ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2020м. ДніпроСправа № 904/5429/20

За позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у сумі 104 726 грн. 77 коп.

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф за несвоєчасну доставку вантажів у загальній сумі 104 726 грн. 77 коп.

Ухвалою господарського суду від 12.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

29.10.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафу у розмірі 1 123 грн. 46 коп., посилаючись на збільшення терміну доставки вантажів не з вини залізниці за накладними № 41447442, № 38886610, а також подвійне нарахування штрафу за накладною № 47399472. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Водночас, посилаючись на значний розмір штрафу, скрутне фінансове становище та відсутність збитків у позивача, просив суд, у разі задоволення позову, зменшити розмір штрафу до 50%.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв"язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є факт здійснення перевезення вантажу відповідачем; наявність/відсутність факту прострочення термінів доставки вантажу; правомірність здійснення розрахунку заявленого до стягнення штрафу.

Так, судом встановлено, що у квітні 2020 відповідачем на адресу позивача здійснювалось перевезення порожніх власних вагонів за залізничними накладними №№ 34481457, 34485805, 38886610, 41086737, 41182585, 41220286, 41220294, 41262205, 41262213, 41262254, 41262270, 41262288, 41262387, 41269382, 41269416, 41309196, 41309212, 41312745, 41314576, 41314584, 41314592, 41314600, 41314618, 41314626, 41320789, 41320805, 41320854, 41320862, 41322181, 41322199, 41322207, 41322215, 41322223, 41322249, 41322256, 41322264, 41322272, 41322280, 41322298, 41322306, 41322314, 41322322, 41322348, 41322355, 41322363, 41322371, 41322389, 41325747, 41325754, 41326299, 41328121, 41329947, 41329962, 41329996, 41330028, 41330036, 41330044, 41330085, 41330093, 41330101, 41330630, 41447442, 41642083, 41651498, 41705021, 41705039, 41758202, 41758228, 41758251, 41758285, 41758301, 41758327, 41758335, 41758350, 41792375, 41792383, 41792391, 41792409, 41792417, 41792425, 41808601, 41819871, 41819889, 41819897, 41819905, 41820853, 41822024, 41822040, 41822057, 41822065, 41822073, 41822081, 41822099, 41822107, 41822115, 41822123, 47064837, 47064845, 47064852, 47295175, 47295183, 47399472, 47484134, 47484159, 47484266, 47484282, 47484449, 47484472, 47484829, 47484860, 47485057, 47485073, 48524128, 48524136, 48524144, 48524185, 48524193, 48524227, 48524243, 48558951, 48558969.

Позивач зазначає, що під час здійснення перевезення порожніх власних вагонів за вищепереліченими накладними відповідачем було допущено прострочення термінів доставки, визначених ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Відтак, на підставі ст. 116 Статуту залізниць України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф за несвоєчасну доставку вантажів у загальній сумі 104 726 грн. 77 коп.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, (далі - Статут), Правил обчислення термінів доставки вантажів, Правил оформлення перевізних документів, Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000.

Згідно зі ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Згідно із ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 8 ст. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

На підставі цього Статуту Міністерством транспорту затверджені Правила перевезення вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезення вантажів, а саме пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно з ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами.

Відповідно до ст. 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно зі ст. 130 Статуту належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна.

Пунктом 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажів передбачено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. наведених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема відповідно до підпункту 1.1.1. наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотоннажних контейнерах - терміни доставки вантажу обчислюються виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Пунктом 2.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів визначено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з п. 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів).

У той же час, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки (п. 2.10. Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Відповідно до п. 8 Правил видачі вантажів оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронного цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 863/5084 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08 червня 2011 року N 138) (далі - Правила оформлення перевізних документів). При цьому в разі потреби накладна видається одержувачу в паперовому вигляді. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Згідно із додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів:

- у графі № 31 накладної зазначається сума провізної плати;

- у графі № 32 плата за проїзд провідників;

- у графі № 33 плата за охорону вантажу залізницею;

- у графі № 34 усього сплачено відправником;

- у графах №№ 35-37 інші платежі на станції відправлення;

