ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

07.12.2020м. ДніпроСправа № 904/6521/20

Суддя Бондарєв Е.М. , розглянувши матеріали

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (49000, м. Дніпро, вул. Центральна, буд. 6, )

до Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75, )

про визнання права Державної власності на нерухоме майно та витребування із незаконного володіння

СУТЬ СПОРУ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровської міської ради про:

- визнання права Державної власності в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на нерухоме майно об`єкт «будівлі та споруди дитячого садку» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Велика Діївська (Братів Трофімових), 179 у м. Дніпро;

- витребувавати із незаконного володіння Дніпропетровської міська ради на користь Держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях нерухоме майно об`єкт «будівлі та споруди дитячого садку» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Велика Діївська (Братів Трофімових), 179 у м. Дніпро.

Позовні вимоги витребуванні тим що18.09.2018 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради було прийнято рішення про відмову Регіональному відділенню у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Дане рішення мотивоване тим, що при розгляді заяви Регіонального відділення було зроблено перевірку відомостей у Державному реєстрі прав та відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстра прав власності на нерухоме майно, Державномого реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.09.2018 за №138064815 та виявлено зареєстроване право власності за іншою особою. А саме вказано, що об`єкт «будівлі та споруди дитячого садку» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Братів Трофімових, будинок 179 має форму власності - комунальна, а власником якої є, територіальна громада міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на підставі свідоцтва про право власності: САА №903087, 25.02.2003, видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 вказаної статті Закону передбачено, що ставки судового збору встановлюються в таких розмірах: із позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; із позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З 01.01.2020 набрав чинності Закон України "Про державний бюджет України на 2020 рік", ст. 7 якого встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2 102,00 грн.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви, позивач звернувся до суду із позовом, в якому міститься одна вимога майнового характеру про визнання права Державної власності на нерухоме майно та одна вимога немайнового характеру про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння.

Задля визначення ставки судового збору за вимогою майнового характеру, позивач надає 1 аркуш з висновку про ринкову вартість нежилої будівлі станом на 31.10.2006. розташованої за адресою: вул. Б. Трофімових, 179 у м. Дніпропетровську.

Так, позивачем надано докази сплати судового збору на загальну суму 19 471,25 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №,№ 356 від 05.06.2020, 721 від 29.09.2020.

Натомість доказів, які би свідчили про правильність визначення позивачем ставки судового збору за вимогою про визнання права власності на нерухоме майно, позивач не надано, оскільки висновок про ринкову вартість спірного об`єкту від 31.10.2006, як підстава для визначення ставки для сплати судового збору у сумі 17 369,28 грн. за вимогою майнового характеру, не розцінюється судом як належний доказ, який засвідчує дійсну вартість спірного майна станом на 2020 рік.

При цьому за п. 2 ч. 1 ст. 163 ГПК України унормовано, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається саме вартістю майна.

Водночас слід зазначити, що суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом п. 3 ч. 3 ст. 162 і ст. 163 ГПК України такий обов`язок покладається на позивача.

Проаналізувавши тлумачення змісту всіх видів вартості, передбачених пунктом 3 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", слід дійти висновку про те, що поняття "дійсна вартість" є практично тотожним за своїм значенням до закріпленого у вітчизняних національних стандартах поняття "ринкова вартість", під яким розуміється "вартість майна, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу".

Так, приписами статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачена можливість для встановлення дійсної вартості майна шляхом проведення оцінки майна та складення за її результатами звіту про оцінку майна (акту оцінки майна), про повернення якого просить позивач.

Однак позивач документів, що посвідчують станом на 2020 рік дійсну вартість майна, про визнання права власності на яке ним заявлено позовну вимогу, суду разом з позовною заявою не подав, а визначена позивачем ціна позову, з якої було сплачено ставку судового збору з вимоги майнового характеру, не підтверджена документально та не доведено, що вона відповідає ринковій вартості спірного майна станом на день подання позову до суду.

За таких обставин, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 17 369,25 грн. є документально необґрунтованою, що позбавляє суд можливості встановити виконання позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України щодо сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Виявлений недолік може бути усунено позивачем шляхом подання до суду експертної оцінки вартості майна на теперішній час та відповідних документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Положеннями частин третьої та четвертої ст. 174 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Позивачу протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до суду:

- докази експертної оцінки вартості майна на теперішній час;

- докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

3. Роз`яснити, що у випадку невиконання позивачем вимог суду про усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 07.12.2020 й оскарженню не підлягає.

Суддя Е.М. Бондарєв