РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2020Справа № 910/15145/20
За позовом Приватного підприємства « Дублер - Люкс »

До Товариства з обмеженою відповідальністю « Перший Український експертний центр »

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог

на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю « Тівац »

Про визнання недійсним договору від 01.07.2019 р. № 1213/07/19 та стягнення 269683,52 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Секретар судового засідання Дімітрова Ю.Ю.

Представники сторін:

Від позивача Трофімов С.Ю. - адвокат

Від відповідача Лічман М.І. - предст.; Закарлюка Н.С. - предст.

Від третьої особи Іванова В.А. - адвокат.

Обставини справи

Позивач - Приватне підприємство « Дублер - Люкс » звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю « Перший Український експертний центр » про визнання недійсним договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 01.07.2019 р. № 1213/07/19, який укладений між приватним підприємством « Дублер - Люкс » та товариством з обмеженою відповідальністю « Перший Український експертний центр », а також про стягнення з останнього 269683,52 грн. безпідставно сплачених коштів та 30000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.10.2020 р. відкрите провадження у справі №910/15145/20, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначення судового засідання на 12.11.2020 р.

Ухвалою від 12.11.2020 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю « Тівац » та оголошено перерву до 03.12.2020 р.

23.11.2020 р. через канцелярію суду Товариством з обмеженою відповідальністю « Тівац » подана заява про залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Суд залишає вказану заяву без розгляду, оскільки ухвалою від 12.11.2020 р. товариство з обмеженою відповідальністю « Тівац » було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що позивачем не надано доказів підстав для визнання спірного договору недійсним.

Третя особа у письмових поясненнях з приводу позовних вимог позивача зазначає про те, що відповідно до умов договору купівлі - продажу майнових прав № 20392/РН-Н ТОВ « Тівац » повинен був укласти договір з експлуатуючою організацією про надання комунальних послуг до 21.08.2019 р.

На момент укладення спірного договору не існувало іншої обслуговуючої організації, яка надає житлово - комунальні послуги, крім ТОВ « Перший Український експертний центр ».

На час придбання нежитлових приміщень ТОВ « Перший Український експертний центр » вже прийняло житловий будинок за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55 на експлуатацію та обслуговування, а тому ТОВ « Тівац » був позбавлений вибору.

Дослідивши матеріали та заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд -

В С Т А Н О В И В:

07.02.2019 р. між приватним акціонерним товариством « Холдингова компанія « Київміськбуд » та товариством з обмеженою відповідальністю « Тівац » був укладений договір купівлі - продажу майнових прав № 20392/РН-Н, відповідно до якого ТОВ « Тівац » ( покупець ) придбає майнові права у ПрАТ « Холдингова компанія « Київміськбуд » на об`єкт нерухомого майна, а саме - нежитлові приміщення ( приміщення громадського призначення, вбудовані в житловий будинок ) - група приміщень № 1019 за адресою: м. Київ, Печерський район, вул. Саперне поле, 14/55 ( будівельна адреса: « Будівництво житлово - офісно - торговельно - розважального комплексу на вул. Анрі Барбюса, 52/1 у Печерському районі м. Києва, ІІІ черга ).

Згідно п.6.1 вказаного договору після підписання покупцем ( ТОВ « Тівац » ) акту прийому - передачі майнових прав останній протягом 40 календарних днів повинен укласти з експлуатуючою організацією договір про надання комунальних послуг.

11.03.2019 р. між товариством з обмеженою відповідальністю « Тівац » ( третьою особою, орендодавцем ) та приватним підприємством « Дублер - Люкс » ( позивачем, орендарем ) був укладений договір № ТД0059 оренди нежилих приміщень.

На підставі вказаного договору позивач прийняв в тимчасове платне користування нежилі приміщення, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55, група приміщень № 1019, поверх - « цоколь », верхній рівень. ( акт приймання - передачі нежитлових приміщень № 1 від 11.03.2019 р. )

12.03.2019 р. на підставі акта приймання - передачі нежитлових приміщень позивач повернув орендодавцю ( третій особі ) вказані приміщення, у зв`язку з тим, що у останнього не оформлене право власності на орендоване позивачем приміщення.

12.03.2019 р. між товариством з обмеженою відповідальністю « Тівац » ( третьою особою, орендодавцем ) та приватним підприємством « Дублер - Люкс » ( позивачем, орендарем ) була укладена додаткова угода відповідно до якої товариство з обмеженою відповідальністю « Тівац » передає, а приватне підприємство « Дублер - Люкс » приймає приміщення, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55, група приміщень № 1019, поверх - « цоколь » протягом трьох робочих днів після державної реєстрації права власності товариством з обмеженою відповідальністю « Тівац » на вказані приміщення.

01.07.2019 р. між приватним підприємством « Дублер - Люкс » ( позивачем, споживачем ), товариством з обмеженою відповідальністю « Перший Український експертний центр » ( відповідачем, постачальником ) та товариством з обмеженою відповідальністю « Тівац » ( третьою особою, власником ) був укладений договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території № 1213/07/19.

Вказаний договір позивач просить суд визнати недійсним та стягнути з відповідача сплачені на підставі спірного договору кошти в розмірі 269683,52 грн.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає про те, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності товариство з обмеженою відповідальністю « Тівац » ( третя особа ) отримала на нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55, група приміщень № 1019, поверх - « цоколь » 16.07.2019 р.

19.07.2019 р. між ТОВ « Тівац » та ПП « Дублер - Люкс » підписаний акт приймання - передачі нежитлових приміщень до договору від 11.03.2019 р. № ТД0059, за яким ТОВ « Тівац » ( третя особа ) передав позивачу у фактичне користування нежитлові приміщення, які є об`єктом вказаного договору.

Позивач посилаючись на Закон України від 01.05.2019 р. № 2189 - VIII « Про житлово - комунальні послуги » вказує на те, що був позбавлений можливості обирати обслуговуючу організацію, оскільки на час придбання приміщень в оренду, відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю « Перший Український експертний центр » вже надавав послуги з утримання будинку та прибудинкової території приміщення за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55.

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин ).

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що при укладанні спірного договору сторонами було дотримано норми чинного законодавства, а саме:

- зміст правочину не суперечить законодавству, а також моральним засадам суспільства.

- волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі;

- спірний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими особами та завірений печатками, у відповідності до законодавства;

- правочин спрямований на реальне настання правових наслідків.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ( ст. 73 ГПК України )

Частиною 1 ст. 229 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

В п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними » від 06.11.2009 р. № 9 зазначено, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Крім того, твердження представника позивача про те, що були порушенні права позивача обирати управляючу компанію суд вважає безпідставним, оскільки, згідно ст. 6 Закону України « Про здійснення права власності в багатоквартирному будинку » - лише співвласники багатоквартирного будинку мають права брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника, проте Приватне підприємство « Дублер - Люкс » не є ні співвласником багатоквартирного будинку за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, будинок 14/55 і не є представником ТОВ « Тівац ».

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, ст.ст. 236 - 238, ст. 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 10.12.2020 р.

Суддя В.І.Пінчук