ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.12.2020 Справа № 920/819/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/819/20 в порядку загального позовного провадження

за позовом: акціонерного товариства Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування (40003, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, 2, )

до відповідача: комунального підприємства Міськводоканал Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Білопільське шосе, 9, )

про внесення змін до договору,

представники сторін:

позивача: адвокат Кузченко Т.М.;

відповідача: адвокат Іванченко М.М.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Сумської області надійшла позовна заява до відповідача, в якій позивач просить суд пункт 2.1. договору № 5961 від 05.12.2011, що укладений між акціонерним товариством Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування та комунальним підприємством Міськводоканал Сумської міської ради змінити та викласти в наступній редакції: 2.1. Вартість перекачування 1 м3 господарсько-фекальних стоків визначається відповідно до погодженої сторонами калькуляції, яка є невід`ємною частиною договору і з 01.03.2020 до погодження сторонами нової калькуляції становить 8,06 грн. з ПДВ. Підставою для перегляду калькуляції є встановлення Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) нових розмірів тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПАТ Сумиобленерго, а також набуття чинності Законів України, які є підставою обов`язкового збільшення розміру заробітної плати, а також просить стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 13.08.2020 було відкрито провадження у справі № 920/819/20 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі з повідомленням сторін.

01.09.2020 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 15.09.20 відкладено підготовче засідання на 08.10.2020.

28.09.2020 до суду надійшла від представника позивача відповідь на відзив, в якій зазначає, що наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву доводи не спростовують обставин позовної заяви.

Ухвалою суду від 08.10.2020 продовжено строк підготовчого провадження до 10.11.2020 та відкладено підготовче засідання на 03.11.2020.

Однак, 03.11.2020 розгляд справи не відбувся, оскільки суддя Яковенко В.В. перебував на навчанні у Київському регіональному відділенні Національної школи суддів України в режимі онлайн трансляції.

Ухвалою суду від 09.11.2020 призначено підготовче засідання на 17.11.2020.

Ухвалою суду від 17.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.12.2020.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом у межах наданих йому повноважень створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Між відкритим акціонерним товариством «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування» (далі ВАТ «ВНДІАЕН» та Комунальним підприємством «Міськводоканал» Сумської міської ради 05.12.2011 було укладено договір № 5961 на виконання робіт по прийманню та перекачуванню стоків, відповідно умов якого позивач зобов`язався виконати роботи по прийманню та перекачуванню господарсько-фекальних стоків до міського колектору насосною станцією ВАТ «ВНДІАЕН».

Відповідно до п. 2.1. договору вартість перекчування 1 м3 госпордарсько-фекальних стоків визначається відповідно до узгодженої сторонами калькуляції, яка є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що ВАТ «ВНДІАЕН» зобов`язується в п`ятиденний строк інформувати КП «Міськводоканал» про зміну цін і тарифів, що відносяться до цього договору.

З позовної заяви та доданих документів вбачається, що планова калькуляція вартості перекачки соків останній раз була погоджена КП «Міськводоканал» Сумської міської ради 20.04.2017 та склала 4,56 грн. (в т.ч. ПДВ 0,76 грн.).

За умовами вказаного договору позивач за допомогою насосної станції здійснює перекачування стоків житлових будинків №№ 10/1, 10А, 16, 18, 20, 22, 22А по вул. 2-га Залізнична у м. Суми у міський колектор.

Тарифи на водопостачання та водовідведення КП «Міськводоканал» СМР затверджуються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Постановами НКРЕКП від 22.03.2017 № 310, від 28.12.2018 № 1575, від 28.05.2019 № 804, від 17.09.2019 № 1968, від 04.02.2020 № 283 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16.06.2016 № 1141» затверджені нові тарифи КП «Міськводоканал» СМР на центральне водовідведення 6,26 грн. за 1 куб. м (без ПДВ), 6,38 грн. за 1 куб.м (без ПДВ), 7,69 грн. за 1 куб.м (без ПДВ), 8,16 грн. за 1 куб.м (без ПДВ), 10,22 грн. за 1 куб м (без ПДВ) 12,264 грн. за 1 куб.м (з ПДВ).

В обгрунтування позову, позивач посилається на те, що тарифи за водовідведення побутових та юридичних споживачів КП «Міськводоканал» СМР, починаючи з 2017 року зросли майже вдвічі, а калькуляція вартості перекачування 1 куб. м стоків за договором № 5961 від 05.12.2011 не переглядалася з 2017 року. Вартість робіт АТ «ВНДІАЕН» по перекачуванню стоків житлових будинків №№ 10/1, 10А, 16, 18, 20, 22, 22А по вул. 2-га Залізнична у м. Суми у міський колектор залишилася в розмірі 4,56 грн. (в т.ч. ПДВ 0,76 грн.) при тому, що складові витрати, які враховуються при формуванні вартості перекачування 1 куб.м стоків за два останні роки істотно змінилася.

За час дії договору розцінки на послуги, що надавались АТ «ВНДІАЕН» відповідачу, були нижчими від розцінок, які застосовувало КП «Міськводоканал» СМР для побутових та юридичних споживачів міста.