- у графі № 51 накладної "Календарний штемпель прибуття вантажу" вказується "Календарний штемпель прибуття вантажу на станцію призначення проставляється в паперовій накладній, в електронній накладній зазначається дата прибуття" (заповнює залізниця);

- у графі № 52 накладної "Календарний штемпель видачі вантажу" вказується "Календарний штемпель з датою видачі вантажу на станції призначення проставляється в паперовій накладній, в електронній накладній зазначається дата видачі" (заповнює залізниця);

- у графі № 53 накладної "Підтвердження одержання вантажу Вантаж одержав" вказується "Вказується дата одержання вантажу, номер довіреності на одержання вантажу, дата її видачі, серія і номер паспорта матеріально відповідальної особи, яка одержує вантаж, та її підпис. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис одержувача" (заповнює одержувач).

Згідно зі ст. 131 Статуту претензії вантажоодержувачів щодо штрафів заявляються залізниці призначення.

Відповідно до ст. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

При цьому, слід зауважити, що встановлений ст. 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого ст. 116 Статуту штрафу відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/64/18.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що протягом квітня 2020 на адресу позивача (одержувача) надійшли порожні власні вагони за залізничними накладними №№ 34481457, 34485805, 38886610, 41086737, 41182585, 41220286, 41220294, 41262205, 41262213, 41262254, 41262270, 41262288, 41262387, 41269382, 41269416, 41309196, 41309212, 41312745, 41314576, 41314584, 41314592, 41314600, 41314618, 41314626, 41320789, 41320805, 41320854, 41320862, 41322181, 41322199, 41322207, 41322215, 41322223, 41322249, 41322256, 41322264, 41322272, 41322280, 41322298, 41322306, 41322314, 41322322, 41322348, 41322355, 41322363, 41322371, 41322389, 41325747, 41325754, 41326299, 41328121, 41329947, 41329962, 41329996, 41330028, 41330036, 41330044, 41330085, 41330093, 41330101, 41330630, 41447442, 41642083, 41651498, 41705021, 41705039, 41758202, 41758228, 41758251, 41758285, 41758301, 41758327, 41758335, 41758350, 41792375, 41792383, 41792391, 41792409, 41792417, 41792425, 41808601, 41819871, 41819889, 41819897, 41819905, 41820853, 41822024, 41822040, 41822057, 41822065, 41822073, 41822081, 41822099, 41822107, 41822115, 41822123, 47064837, 47064845, 47064852, 47295175, 47295183, 47399472, 47484134, 47484159, 47484266, 47484282, 47484449, 47484472, 47484829, 47484860, 47485057, 47485073, 48524128, 48524136, 48524144, 48524185, 48524193, 48524227, 48524243, 48558951, 48558969 (далі разом - накладні).

Наведені накладні є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка фактично була укладена між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Судом встановлено, що накладні містять, зокрема дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

За вимогами Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронного цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 863/5084 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08 червня 2011 року N 138) (далі - Правила оформлення перевізних документів). При цьому в разі потреби накладна видається одержувачу в паперовому вигляді. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування (п. 8 Правил).

Як вбачається з календарних штемпелів на накладних №№ 34481457, 34485805, 38886610, 41086737, 41182585, 41220286, 41220294, 41262205, 41262213, 41262254, 41262270, 41262288, 41262387, 41269382, 41269416, 41309196, 41309212, 41312745, 41314576, 41314584, 41314592, 41314600, 41314618, 41314626, 41320789, 41320805, 41320854, 41320862, 41322181, 41322199, 41322207, 41322215, 41322223, 41322249, 41322256, 41322264, 41322272, 41322280, 41322298, 41322306, 41322314, 41322322, 41322348, 41322355, 41322363, 41322371, 41322389, 41325747, 41325754, 41326299, 41328121, 41329947, 41329962, 41329996, 41330028, 41330036, 41330044, 41330085, 41330093, 41330101, 41330630, 41447442, 41642083, 41651498, 41705021, 41705039, 41758202, 41758228, 41758251, 41758285, 41758301, 41758327, 41758335, 41758350, 41792375, 41792383, 41792391, 41792409, 41792417, 41792425, 41808601, 41819871, 41819889, 41819897, 41819905, 41820853, 41822024, 41822040, 41822057, 41822065, 41822073, 41822081, 41822099, 41822107, 41822115, 41822123, 47064837, 47064845, 47064852, 47295175, 47295183, 47399472, 47484134, 47484159, 47484266, 47484282, 47484449, 47484472, 47484829, 47484860, 47485057, 47485073, 48524128, 48524136, 48524144, 48524185, 48524193, 48524227, 48524243, 48558951, 48558969 вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, який визначений згідно зі ст. 41 Статуту та Правилами обчислення термінів доставки вантажів.

