ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2942/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Форстор Індастрі", м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод профілегибочного обладнання", м. Харків
про та за зустрічним позовом до про стягнення 1110100,00 грн. Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод профілегибочного обладнання", м. Харків Товариства з обмеженою відповідальністю "Форстор Індастрі", м. Дніпро про стягнення 326500,00 грн.,
за участю представників учасників справи:

позивача по первісному позову (відповідач за зустрічним позовом) - Антонов Є.М., Пономаренко М.О.

відповідача по первісному позову (позивач за зустрічним позовом) - Рябовол В.В.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Форстор Індастрі", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод профілегибочного обладнання", відповідач, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1110100,00 грн., з яких: 783600,00 грн. основний борг та 326500,00 грн. штраф. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки обладнання №03/06 від 07.06.2018 щодо повної поставки обладнання. Судові витрати, які складаються з витрат на оплату судового збору та витрат на правову допомогу, позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 15.09.2020 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.10.2020 о 10:45.

Ухвалою суду від 06.10.2020, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче засідання було відкладено на 20.10.2020 о 09:00.

13.10.2020 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод профілегибочного обладнання" надійшов зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форстор Індастрі" про стягнення 326500,00 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов договору поставки обладнання №03/06 від 07.06.2018 в частині повної оплати поставленого обладнання.

Ухвалою суду від 19.10.2020 зустрічний позов був прийнятий судом та об`єднаний в одне провадження для спільного розгляду с первісним позовом.

Ухвалою суду 20.10.2020, занесеною до протоколу судового засідання, строк підготовчого провадження був продовжений до 14.12.2020 включно та підготовче засідання було відкладене на 17.11.2020 о 09:45.

Ухвалою суду від 17.11.2020, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі було закрите та справа призначена до судового розгляду по суті на 26.11.2020 о 09:30.

У судовому засіданні 26.11.2020 представники позивача по первісному позову підтримали первісний позов у повному обсязі та просили суд його задовольнити. Проти зустрічного позову заперечували та просили суд відмовити в його задоволенні.

Присутній у судовому засіданні 26.11.2020 представник відповідача по первісному позову проти первісного позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні. Зустрічну позовну заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісні та зустрічні позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

07.06.2018 між ТОВ "Харківський завод профілегибочного обладнання" (постачальник, ТОВ "ХЗПО") та ТОВ "Форстор Індастрі" (покупець) був укладений договір на поставку обладнання №03/06 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором та узгодженому сторонами технічному завданню (додаток №2 до договору) виготовити та поставити наступне обладнання: стійка А-1; стійка А-2; розкіс; опора; полиця, а покупець зобов`язується у порядку та на умовах договору прийняти та оплатити зазначене обладнання.

Загальна кількість одиниць, їх асортимент та номенклатура обумовлюється у специфікації, яка додається до цього договору та є його невід`ємною частиною (п. 1.2 договору).

Відповідно до 2.1 договору загальна вартість обладнання, зазначеного у п. 1.1 договору, відповідно до специфікації складає 3265000,00 грн., з яких: стійка А-1 - 783600,00 грн.; стійка А-2 - 783600,00 грн.; розкіс - 522400,00 грн.; опора - 391800,00 грн.; полиця - 783600,00 грн.

Згідно п. 2.2 договору покупець перераховує грошові кошти на поточний рахунок постачальника у наступному порядку:

- перший платіж у вигляді попередньої оплати здійснюється у розмірі 10% від загальної вартості обладнання на протязі 3 банківських днів з моменту отримання рахунка на оплату (рахунок-фактура) покупцем. Рахунок на оплату (рахунок-фактура) виставляється шляхом надіслання за електронною адресою на адрес покупця: (пп. 2.2.1);

- другий платіж у вигляді попередньої оплати здійснюється у розмірі 30% від загальної вартості обладнання через 20 банківських днів після дати першого платежу (пп. 2.2.2);

- третій платіж у вигляді попередньої оплати здійснюється у розмірі 30% від загальної вартості обладнання через 30 банківських днів після дати другого платежу, перерахованого покупцем (пп.2.2.3);

- четвертий платіж у вигляді попередньої оплати здійснюється у розмірі 20% від загальної вартості після прийому обладнання покупцем на робочих площах постачальника (пп. 2.2.4);

- остаточний платіж у розмірі 10% від загальної вартості здійснюється після вводу в експлуатацію обладнання та проведення пусконалагоджувальних робіт, відповідно до п. 3.6 договору на робочих площах покупця, які підтверджуються актом приймання-передачі обладнання за якістю (пп. 2.2.5).