У структуру планової калькуляції вартості перекачування 1 куб м стоків серед іншого входить вартість електроенергії та паливно-мастильні матеріали, виплата заробітної плати. Починаючи з 2017 року, значно збільшилися тарифи на електроенергію, паливно-мастильні матерілаи та збільшилася мінімальна заробітна плата.

Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 3200 грн., відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року становить 3723 грн., відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року становить 4173 грн., а Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлена мінімальна заробітна плата в розмірі 4723 грн.

Крім того збільшилися тарифи на електроенергію для побутових та юридичних споживачів.

Оскільки збільшилися тарифи на електроенергію, паливно-мастильні матеріали, збільшилася заробітна плата, НКРЕКП затвердило нові тарифи на водовідведення для побутових та юридичних споживачів для КП «Міськводоканал» СМР, позивачем було розраховано нову редакцію калькуляції вартості перекачування 1 куб. м стоків з урахуванням вартості електроенергії та мінімальної заробітної плати та на погодження листом від 02.04.2019 № 818/ОПЕА направлено відповідачу. Проте відповідач калькуляцію не погодив, відповіді не направив.

12.11.2019 позивач листом № 2280/ЮБ повторно направив відповідачу планову калькуляцію та додаткову угоду до договору.

КП «Міськводоканал» СМР листом від 02.12.2019 № 22/9020 повідомив АТ «ВНДІАЕН» про те, що не заперечує проти зміни вартості перекачування 1 куб.м стоків, однак повертає планову калькуляцію та додаткову угоду, посилаючись на те, що АТ «ВНДІАЕН» не надано документів, які підтверджують повноваження заступника генерального директора на підписання документів.

У подальшому, 20.02.2020, позивач листом № 294/ЮБ направив відповідачу планову калькуляцію та проект додаткової угоди.

КП «Міськводоканал» СМР не повідомив про результати розгляду планової калькуляції та додаткової угоди до договору.

У зв`язку із не досягненням згоди щодо погодження планової калькуляції та додаткової угоди до договору, позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовом про внесення змін до договору № 5961 від 05.12.2011, виклавши п. 2.1. договору в редакції позивача.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання стосовно внесення змін до договору на виконання робіт по прийманню та перекачуванню стоків в запропонованій позивачем редакції.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

За своєю правовою природою правовідносини сторін у справі мають характер договірного спору, вирішення якого у судовому порядку потребує дотримання сторонами певних умов, визначених главою 20 Господарського кодексу України «Господарські договори» та главою 53 Цивільного кодексу України «Укладення, зміна і розірвання договору».

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальним засадами цивільного законодавства є свобода договору, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Закріплений у цій статті принцип справедливості, добросовісності і розумності має визнаватися не сукупністю трьох принципів, а єдиним принципом, який проявляється в єдності взаємопов`язаних трьох складових, що є традиційним для європейського приватного права. Загалом зміст принципу справедливості, добросовісності і розумності полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту.

На даний час умови договору в зв`язку з істотною зміною обставин не відповідають загальним засадам цивільного законодавства, оскільки ситуація, в якій опинився позивач, не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності.

За загальним правилом, закріпленим у частині третій статті 653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч. 2 ст. 188 ГК України).

Згідно з ч. 3 ст. 188 ГК України сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або в разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч.4 ст.188 ГК України).

Відповідно до ч.5 ст. 188 ГК України у разі якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 651 ЦК України та ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до частин 1-4 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Суд вважає, що зміни обставин, на які посилається позивач, є істотними.

Планова калькуляція у 2017 році була розрахована, виходячи з цін на енергоносії, паливно-мастильні матеріали, розміру мінімальної заробітної плати станом на 2017 рік.

Спрогнозувати такий зріст цін та темпів зростання цін на на енергоносії, пасивно-мастильні матеріали, збільшення розміру мінімальної заробітної плати, які входять до складу калькуляції фактичної собівартості перекачки 1 куб. м. стічних вод сторони спірного договору не мали можливості.

Суд вважає, що зміна обставин зумовлена причинами, які зацікавлена сторона не могла усунути після їх виникнення у зв`язку з тим, що ключові складові планової калькуляції такі як енергоносії, паливно-мастильні матеріали, розмір мінімальної заробітної плати регулюються на державному рівні.

Позивач не може впливати на економічні та соціальні процеси, що відбуваються в державі, які зумовили стрімке зростання цін на енергоносії, паливно-мастильні матеріали, що впливає на дохід позивача за договором.

Подальше виконання договору без зміни вартості перекачування 1 куб.м стоків за договором № 5961 від 05.12.2011 суперечить встановленим річними загальними зборами акціонерів товариства та чітким цілям його діяльності на 2020 рік, а саме: провадження товариством ринкової діяльності, забезпечення прибутковості та ефективності, нарощування темпів господарської діяльності.Суд також дійшов висновку, що виконання договору на попередніх умовах порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Оскільки співвідношення майнових інтересів сторін порушено, подальше виконання своїх зобов`язань позивачем за спірним договором неможливе.

