ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 грудня 2020 року Справа № 903/809/20
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК Енергозберігаючі технології 2010"

до відповідача: Державного підприємства "Волиньвугілля"

про стягнення 120654,85 грн.

Суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Хвищук Н. В.

за участю представників сторін:

від позивача: н/з;

від відповідача: н/з;

Суть спору: 02.11.2020 позивач -ТОВ " ІК Енергозберігаючі технології 2010" звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом (вих.№141 від 28.10.2020) про стягнення з відповідача - Державного підприємства "Волиньвугілля" заборгованості згідно Договору №170 від 03.09.2019 в сумі 120654,85 грн., з них 111615,80 грн. основної заборгованості, 8343,74 грн. пені та 695,31 - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не виконано розрахунок з позивачем за виконані роботи згідно умов Договору №170 від 03.09.2019.

Ухвалою суду від 06.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання по розгляду справи по суті призначено на 02.12.2020.

В судове засідання представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Факт належного повідомлення відповідача про дату і час розгляду справи підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 658 від 16.11.2020.

Ухвала суду, яка була надіслана на адресу позивача, повернулась на адресу суду із відміткою поштового відділення: «Інші причини».

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки, відповідач не скористався своїм право на подання відзиву на позов, встановленим ст. 165 ГПК України, хоча ухвала суду була йому вручена 13.11.2020, а строк на подання відзиву закінчився 30.11.2020, беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору, -

встановив:

03.09.2019 між ТОВ «ІК Енергозберігаючі технології 2010» (виконавець, позивач) та Державним підприємством «Волиньвугілля» (замовник, відповідач) було укладено Договір № 170 (далі-Договір) (а.с. 11-14).

Згідно з п. 1.1. Договору, замовник доручив, а виконавець зобов`язався виконати такі послуги: гідрохімічне очищення тепломережі їдальні за адресою: Волинська область, Іваничівський район, м. Нововолинськ, шахта Бужанська.

Відповідачем вказаний Договір було розміщено на офіційному майданчику електронної системи публічних закупівель України ProZorro.

Відповідно до умов п. 2.1 Договору, запланована вартість послуг становила 199981,20 грн.

Окрім вказаного Договору, між сторонами було узгоджено та підписано Договірну ціну; дефектний акт; локальний кошторис № 2-1-1; підсумкову відомість ресурсів до локального кошторису № 2-1-1 (а.с. 15-22).

У відповідності з пунктом 3.1. Договору згідно п. 1.1 договору замовник сплачує виконавцю суму, яка буде обумовлена актом здачі прийняття-наданих послуг.

Пунктом 3.2. Договору сторони встановили, що оплата здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту підписання обома сторонами акту здачі-приймання наданих послуг у безготівковій формі шляхом перерахування замовником коштів на поточний рахунок виконавця.

Пунктом 3.3 Договору передбачено кінцевий термін оплати - не пізніше 31 грудня 2019 року.

Відповідно до п. 1.3 Договору, послуги за цим договором передаються виконавцем замовнику на підставі акту здачі-прийняття наданих послуг, який підписуються обома сторонами. У цьому Договорі під актом сторони розуміють акти складені за типовою формою КБ-2в та довідки складені за типовою формою КБ-3.

За п. 2.2 Договору, кінцева сума договору може змінюватися, виходячи з фактичного обсягу наданих послуг, що підтверджується актом (актами) здачі-прийняття наданих послуг.

Відповідно до п. 9.2 Договору строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу стосовно стягнення основної суми боргу та стягнення штрафних санкцій, передбачених Договором та законом, становить три роки.

Згідно п. 12.1. Договору, договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині виконання взятих на себе зобов`язань - до повного їх виконання Сторонами.

15.11.2019 позивач виконав взяте на себе зобов`язання по Договору, підготував та направив на адресу відповідача акт здачі-приймання робіт (№ КБ-2в) та довідку про вартість виконаних робіт (№ КБ-3) на загальну вартість 111615,80 грн.

Документи отримані відповідачем 25.11.2019, що підтверджується трекінгом із сайту ПАТ «Укрпошта» (а.с. 39).

Отже, фактична вартість послуг становила 111615,80 грн., що менше запланованої суми за Договором, що повністю відповідає умовам п. 2.2 Договору.

У відповідності до вимог та положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ТОВ «ІК Енергозберігаючі технології 2010» 15.11.2019 року (дата акту послуг за формою КБ-2в та Довідки про вартість послуг за формою КБ-3) здійснено реєстрацію податкової накладної у державному реєстрі податкових накладних саме на суму акту - 111615,80 грн. та з зазначеної суми здійснено сплату податків у відповідності до вимог Податкового кодексу України (а.с. 28).

В матеріалах справи відсутні відомості про заявлення будь-яких претензій відносно якості, обсягів виконаних робіт або прострочення строку здачі виконаних робіт на момент їх прийняття, проте відповідач не повернув на адресу позивача підписані примірника акту за формою КБ-2в та КБ-3.