Відповідно до п. 3.1 договору, строк виготовлення та поставки обладнання складає 120 робочих днів з дня зарахування на поточний рахунок постачальника попередньої оплати, відповідно до п. 2.2.1 договору, за умовою дотримання покупцем графіку платежів, узгодженого у п. 2.2 договору.

Згідно п. 3.2 поставка обладнання до договору здійснюється після повної оплати шляхом самовивозу перевізником покупця на умовах FCA м. Харків, у відповідності до INСOTERMS-2010. Постачальник надає обладнання покупцю на власній виробничій ділянці за адресою: м. Харків, вул. Букова, 36.

Згідно п. 3.4 договору, при відвантаженні обладнання постачальником, покупець перевіряє комплектність поставки, після чого сторони здійснюють обмін документами, а саме: від покупця доручення на отримання обладнання, від постачальника - видаткова накладна на обладнання та паспорт на обладнання, тим самим підтверджуючи факт переходу права власності на обладнання від постачальника до покупця.

Відповідно до п. 3.5 у разі виявлення недоліків або прихованих дефектів в обладнанні та його роботі, покупець у письмову вигляді пред`являє перелік зауважень та необхідних виправлень із зазначенням строку їх виправлення та виконання, а постачальник усуває недоліки за свій рахунок на протязі терміну, зазначеного покупцем у претензії.

Відповідно до п. 3.6 договору, пусконалагоджувальні роботи обладнання проводяться силами постачальника на території покупця на протязі 14 днів з дати поставки обладнання. Витратні матеріали, що потрібні для налагодження та тестування обладнання, надаються покупцем за його рахунок.

Відповідно до ст. 3.7 договору, факт прийому-передачі обладнання за якістю посвідчується шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі обладнання за якістю, складеного за формою, наведеною у додатку №7 до договору. Акт приймання-передачі обладнання за якістю готується постачальником та надається покупцю у день завершення пусконалагоджувальних робіт на робочих площах покупця.

Згідно п. 11.1 договору, він набирає чинності з моменту його підписання та дії до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по ньому, якщо інше не буде досягнуто між сторонами у процесі виконання договірних зобов`язань.

На виконання умов договору ТОВ "Форстор Індастрі" перерахувало на рахунок ТОВ "ХЗПО" грошові кошти у розмірі 2938500 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №53 від 14.06.2018 на суму 326500,00 грн.; №79 від 06.08.2018 на суму 700000,00 грн.; №377 від 31.10.2018 на суму 600000,00 грн.; №386 від 01.11.2018 на суму 180000,00 грн.; №389 від 02.11.2018 на суму 500000,00 грн.; №476 від 14.11.2018 на суму 200000,00 грн.; №1568 від 23.05.2018 на суму 432000,00 грн.

Як вказує позивач по первісному позову, 23.09.2019 ТОВ "ХЗПО" здійснило часткову поставку обладнання, а саме: стойку А-1, стойку А-2, розкіс та опору. Станом на 06.09.2020 ТОВ "ХЗПО" не здійснено поставку полки, загальною вартістю 783000,00 грн.

23.09.2020 ТОВ "Форстор Індастрі" був складений акт №1 приймання-передачі обладнання за якістю та акт про виявлення некомплектності поставленого обладнання за договором поставки №03/06 від 07.06.2018, відповідно до яких була виявлена некомплектність поставленого обладнання; обладнання не введено в експлуатацію, претензії до постачальника маються та будуть направлені у відповідності до діючого законодавства; покупець не отримав наступну частину обладнання: лінія полиця.

12.08.2020 вказані акти ТОВ "Форстор Індастрі" були направлені на адресу ТОВ "ХЗПО".

Також, 12.08.2020 ТОВ "Форстор Індастрі" було направлено на адресу ТОВ "ХЗПО" повідомлення про розірвання договору поставки обладнання №03/06 від 07.06.2018 з вимогою повернути грошові кошти за не поставлену вчасно полку у розмірі 783600,00 грн. та оплату штрафних санкцій у розмірі 10% від суми договору, що становить 326500,00 грн. протягом семі календарних днів.

