ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3176/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "Охоронне агенство "Інекс" (61001, м. Харків, пр-т Московський, 47, кв. 15)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Инвест" (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 4а, оф. 72)
про стягнення 131512,00 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Приватного підприємства "Охоронне агентство "Інекс" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Инвест" (відповідач) про стягнення 131512,00 грн. Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача своїх зобов`язань за Договором №31016 про охорону від 03.10.2016 в частині здійснення замовником своєчасної та повної оплати за надані позивачем послуги з охорони нерухомого майна у визначені договором строки, з урахуванням чого до стягнення з відповідача заявлено заборгованість у розмірі 131512,00 грн.

За попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складається з суми сплаченого судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.10.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

27.10.2020 у системі документообігу суду зареєстровано відзив на позовну заяву ТОВ "С-Инвест" (вх. № 25012), в якому відповідач повідомляє про здійснення оплати у добровільному порядку суми заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 75000,00 грн., про що надає примірники платіжних доручень: № 487 від 29.09.2020 на суму 10000,00 грн, № 488 від 30.09.2020 на суму 10000,00 грн, № 508 від 05.10.2020 на суму 15000,00 грн, № 515 від 07.10.2020 на суму 40000,00 грн.

03.11.2020 у системі документообігу суду зареєстровано відповідь на відзив ПП "Охоронне агентство "Інекс" (вх. № 25633), в якому позивач зазначає про те, що сплачені відповідачем кошти у розмірі 75000,00 грн. позивач зарахував за вересень 2020 р., за жовтень 2020 і лише 11520,00 грн покриває заборгованість за минулі періоди.

23.11.2020 у системі документообігу суду зареєстровано заперечення на відповідь на відзив ТОВ "С-Инвест" (вх. № 27248), в якому відповідач заперечує проти тверджень позивача стосовно того, що перераховані відповідачем кошти є оплатою за надані послуги за вересень 2020 р., жовтень 2020 р., оскільки це не відповідає умовам п. 2.2. та п. 2.4. договору № 31016 про охорону від 03.10.2016. Також, у запереченнях відповідачем вказано про те, що з метою погашення заборгованості відповідачем була здійснена часткова її оплата та перераховано на рахунок позивача оплату за охоронні послуги на загальну суму 110000, про що надає примірники платіжних доручень: № 383 від 01.09.2020 на суму 25000,00 грн, № 487 від 29.09.2020 на суму 10000,00 грн, № 488 від 30.09.2020 на суму 10000,00 грн, № 508 від 05.10.2020 на суму 15000,00 грн, № 515 від 07.10.2020 на суму 40000,00 грн, № 576 від 03.11.2020 на суму 10000,00 грн, з урахуванням чого наголошує про те, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, з урахуванням здійснених оплат, становить 21512,00 грн.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, відповідно до ст. 80 ГПК України, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою господарського суду Харківської області від 05.10.2020 на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

03.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "С- Инвест" (замовник) та Приватним підприємством Охоронне агентство "Інекс" (охоронне агентство) було укладено договір № 31016 про охорону (надалі - договір) (т.с. 1 а.с. 11-15), відповідно до умов якого, охоронне агентство зобов`язалося забезпечити схоронність та цілісності майна, що належить замовнику, будівель, іншого рухомого та нерухомого майна, яке знаходиться в приміщеннях та на території за адресою: м. Харків, вул. Деркачівська, 4, з метою недопущення посягань на прийняте під охорону майно, припинення несанкціонованого замовником доступу до майна для збереження його фізичного стану та забезпечення здійснення замовником всіх належних йому повноважень по відношенню до цього майна, а замовник зобов`язується своєчасно здійснювати оплату послуг охоронного агентства на умовах та в порядку, передбачених Договором.

У подальшому вищевказаний договір було змінено шляхом укладання сторонами додаткових угод від 01.03.2017, 01.08.2017, 28.12.2019, 01.03.2018 та до нього, якими сторонами переглядався розмір вартості охоронних послуг в місяць (т.с. 1 а.с. 16-18).

Так, у відповідності до умов пункту 2.2 договору, в редакції додаткової угоди від 01.03.2018 до договору, оплата за охоронні послуги здійснюється замовником щомісячно до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому були надані охоронні послуги.

Положеннями пункту 2.4 договору, в редакції додаткової угоди від 01.03.2018 до договору, оплата за охоронні послуги здійснюється замовником щомісячно, відповідно з наданими охоронним агентством рахунками на оплату послуг та актами виконаних робіт, які замовник повинен підписати протягом трьох робочих днів з моменту отримання.

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому зазначає про те, що у відповідача станом на 01.09.2020 утворилася заборгованість за договором про охорону № 31016 від 03.10.2016, яка виникла за період: червень, липень і серпень 2020 року в сумі та заборгованість за попередні періоди в сумі 36292,00 грн.