Суд зазначає, що позивачем документально підтверджено обставини, які істотно впливають на умови зазначеного договору та суттєво їх змінюють.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищенаведене та встановленням документально підтверджених об`єктивних обставин, вимоги позивача про внесення змін до пункту 2.1. договору № 5961 від 05.12.2011 визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у позовній заяві зазначений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

08.10.2020 до суду надійшло клопотання представника АТ «ВНДІАЕН», в якому просить суд стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

У судовому засіданні представник відповідача заявив усне клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд відмовляє у задоволенні усного клопотання відповідача, оскільки надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу є достатніми для встановлення факту надання адвокатом Кузченко Т.М. професійної правничої допомоги у розмірі 5000,00 грн. Заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію розумності їхнього розміру, є спів мірним зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Заперечення представника відповідача під час судового засідання 03.12.2020 щодо відсутності в акті приймання-передачі вартості однієї години роботи адвоката, суд відхиляє, оскільки порядок обчислення гонорару погоджений у пункті 3 договору про надання правової допомоги від 05.06.2020 № 1375 та в п. 1 доповнення від 24.09.2020 до договору в сумі 5000,00 грн. (фіксований розмір), що не суперечить положенням статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно з частинами 1, 3 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Виходячи зі змісту поданого клопотання, до понесених судових витрат на суму 5000,00 грн. у справі № 920/819/20 АТ «ВНДІАЕН» включає наступні витрати: надання правової інформації та консультування клієнта щодо внесення змін до договору; підготовка позовної заяви до суду; оформлення та копіювання документиів для суду та для відповідача; направлення позовної заяви замовною кореспонденцією на адресу відповідача; підготовка відповіді на відзив на позовну заяву, направлення його відповідачу та до суду; вчинення процесуальних дій, пов`язаних з розглядом справи; участь у судових засіданнях в якості представника справи.

Позивач в обґрунтування судових витрат на професійну правничу допомогу надав суду копію рахунку № 10 від 24.09.2020 на суму 5000,00 грн.; копію платіжного доручення № 1819 від 29.09.2020 про сплату 5000,00 грн. за послуги адвокату за рахунком № 10 від 24.09.2020; копію виписки банку по особовим рахункам; копію акту приймання-передачі виконаних робіт від 02.10.2020; копію договору про надання правової допомоги № 1375 від 05.06.2020, копію доповнення від 24.09.2020 до договору.

05.06.2020 між позивачем та адвокатом Кузченко Тетяною Миколаївною укладено договір № 1375 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат зобов`язується надати клієнтові правову допомогу у справі за позовом АТ «ВНДІАЕН» до КП «Міськводоканал» СМР про внесення змін до договору № 5961 від 05.12.2011 на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з п. 3 договору зобов`язання клієнта по сплаті гонорару та фактичних витрат виникає після видачі адвокатом ордеру, а їх розмір та порядок сплати визначається, шляхом укладення окремого договору, який ж доповненням до цього договору або виставленим рахунком.

Відповідно до п. 1 доповнень до договору гонорар адвоката за виконання ним доручення клієнта становить 5000,00 грн., які оплачуються клієнтом адвокату протягом 10-ти днів з дати підписання цього доповнення до договору.

29.09.2020 позивач оплатив адвокату Кузченко Т.М. вартість правової допомоги в повному обсязі на підставі рахунку № 10 від 24.09.2020, що підтверджується платіжним дорученням № 1819 від 29.09.2020 та банківською випискою від 30.09.2020.

Суд вважає, що будь-які дії учасника цієї господарської справи, пов`язані із її розглядом судом, зокрема: забезпечення явки в судове засідання, участь у ньому, відправлення та подання документів є процесуальними діями в розумінні п.4 ч.3 ст.123 ГПК України, а тому витрати, що понесені такою стороною, відносяться до складу судових витрат.

Дослідивши вищезгадані документи, а також ті, що містяться в матеріалах справи, суд визнає обґрунтованою, співмірною, враховуючи обсяг наданих послуг та витрачений адвокатом час та підтвердженою належними та достатніми доказами суму судових витрат у розмірі 5000,00 грн., а отже клопотання позивача підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232-233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Змінити та викласти п. 2.1. договору № 5961 від 05.12.2011, укладеного між акціонерним товариством «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування» та комунальним підприємством «Міськводоканал» Сумської міської ради в наступній редакції: « 2.1. Вартість перекачування 1 м3 господарсько-фекальних стоків визначається відповідно до погодженої сторонами калькуляції, яка є невід`ємною частиною договору і з 01.03.2020 до погодження сторонами нової калькуляції становить 8,06 грн. з ПДВ. Підставою для перегляду калькуляції є встановлення Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) нових розмірів тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПАТ Сумиобленерго, а також набуття чинності Законів України, які є підставою обов`язкового збільшення розміру заробітної плати».

3. Стягнути з комунального підприємства Міськводоканал Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Білопільське шосе, 9, ) на користь акціонерного товариства Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування (40003, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, 2, ) 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) судового збору та 5000,00 грн. (п`ть тисяч гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 09.12.2020.

Суддя В.В. Яковенко