГГЕ УА ЗАХІД" та на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГГЕ УА ЗАХІД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Енерджі" про розірвання договору та повернення товару у власність залишено без розгляду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2020 року залишено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Енерджі" про компенсацію здійснених витрат на оплату правничої допомоги без руху, заявнику встановлено строк на усунення недоліків заяви - 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали про залишення клопотання без руху.
На виконання вимог ухвали суду від 21.08.2020 року від відповідача через канцелярію суду 11.09.2020 року надійшли письмові пояснення б/н від 09.09.2020 року, з доданими до них документами, розглянувши які суд встановив, що недоліки клопотання, які зумовили залишення його без руху, заявником (відповідачем) усунено.
Ухвалою Господарського суду міста Києва за результатами розгляду письмових пояснень відповідача б/н від 09.09.2020 року клопотання відповідача прийнято до розгляду та призначене судове засідання на 30.09.2020 року.
У судовому засіданні 30.09.2020 року протокольною ухвалою оголошено перерву до 15.10.2020 року.
Судове засідання, призначене на 15.10.2020 року, у зв`язку з перебуванням судді Селівона А.М. на лікарняному не відбулось.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2020 року судове засідання призначене на 25.11.2020 року.
У судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення 25.11.2020 року представники позивача та відповідача (заявника) не з`явились.
Доказів отримання позивачем та відповідачем ухвали суду від 13.11.2020 року поштовим відділенням станом на час проведення судового засідання 25.11.2020 року не повернуто.
Судом повідомлено, до початку судового засідання 25.11.2020 року від позивача до суду 01.10.2020 року надійшли письмові пояснення № 000382-4 від 28.09.2020 року щодо заяви відповідача про компенсацію здійснених витрат на оплату правничої допомоги, в яких позивач заперечує проти стягнення заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, зазначаючи що заявлений розмір витрат є неспівмірним та непропорційним щодо предмета спору, складності справи та необхідного обсягу роботи адвоката і витраченим їм часом для виконання відповідних робіт (надання послуг), а також наголошуючи на поданні відповідачем необґрунтованих заяв та клопотань і відсутності деталізації виконаних адвокатом робіт, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні клопотання про стягнення з ТОВ «Прайм Енерджі» заявлених витрат на професійну правничу допомогу. Подані пояснення долучені судом до матеріалів справи.
Від відповідача до початку судового засідання 25.11.2020 року через канцелярію суду 19.10.2020 року надійшли заперечення на письмові пояснення позивача щодо компенсації здійснених витрат на оплату правничої допомоги б/н від 12.10.2020 року, в яких останній просить суд розглянути клопотання про компенсацію здійснених витрат на оплату правничої допомоги без участі представника товариства та не погоджується з доводами позивача, зазначаючи про участь представника відповідача в трьох судових засіданнях та підготовку процесуальних документів адвокатом, які в подальшому підписувались директором ТОВ «Прайм Енерджі», що не суперечить чинному законодавству. Заперечення судом долучені до матеріалів справи.
Також від позивача 24.11.2020 року надійшли додаткові письмові пояснення б/н від 23.11.2020 року щодо заяви відповідача про компенсацію здійснених витрат на оплату правничої допомоги, згідно яких позивач наголошує, що твердження відповідача є неправдивими та необґрунтованими, оскільки останнім не надано доказів понесення витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Пояснення судом долучені до матеріалів справи.
До початку судового засідання 25.11.2020 року від позивача надійшла заява № 000382-6 від 25.11.2020 року про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття представника ТОВ «ГГЕ УА Захід» в судове засідання через хворобу, що має ознаки COVID-19. Заява судом долучена до матеріалів справи.
За результатами розгляду заяви позивача про відкладення розгляду клопотання відповідача, зважаючи на відсутність жодних доказів на підтвердження викладених обставин щодо захворювання представника позивача, на які останній посилається в поданій суду заяві, судом протокольною ухвалою в задоволенні заяви відмовлено.
Будь-яких інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від сторін на час розгляду клопотання відповідача про компенсацію здійснених витрат на оплату правничої допомоги станом на 25.11.2020 року суду не надано.
За таких обставин, зважаючи наявність клопотання відповідача про розгляд клопотання без участі його представника, відмову в задоволенні заяви позивача про відкладення розгляду клопотання в зв`язку з необґрунтованістю та зважаючи на приписи ч. 4 ст. 244 ГПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду клопотання відповідача в судовому засіданні 25.11.2020 року за відсутності уповноважених представників позивача та відповідача за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання, об`єктивно оцінивши надані сторонами суду докази, які мають значення для розгляду клопотання, Господарський суд міста Києва -
Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Стаття 16 ГПК України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.
За приписами ст.ст. 123, 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.
Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських об`єднань та бюро, з надання правничої допомоги щодо ведення справи в суді розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст.ст. 129, 130 ГПК України.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
В свою чергу, з аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказами і доводам, що наводяться сторонами у справі, тобто суд не може діяти на корить будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам господарського судочинства.
Таким чином суд може зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони, яка і зобов`язана довести не співмірність заявлених опонентом витрат.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.ст. 16, 126 ГПК України).
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За приписами п. 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 вказаного Закону).
В статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» наведені види адвокатської діяльності, а також адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України (заява № 19336/04, п. 269) визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Така ж правова позиція випливає з інших рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Судом встановлено, що умовами Договору про надання правничої допомоги № 2019/20 від 29.05.2020 року сторони визначили, що предметом останнього є надання адвокатським об`єднанням всіма законними методами і способами правничої допомоги клієнту з усіх питань, що виникають під час провадження ним господарської (статутної) діяльності, в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, в тому числі у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані з захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується оплатити такі послуги.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що конкретні види та обсяги послуг, які має намір отримати клієнт, відповідно до умов цього Договору визначаються останнім в окремих замовленнях (дорученнях), які доводяться до відома адвокатського об`єднання у однозначно зрозумілий для останнього спосіб, або погоджуються сторонами у Додаткових угодах до нього.

