УХВАЛА

м. Київ

07.12.2020Справа № 910/1261/16

За скаргоюАкціонерного товариства «Аграрний фонд»
на діїШевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
у справі№910/1261/16
за позовомПублічного акціонерного товариства «Аграрний фонд»
доДержавного підприємства «Агрофонд»
простягнення 97 850,87 грн.
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:
позивача:Полянський Є.А.
відповідача:не з`явився
від ВДВС:не з`явився

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Господарського суду міста Києва Спичака О.М. перебувала справа №910/1261/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» до Державного підприємства «Агрофонд» про стягнення 97 850,87 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 позов задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства «Агрофонд» на користь Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» 66 805,23 грн. основного боргу, 2 110,30 грн. три відсотки річних, 28 935,34 грн. інфляційних нарахувань та 1 467,09 грн.

04.04.2016 Господарським судом міста Києва на виконання вказаного рішення було видано відповідний наказ.

28.11.2020 до канцелярії суду надійшла скарга Акціонерного товариства «Аграрний фонд» на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Розпорядженням в.о. керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/1563 від 28.10.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/1261/16 для розгляду скарги Акціонерного товариства «Аграрний фонд» на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у зв`язку із відпусткою судді Спичака О.М.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2020 справу №910/1261/16 для розгляду скарги Акціонерного товариства «Аграрний фонд» на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у міста Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) передано судді Босому В.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2020 справу прийнято до свого провадження суддею Босим В.П. та призначено скаргу Акціонерного товариства «Аграрний фонд» до розгляду на 09.11.2020.

Протокольною ухвалою суду від 09.11.2020 розгляд скарги відкладено на 18.11.2020.

Судове засіданні 18.11.2020 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та було перенесено на 07.12.2020.

Представник скаржника в судове засідання з`явився, надав пояснення по суті спору, подану скаргу просив задовольнити повністю.

Представники боржника та державний виконавець, належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

За змістом ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, неявка боржника та державного виконавця не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Розглянувши скаргу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Частиною 1 п. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

23.01.2020 ПАТ «Аграрний фонд» звернулося до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про примусове виконання рішення згідно наказу від 04.04.2016 у справі №910/1261/16.

Постановою від 04.02.2020 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження ВП№61052940 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 №910/1261/16.

Постановою від 10.02.2020 державним виконавцем було об`єднано виконавчі провадження №61052347, №61052462, №61052849 та №61052940 у зведене виконавче провадження №61214232.

30.06.2020 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою наказ Господарського суду міста Києва №910/1261/16 від 04.04.2016 на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем не були вжиті відповідні заходи щодо розшуку майна та грошових коштів боржника в межах виконавчого провадження, у зв`язку з чим АТ «Аграрний фонд» просить суд:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Салеомона А.А. у виконавчому провадженні №61052940;

- скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 30.06.2020 у виконавчому провадженні №61052940;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Салеомона А.А. у виконавчому провадженні №61052940;

- зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавче провадження №61052940;

- зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити невідкладні заходи щодо розшуку та стягнення грошових коштів з боржника, у тому числі шляхом звернення стягнення на виявлене майно боржника.

У частині 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічним за змістом є і п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У наведеному контексті слід враховувати, що під бездіяльністю розуміється певна форма поведінки, у даному випадку посадової особи державної виконавчої служби, пов`язана з невиконанням такою особою дій, які вона була зобов`язана вчинити в силу покладених на неї обов`язків та згідно з чинним законодавством України. Ухилення суб`єкта владних повноважень від вчинення дій, які він зобов`язаний вчинити у певних випадках, є бездіяльністю, протиправність її може мати місце лише у тому випадку, якщо внаслідок неї порушуються права, інтереси чи свободи інших осіб.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 ст. 18 вказаного Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додатну вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на яких заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Окрім цього, виконавець також має право: здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; викликати посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавець, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від посадових осіб боржників - юридичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження в праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язання за рішенням. Отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Також ст. 52 зазначеного Закону встановлені особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи-підприємця. Зокрема, виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Згідно з пунктом 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Матеріалами справи підтверджується, що з моменту винесення постанови від 04.02.2020 про відкриття виконавчого провадження №61052940 та постанови про об`єднання виконавчих проваджень від 10.02.2020 державним виконавцем були вчинені дії з метою розшуку майна та грошових коштів боржника, а саме:

- направлено запит до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки в банківських установах;

- направлено запит до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів;

- направлено запит до Держпродспоживслужби щодо сільськогосподарської техніки;

- перевірено інформацію про власників пакетів голосуючих акцій акціонерних товариств;

- винесено постанови про арешт коштів та про арешт майна боржника від 10.02.2020;

- внесено до Державних реєстрів відповідні відомості щодо обтяження рухомого та нерухомого майна.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями тощо.

При цьому, судом під час розгляду скарги стягувача встановлено, що державним виконавцем при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 у справі №910/1261/16 в межах відритого виконавчого провадження №61052940 та зведеного виконавчого провадження №61214232, проведено виконавчі дії, які визначені ДВС як необхідні та достатні з метою виконання рішення суду у даній справі, право визначення яких гарантовано державному виконавцю приписами чинного законодавства України.

Отже, невчинення державним виконавцем інших виконавчих дій, на необхідність проведення яких посилається скаржник в своїй скарзі, виходячи з обставин справи, за висновками суду не розцінюється як порушення органом державної виконавчої служби Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, непроведення державним виконавцем дій, обов`язок з вчинення яких Законом України «Про виконавче провадження» не встановлений та проведення яких є виключно правом органів Державної виконавчої служби, не може бути підставою для визнання бездіяльності державного виконавця незаконною.

За таких обставин суд приходить до висновку, що скаржником не доведено належним чином, що дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Салеомона А.А. у виконавчому провадженні №61052940 є неправомірними, а постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 30.06.2020 у виконавчому провадженні №61052940 незаконною.

Більш того, за змістом частин 1, 8 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження (у тому числі і стягувач) мають право надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Однак, стягувачем з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій не було подано ані державному виконавцю, ані до суду документів на підтвердження наявності у боржника будь-якого майна, у тому числі грошових коштів, а також не повідомлено який саме обов`язок, встановлений імперативною нормою закону, не було виконано державним виконавцем, та яку норму закону порушено. Скаржником не доведено суду, що державним виконавцем було проігноровано будь-які відомості про майно боржника або необґрунтовано залишено без розгляду будь-які клопотання стягувача.

Отже, доводи Акціонерного товариства «Аграрний фонд», викладені у скарзі на дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), визнаються судом неправомірними, а тому підстави її задоволення відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 234, 339, 342 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні скарги Акціонерного товариства «Аграрний фонд» на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовити повністю.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повна ухвала складена 09.12.2020.

Суддя В.П. Босий