21.08.2020 ТОВ "Форстор Індастрі" було направлено на адресу ТОВ "ХЗПО" досудову вимогу про сплату грошових коштів за не поставлену вчасно полку у розмірі 783600,00 грн. та сплату штрафних санкцій у розмірі 10% від суми договору протягом десяти календарних днів з моменту отримання вимоги.

ТОВ "Форстор Індастрі" у позовній заяві стверджує, що ТОВ "ХЗПО" були порушені умови спірного договору щодо поставки товару у повній комплектності та просить суд стягнути з ТОВ "ХЗПО" вартість оплаченої недопоставленої частини обладнання та стягнути штрафні санкції.

ТОВ "ХЗПО" проти первісних позовних вимог заперечує та вказує на те, що на начало червня 2019 року комплект обладнання за договором був виготовлений, на кінець червня пусконалагоджувальні роботи були закінчені, обладнання було готово для експлуатації, про що в телефонному режимі було сповіщено ТОВ "Форстор Індастрі".

Як вбачається з товарно-транспортної накладної №Р10 від 08.07.2019 комплект обладнання, а саме: стійка А-1; стійка А-2; розкіс; опора; полиця, загальною вартістю 3265000,00 грн. був доставлений перевізником, ТОВ "Карго 8", вантажоотримувачу - ТОВ "Форстор Індастрі".

21.10.2019 на адресу ТОВ "ХЗПО" від ТОВ "Форстор Індастрі" був направлений акт звірки взаємних розрахунків по стану за період 3 квартал 2019 року за договором №03/06 від 07.06.2018, відповідно до якого заборгованість ТОВ "Форстор Індастрі" рахується заборгованість у розмірі 326500,00 грн.

30.06.2020 на адресу ТОВ "ХЗПО" від ТОВ "Форстор Індастрі" був направлений акт звірки взаємних розрахунків по стану за період 2 квартал 2020 року за договором №03/06 від 07.06.2018, відповідно до якого заборгованість ТОВ "Форстор Індастрі" рахується заборгованість у розмірі 326500,00 грн.

ТОВ "ХЗПО" стверджує, що в порушення умов договору ТОВ "Форстор Індастрі" отримавши повний комплект обладнання повну вартість за нього не сплатив, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 326500,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав первісних та зустрічних позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Тобто, законодавець покладає на постачальника обов`язок здійснити поставку товару, а споживач зобов`язаний його прийняти і оплатити.

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначалося вище по тексту рішення, згідно п. 3.4 договору, при відвантаженні обладнання постачальником, покупець перевіряє комплектність поставки, після чого сторони здійснюють обмін документами, а саме: від покупця доручення на отримання обладнання, від постачальника - видаткова накладна на обладнання та паспорт на обладнання, тим самим підтверджуючи факт переходу права власності на обладнання від постачальника до покупця.

В матеріалах справи міститься товарно-транспортна накладна №Р10 від 08.07.2019, яка надана до суду позивачем по первісному позову та з якої вбачається, що комплект обладнання, а саме: стійка А-1; стійка А-2; розкіс; опора; полиця, загальною вартістю 3265000,00 грн. був доставлений перевізником, ТОВ "Карго 8", вантажоотримувачу - ТОВ "Форстор Індастрі" та отриманий останнім.

У відповіді на відзив від 11.11.2020 ТОВ "Форстор Індастрі" вказувало на те, що не заперечує, що ТОВ "ХЗПО" поставив увесь комплект обладнання, але п`ятий елемент обладнання полиця був у несправному стані у зв`язку з чим сам відповідач по первісному позову вирішив розібрати несправний елемент обладнання та забрати на своє виробництво для усунення недоліків. Проте, доказів на підтвердження цього факту позивачем по первісному позову суду не надано.

Відповідно до ст. 708 ЦК України, у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Покупець, який придбав непродовольчі товари, що вже були в користуванні і реалізовані через роздрібні комісійні торговельні підприємства, про що він був поінформований продавцем, має право пред`явити вимоги, передбачені частиною першою цієї статті, якщо придбані товари містили істотні недоліки, не застережені продавцем.