Також, позивачем дотримано вимоги п. 136 Статуту, якими встановлюється можливість подання позовів до залізниць у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог ст. 134 Статуту, зокрема від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу.

Долучений позивачем до матеріалів справи розрахунок штрафу судом визнається частково обґрунтованим, оскільки здійснений з урахуванням Правил обчислення термінів доставки вантажів, у тому числі з урахуванням відстані доставки, кількості повних діб доставки вантажу і провізної плати; водночас, двічі включена до розрахунку залізнична накладна № 47399472.

Отже, штраф за несвоєчасну доставку вантажів складає 104 526 грн. 53 коп.

Доводи відповідача щодо неправильного визначення позивачем терміну доставки вантажів за накладними №№ 41447442, 38886610 (без урахування актів загальної форми щодо збільшення терміну доставки не з вини залізниці) суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Пунктом 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів передбачено, що у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції

Так, у графі 49 вищевказаних накладних не зазначена причина затримки вантажу на шляху прямування, відсутнє найменування станції затримки, а також відсутні відомості про початок та кінець затримки, тобто про її тривалість.

Акт загальної форми ГУ-23 № 58а від 26.04.2020 не розкриває фактичну причину затримки, з чиєї вини вона трапилась, не має фактичних дат початку та кінця затримки. Крім цього, відповідачем не надано суду доказів існування будь-яких конвенційних заборон на перевезення вантажів залізницями України.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що тимчасова перерва в перевезенні за накладними №№ 41447442, 38886610 сталась з вини відправника або одержувача, тому відсутні підстави для збільшення терміну доставки вантажів.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач доказів відсутності вини в порушенні терміну доставки вантажів та заперечень по суті позовних вимог в частині стягнення штрафу в сумі 104 526 грн. 53 коп. не надав.

За встановлених обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 104 526 грн. 53 коп. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 50% суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України, має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання і мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) і захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватись із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

Посилання відповідача на те, що Придніпровську залізницю включено до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності. При цьому, організаційна форма підприємства відповідача, в даному випадку засновником якого є держава в особі Кабінету Міністрів України, не впливає на те, що відповідач є таким самим учасником господарських відносин та суб`єктом господарювання, як і позивач, та на нього, відповідно, розповсюджуються ті самі норми права, що регулюють спірні відносини, у даному випадку щодо відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, що мало місце у цій справі.

Інші доводи, зокрема посилання на відсутність збитків у позивача внаслідок прострочення в доставці вантажу є недостатніми для зменшення розміру заявленого штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18, постановах Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2019 у справі № 904/3988/18 та від 29.05.2019 у справі № 904/5943/18.

Питання розрахунків держави за перевезення пільгової категорії громадян жодним чином не впливає на правовідносини позивача та відповідача, які виникли із договору перевезення вантажів, які мав здійснити відповідач у встановлені законом строки та які він порушив. Зменшення обігових коштів відповідача також не впливає на обов`язковість належного виконання взятих на себе договірних зобов`язань.

Таким чином, суд доходить висновку, що у даній справі відсутні обставини та не надані відповідачем належні докази, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру штрафу, виходячи з обставин винятковості та майнового стану сторін, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про зменшення штрафу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у сумі 104 726 грн. 77 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 108, код ЄДРПОУ ВП: 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, ) штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 104 526 грн. 53 коп. (сто чотири тисячі пятсот двадцять шість грн. 53 коп.) та 2 097 грн. 98 коп. (дві тисячі девяносто сім грн. 98 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у сумі 200 грн. 24 коп. відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 11.12.2020

Суддя І.А. Рудь