Вартість послуг встановлюється сторонами у Додатках до Договору або ц рахунках адвокатського об`єднання, або у Додаткових угодах до Договору, якщо конкретні види та обсяги послуги визначались в них (п.4.1 Договору).

Відповідно до п. 4.3 Договору оплата послуг здійснюється клієнтом в безготівковому порядку в гривні на поточний рахунок адвокатського об`єднання в розмірі 100% від суми, передбаченої п.4.1 цього Договору протягом п`яти днів з дня отримання відповідного рахунку, якщо інше не передбачено в Додатках або в Додаткових угодах до цього Договору.

Згідно п. 9.1 Договору останній набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами свїх зобов`язань.

Зокрема, умовами Додаткової угоди № 1 до Договору від 24.06.2020 року сторонами погоджено суму гонорару за надання правничої допомоги за дорученням клієнта № 01/06/20 від 01.06.2020 року в розмірі 27000,00 грн.

Як встановлено судом, на підтвердження обсягу понесених витрат відповідачем надано копії підписаних обома сторонами Договору без зауважень щодо вартості, строків та якості послуг актів, а саме:

- Акту наданих послуг від 24.06.2020 року згідно Додаткової угоди № 1 від 24.06.2020 року, за змістом якого адвокатським об`єднанням надано, а клієнтом прийнято правову допомогу у справі № 910/3827/20, а саме: аналіз документів, збір доказів, вивчення судової практики стосовно предмету спору, підготовка до розгляду справи - 3000,00 грн.;

- Акту наданих послуг від 24.07.2020 року згідно Додаткової угоди № 1 від 24.06.2020 року, згідно якого надано правову допомогу: складання процесуальних документів у справі № 910/3827/20 (клопотань, відзиву на позовну заяву, додаткових пояснень) на суму 9000,00 грн.;

- Акту наданих послуг від 24.07.2020 року згідно Додаткової угоди № 1 від 24.06.2020 року, згідно якого адвокатським об`єднанням надано послуги з представництва інтересів відповідача в Господарському суді міста Києва (участь в судових засіданнях) на суму 6000,00 грн.;

- Акту наданих послуг від 24.07.2020 року згідно Додаткової угоди № 1 від 24.06.2020 року, згідно якого клієнтом отримано правову допомогу: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, що стосуються предмету спору у справі № 910/3827/20 на суму 3000,00 грн.

Також відповідачем надано копію платіжного доручення № 3 від 04.08.2020 року про сплату 3000,00 грн. на користь адвокатського об`єднання згідно додаткової угоди № 1 та акту виконаних робіт від 24.06.2020 року, а також платіжних доручень № 4 від 04.08.2020 року на суму 3000,00 грн., № 5 від 04.08.2020 року на суму 9000,00 грн. та № 6 від 04.08.2020 року на суму 6000,00 грн. про сплату згідно договору № 2019/20 від 29.05.2020 року та додаткової угоди № 1 та акту виконаних робіт від 24.07.2020 року.

Тобто фактично наданими доказами підтверджено оплату наданих адвокатським об`єднанням послуг на суму 21000,00 грн.