Відповідно до ст. 709 ЦК України, продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Доставка товару продавцеві та його повернення покупцеві здійснюються продавцем або виготовлювачем, а в разі невиконання ними цього обов`язку або відсутності продавця чи виготовлювача в місцезнаходженні покупця повернення товару може бути здійснене покупцем за їхній рахунок. Вимога покупця про заміну товару підлягає негайному задоволенню, а в разі необхідності перевірки якості товару - протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. У разі відсутності необхідного товару вимога покупця про заміну товару підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу покупця про заміну товару у встановлені строки неможливо, покупець на свій вибір має право пред`явити продавцеві або виготовлювачу інші вимоги відповідно до статті 708 цього Кодексу. Вимога покупця про безоплатне усунення недоліків товару підлягає задоволенню продавцем або виготовлювачем протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. На вимогу покупця на час ремонту йому має бути наданий у користування аналогічний товар, незалежно від моделі, з доставкою. У разі усунення недоліків товару шляхом заміни комплектуючого виробу або складової частини товару, на які встановлено гарантійні строки, гарантійний строк на новий комплектуючий виріб або складову частину обчислюється від дня видачі покупцеві товару після усунення недоліків. За кожний день прострочення продавцем або виготовлювачем усунення недоліків товару і невиконання вимоги про надання в користування аналогічного товару на час усунення недоліків продавець сплачує покупцеві неустойку в розмірі одного відсотка вартості товару.

Відповідно до п. 3.5 договору у разі виявлення недоліків або прихованих дефектів в обладнанні та його роботі, покупець у письмову вигляді пред`являє перелік зауважень та необхідних виправлень із зазначенням строку їх виправлення та виконання, а постачальник усуває недоліки за свій рахунок на протязі терміну, зазначеного покупцем у претензії.

Проте, ТОВ "Форстор Індастрі" суду не подано ніяких доказів на підтвердження звернення останнього до ТОВ "ХЗПО" з переліком зауважень та необхідних виправлень із зазначенням строку їх виправлення та виконання. До матеріалів справи позивачем по первісному позову надані лише акти про некомплектність обладнання, які направлені на адресу ТОВ "ХЗПО" майже через рік після поставки обладнання.

Судом враховано, що умовами укладеного між сторонами правочину визначено, що пусконалагоджувальні роботи здійснюються саме постачальником. Обставини ухилення відповідача від виконання вказаного обов`язку доказово необґрунтовані. Позивачем по первісному позову не надано до матеріалів справи доказів звернення покупця до постачальника, з метою прибуття представника останнього для пусконалагоджувальних робіт.

Натомість, ТОВ "ХЗПО" надано до суду акт звірки взаємних розрахунків який направлено ТОВ "Форстор Індарстрі" по стану за період 3 квартал 2019 року за договором №03/06 від 07.06.2018, відповідно до якого заборгованість ТОВ "Форстор Індастрі" рахується заборгованість у розмірі 326500,00 грн. та акт звірки взаємних розрахунків по стану за період 2 квартал 2020 року за договором №03/06 від 07.06.2018, відповідно до якого заборгованість ТОВ "Форстор Індастрі" рахується заборгованість у розмірі 326500,00 грн.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

У відповідності до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову, як необґрунтованого та не підтвердженого наданими до справи доказами. Зустрічний позов суд задовольняє як обґрунтований, не спростований відповідачем за зустрічним позовом та підтверджений доданими до матеріалів справи доказами.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010).

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання первісного позову покладається на позивача по первісному позову, судовий збір за зустрічним позовом покладається на відповідача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного відмовити повністю.

Зустрічний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Форстор Індастрі" (49017, м. Дніпро, вул. Воз`єднання, 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод профілегибочного обладнання" (61052, м. Харків, вул. Різдвяна, 33, ) - 326500,00 грн. заборгованості, 4897,50 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач по первісному позову (відповідач за зустрічним позовом) - Товариство з обмеженою відповідальністю "Форстор Індастрі" (49017, м. Дніпро, вул. Воз`єднання, 25, ).

Відповідач по первісному позову (позивач за зустрічним позовом) - Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод профілегибочного обладнання" (61052, м. Харків, вул. Різдвяна, 33, ).

Повне рішення підписано 07 грудня 2020 року.

Суддя О.В. Погорелова