УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

14.12.2020Справа № 910/16774/20

Господарський суд міста Київ у складі судді Коткова О.В., розглянувши без виклику представників сторін заяву б/н від 07.12.2020 року "Про забезпечення позову" Автогаражного кооперативу "Чайка"

у справі № 910/16774/20

за позовом Автогаражного кооперативу "Чайка"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітіінвестбуд і Ко"

2. Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації"

про скасування запису про право власності

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Автогаражного кооперативу "Чайка" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 27.10.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітіінвестбуд і Ко" (відповідач-1), Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" (відповідач-2), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку скасувати запис про право власності в Реєстрі речових прав на нерухоме майно № 72-з в книзі д. 8з-101 від 28.07.2010 внесений Комунальним підприємством "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 82, реєстраційний номер майна: 31084887 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Сітіінвестбуд і Ко".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач-1 на належній позивачу на праві оренди земельній ділянці зареєстрував право власності на об`єкт нерухомого майна без документів, які б підтверджували право власності чи право користування земельною ділянкою та документу, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам та правилам.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/16774/20, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.11.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 року витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" належним чином засвідчену копію реєстраційної справи щодо реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Сітіінвестбуд і Ко" на приміщення загальною площею: 30,40 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 82, реєстраційний номер майна: 31084887, запис про право власності в Реєстрі речових прав на нерухоме майно № 72-3 в книзі д. 8з-101 від 28.07.2010; належним чином засвідчену копію витягу з Реєстрової книги щодо реєстрації права власності на приміщення загальною площею: 30,40 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 82, реєстраційний номер майна: 31084887, запис про право власності в Реєстрі речових прав на нерухоме майно № 72-3 в книзі д. 8з-101 від 28.07.2010; підготовче засідання відкладено на 22.12.2020 року.

07.12.2020 року через відділ діловодства суду від Автогаражного кооперативу "Чайка" надійшла заява б/н від 07.12.2020 року "Про забезпечення позову", в якій заявник просить накласти арешт на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 82, реєстраційний номер майна: 31084887; заборонити суб`єктам наділеним повноваженнями здійснювати державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 82, реєстраційний номер майна: 31084887.

Вказана заява обґрунтована тим, що підставою для скасування запису про право власності в реєстрі речових прав на нерухоме майно є те, що реєстрація права власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 82, реєстраційний номер майна: 31084887 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Сітіінвестбуд і Ко" проведена державним реєстратором без документів, які б підтверджували право власності чи право користування земельною ділянкою та документу, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам та правилам.

На думку заявника, у разі задоволення позову про скасування запису про право власності в реєстрі речових прав на нерухоме майно, таке рішення буде підставою для скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 82, реєстраційний номер майна: 31084887 за ТОВ "Сітіінвестбуд і Ко", що відновить статус заявника, як належного орендаря/користувача земельної ділянки, на якій знаходиться вказане нерухоме майно.

Заявник стверджує, що якщо в процесі розгляду справи зміниться власник спірного нерухомого майна, про що буде зроблено новий запис до реєстру речових прав на нерухоме майно, заявник не зможе зареєструвати рішення про скасування запису про право власності у реєстрі речових прав та їх обтяжень та змушений буде звернутися з аналогічним позовом до нового власника. Накладення арешту на нерухоме майно, а також заборони суб`єктам наділеним повноваженнями здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно даного майна, надасть заявнику, у разі задоволення позову, можливість виконати рішення суду шляхом скасування запису про право власності в реєстрі речових прав на нерухоме майно та дозволить виконувати права та обов`язки орендаря земельної ділянки на якій знаходиться зазначене вище нерухоме майно, а також надасть можливість для зупинення незаконного відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб.

Розглянувши заяву б/н від 07.12.2020 року "Про забезпечення позову" Автогаражного кооперативу "Чайка", дослідивши матеріали справи в цілому, суд дійшов висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Як зазначає заявник, необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана тим, що реєстрація права власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 82, реєстраційний номер майна: 31084887 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Сітіінвестбуд і Ко" проведена державним реєстратором без документів, які б підтверджували право власності чи право користування земельною ділянкою та документу, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам та правилам.

У випадку задоволення позову, заявник матиме можливість відновити статус належного орендаря/користувача земельної ділянки, на якій знаходиться вказане нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічна правова позицію викладена у постанові Верховного Суду від 14.06.2018 року у справі № 910/361/18.

Враховуючи наведене, заявник, обравши такий захід забезпечення позову як арешт нерухомого майна та заборона вчинення будь-яких реєстраційний дії відносно нерухомого майна, не довів суду наявності зв`язку між цим конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги (скасування запису щодо реєстрації права власності на нерухоме майно), а також не надав суду доказів наявності підстав вважати, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Сітіінвестбуд і Ко" буде вживати заходів щодо відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб.

Крім того суд відзначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що у поданій заяві про забезпечення позову Автогаражним кооперативом "Чайка" не наведено достатніх належних та допустимих, у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України, доказів наявності обставин, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви.

Таким чином, заява про вжиття заходів забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не наведені достатньо обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 136, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви б/н від 07.12.2020 року "Про забезпечення позову" Автогаражного кооперативу "Чайка" у справі № 910/16774/20 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 14 грудня 2020 року.

Суддя О.В. Котков