21.01.2020 на адресу відповідача було направлено претензію щодо не оплати наданих послуг у погоджений термін та звіт виконаних підрядних робіт (технологічна послідовність надання послуг з гідрохімічного очищення систем опалення та теплообмінного обладнання), з детальним описом технології та етапи ості їх виконання (а.с. 40-52). Відповідач отримав претензію, що підтверджується трекінгом із сайту ПАТ «Укрпошта» (а.с. 54).

Однак, оплати вартості наданих послуг відповідач не здійснив, відповіді на претензію не надав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст.144 Господарського кодексу України(далі - ГК України), майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Судом встановлено, що в даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними Договір предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Відповідно до ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до Договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов Договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

В силу ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за Договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обов`язку щодо їх оплати.

Відповідно до приписів ст. 882 ЦК України відповідач не подав доказів того, що ним було заявлено про недоліки у виконаних позивачем роботах та доказів в обґрунтування відмови від підписання акту приймання виконаних робіт за листопад 2019 року та довідки про вартість виконаних робіт за листопад 2019. За змістом вказаної правової норми відсутність своєчасно висловлених зауважень до виконаних робіт свідчить про прийняття робіт, а відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за Договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє від обов`язку їх оплати.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 06.08.2018 у справі №911/662/17, від 03.02.2020 у справі № 910/23734/17.

З огляду на укладення сторонами Договору, надання позивачем послуг та не проведення відповідачем всіх належних розрахунків за отримані послуги, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення із відповідача 111615,80 грн. основної заборгованості підлягає до задоволення.

Щодо стягнення з відповідача пені в сумі 8343,74 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до п. 6.4. Договору при несвоєчасній оплаті замовником вартості виконаних виконавцем робіт, замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення терміну сплати від суми не перерахованих коштів.

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені Договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється Договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або Договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений Договором або законом.

Згідно ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань або за затримку грошових надходжень на рахунок клієнта банку - одержувача грошових коштів, яку нараховано та не сплачено на день набрання чинності цим Законом, розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Згідно ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ч.5 ст.254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Пунктом 3.3 Договору передбачено кінцевий термін оплати - не пізніше 31 грудня 2019 року, однак згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.01.2019 №7-р «Про перенесення робочих днів у 2019 році» 31.12.2019 - вихідний день, отже початком прострочення оплати відповідачем є 03.01.2020.

Судом встановлено, що позивачем допущено помилку, не враховано положення ч.5 ст.254 ЦК України, при нарахуванні пені за період прострочення оплати з 01.01.2020 по 16.03.2020.

Суд провів власний перерахунок пені, із врахуванням ч.5 ст.254 ЦК України, за період прострочення оплати з 03.01.2020 по 16.03.2020 на суму заборгованості 111615,80 грн., а також перевірив методику та правильність інших періодів наведених в розрахунку позивача.

З огляду на вищенаведене, суд прийшов висновку, що пеня підставна в загальній суму 5367,32 грн., в решті частини стягнення пені в сумі 2976,42 грн. слід відмовити через безпідставність.

Щодо стягнення з відповідача 695,31 грн. 3% річних, суд зазначає таке.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений Договором або законом.

Суд перевіривши розрахунок нарахованих 3% річних зазначає, що останні підставні за період з 03.01.2020 по 16.03.2020 в загальній сумі - 677,01 грн., оскільки позивачем і в розрахунку 3% річних не враховано ч. 5 ст. 254 ЦК України. У задоволенні 18,30 грн. 3% річних слід відмовити через безпідставність.

При цьому судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи пояснення та докази сторін, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. З відповідача слід стягнути 117660,13 грн., з них: 111615,80 грн. основного боргу, 5367,32 грн. пені, 677,01 грн. 3% річних. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК Енергозберігаючі технології 2010" до Державного підприємства "Волиньвугілля" в частині стягнення 2994,72 грн., з них: 2976,42 грн. пені та 18,30 грн. 3% річних слід відмовити за безпідставністю.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2049,82 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених витрат, в іншій частині сплата судового збору покладається на позивача.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Волиньвугілля" (Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК Енергозберігаючі технології 2010" (м. Київ, пров. Лабораторний, 1к/242, ) 117660 (сто сімнадцять тисяч шістсот шістдесят) грн. 13 коп., з них: 111615,80 грн. основного боргу, 5367,32 грн. пені, 677,01 грн. 3% річних та 2049 (дві тисячі сорок дев`ять) грн. 82 коп. судового збору.

3. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК Енергозберігаючі технології 2010" до Державного підприємства "Волиньвугілля" в частині стягнення 2994,72 грн., з них: 2976,42 грн. пені та 18,30 грн. 3% річних - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

07.12.2020

Суддя А. С. Вороняк