При цьому в матеріалах справи наявний поданий відповідачем 24.06.2020 року попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на суму 27000,00 грн., згідно якого до складу послуг з надання правничої допомоги включається: представництво інтересів клієнта в господарській справі, підготовка процесуальних документів та інших документів правового характеру, правовий супровід клієнта (аналіз документів, збір доказів, підготовка до розгляду справи тощо).

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Окрім цього чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити реальність їх оплати. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Водночас, як зазначено в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, позивачем в письмових запереченнях викладені заперечення щодо не співмірності та непропорційності розміру заявлених відповідачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі їх змісту, обсягу та вартості, враховуючи предмет спору, складність справи та необхідний обсяг роботи адвоката, а також відсутність деталізації таких витрат та наголошувалось на необґрунтованості заявлених до стягнення сум.

Суд зазначає, що до складу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 21000,00 грн., заявлених до стягнення з позивача відповідачем, останнім включені витрати в сумі 6000,00 грн. за представництво інтересів відповідача в Господарському суді міста Києва (акт наданих послуг від 24.07.2020 року), проте не наведено кількості таких судових засідань та вартості надання послуг з представництва відповідача в одному судовому засіданні.

Так, згідно матеріалів справи, а саме протоколів судових засідань, участь представника відповідача в судових засіданнях з розгляду даної справи № 910/3827/20 підтверджується тільки в трьох судових засіданнях - 24.06.2020 року, 02.07.2020 року та 23.07.2020 року, тривалість кожного з яких не перевищує 30 хвилин.

Окрім цього включивши до складу понесених витрат послуги з аналізу документів, збору доказів, вивчення судової практики стосовно предмету спору, підготовки до розгляду справи на суму 3000,00 грн. (акт наданих послуг від 24.06.2020 року), відповідачем продубльовано зазначені послуги в акті від 24.04.2020 року на суму 3000,00 грн., зазначивши про послуги з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, що стосуються предмету спору у справі № 910/3827/20. При цьому деталізації наданих послуг, часу, витраченого на їх надання та змісту самих послуг, відповідачем суду не надано, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості оцінити доцільність та зміст таких послуг.

Також суд зазначає, що до складу правової допомоги, клопотання про відшкодування витрат на оплату якої подано відповідачем, останнім включено послуги зі складення процесуальних документів у справі № 910/3827/20 (клопотань, відзиву на позовну заяву, додаткових пояснень тощо) на суму 9000,00 грн.

При цьому як свідчать наявні у справі докази, подання додаткових пояснень до клопотань про витребування доказів згідно ст. 81 ГПК України зумовлене вимогами суду щодо усунення недоліків самих клопотань, що свідчить не про збільшення обсягу виконаних адвокатським об`єднанням робіт, а про виправлення недоліків останніх, а отже не може бути розцінене в якості можливих до відшкодування іншою стороною витрат з оплати адвокатських послуг.

Окремо суд звертає увагу, що відповідачем в наданих поясненнях та розрахунках понесених витрат на правову допомогу не наведено розрахунків таких витрат та заявлених до стягнення сум, погоджених згідно умов Договору, в зв`язку з чим суд виходить із загальних критеріїв оцінки послуг з надання правової допомоги з урахуванням обсягу та змісту підготованих адвокатським об`єднанням документів.

Беручи до уваги те, що суду необхідно надати оцінку розміру витрат сторони на правничу допомогу з урахуванням всіх аспектів і категорії складності справи, враховуючи предмет спору, приймаючи до уваги відсутність деталізації наданих відповідачеві послуг та зважаючи на обсяг і зміст наданих відповідачем процесуальних документів, а також з урахуванням заперечень позивача щодо розміру заявлених відповідачем до компенсації витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що зменшення розміру витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Енерджі» на професійну правничу допомогу на 12000,00 грн. від попередньо заявленої суми (21000,00 грн.), які є завищеними, відповідатиме критерію пропорційності і розумності.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані представником відповідача докази, зважаючи на заперечення позивача щодо заявлених відповідачем до компенсації витрат на оплату правничої допомоги адвоката, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, а також їх значення для спору, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про ухвалення додаткового рішення про компенсацію здійснених судових витрат на правову (правничу) допомогу підлягає частковому задоволенню в сумі 9000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 130, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Енерджі" про компенсацію витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГГЕ УА ЗАХІД" (79000, Львівська область, місто Львів, ВУЛИЦЯ КАМЕНЯРІВ, будинок 3, квартира 2 Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Енерджі" (04123, м. Київ, вул. Червонопільська, 2Г, офіс 378, ) 9000,00 грн. (дев`ять тисяч грн. 00 коп.) компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині в задоволенні клопотання відповідача відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 08 грудня 2020 року

Суддя А.М. Селівон