На підтвердження позовних вимог посилається на акти наданих послуг за квітень 2020 р., за травень 2020 р., за червень 2020 р., за липень 2020 р. і за серпень 2020 р.

Відповідачем у своїх відзиві та запереченнях на відповідь на відзив зазначено, що з метою погашення заборгованості відповідачем була здійснена часткова її оплата та перераховано на рахунок позивача оплату за охоронні послуги на загальну суму 110000, про що посилається на платіжні доручення: № 383 від 01.09.2020 на суму 25000,00 грн, № 487 від 29.09.2020 на суму 10000,00 грн, № 488 від 30.09.2020 на суму 10000,00 грн, № 508 від 05.10.2020 на суму 15000,00 грн, № 515 від 07.10.2020 на суму 40000,00 грн, № 576 від 03.11.2020 на суму 10000,00 грн, з урахуванням чого наголошує про те, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, з урахуванням здійснених оплат, становить 21512,00 грн.

Позивач, у свою чергу, зазначає про те, що сплачені відповідачем кошти у розмірі 75000,00 грн. позивач зарахував за вересень 2020 р., за жовтень 2020 і лише 11520,00 грн покриває заборгованість за минулі періоди, а тому з урахуванням здійснених відповідачем цих оплат, заборгованість останнього складає 119992,00 грн.

Відповідач заперечив проти тверджень позивача стосовно того, що перераховані відповідачем кошти є оплатою за надані послуги за вересень 2020 р., жовтень 2020 р., оскільки це суперечить умовам п. 2.2. та п. 2.4. договору № 31016 про охорону від 03.10.2016. Відповідачем також вказано, що оскільки акт надання послуг № 343 від 30.09.2020 було підписано сторонами 30.092020, а тому оплата за надані послуги за вересень 2020 р. повинна бути здійснена до 10.10.2020, відповідно до п. 2.2 договору № 31016 про охорону від 03.10.2016. Акт надання послуг № 352 від 31.10.2020 було підписано сторонами 31.10.2020, а тому оплата за надані у вересні 2020 р. послуги повинна бути здійснена до 10.11.2020, відповідно до п. 2.2 договору. Умовами спірного договору попередня оплата послуг не передбачена, а тому твердження позивача про те, що на сьогодні відповідачем оплачене лише 11520,00 грн. заборгованості не відповідає дійсності та суперечить умовам укладеного договору.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове позовних вимог, про що зазначає наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень статей 638, 639 Цивільного кодексу України та ст. 180 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Як визначено в частині 1 статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Із обставин справи вбачається, що у даному разі між сторонами склалися господарські правовідносини та виникли зустрічні права та обов`язки на підставі договору про надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором про охорону № 31016 від 03.10.2016 та у період: червень, липень та серпень 2020 р. надав відповідачу охоронні послуги, про зо свідчать наявні у матеріалах справи належним чином засвідчені копії актів надання послуг за вказаний період на загальну суму 95220,00 грн (т.с. 1 а.с. 21-23). Ці акти підписані з боку відповідача без будь-яких претензій та зауважень щодо кількості та якості наданих послуг, підписи скріплено печаткою.

У матеріалах справи також наявні належним чином засвідчені копії актів надання послуг за квітень 2020 р., травень 2020 р., на загальну суму 63480,00 грн (т.с. 1 а.с. 19, 20). Ці акти підписані з боку відповідача без будь-яких претензій та зауважень щодо кількості та якості наданих послуг, підписи скріплено печаткою.

За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Як зазначалося судом вище, згідно із п. 2.2 договору, в редакції додаткової угоди від 01.03.2018, оплата за охоронні послуги здійснюється замовником щомісячно до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому були надані охоронні послуги.

Згідно з п. 2.4 договору, в редакції додаткової угоди від 01.03.2018 до договору, оплата за охоронні послуги здійснюється замовником щомісячно, відповідно з наданими охоронним агентством рахунками на оплату послуг та актами виконаних робіт, які замовник повинен підписати протягом трьох робочих днів з моменту отримання.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищенаведене, матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем виконання передбаченого умовами Договору грошових зобов`язання з оплати охоронних послуг за договором про охорону № 31016 від 30.10.2016.

Разом з тим, із матеріалів справи убачається, що після пред`явлення позову у цій справі, відповідачем здійснено часткову оплату та перераховано на рахунок позивача оплату за охоронні послуги на загальну суму 85000,00 грн, про що свідчать наявні у матеріалах справи платіжні доручення: № 487 від 29.09.2020 на суму 10000,00 грн, № 488 від 30.09.2020 на суму 10000,00 грн, № 508 від 05.10.2020 на суму 15000,00 грн, № 515 від 07.10.2020 на суму 40000,00 грн, № 576 від 03.11.2020 на суму 10000,00 грн.

Суд не приймає тверджень позивача про те, що перераховані відповідачем кошти є оплатою за надані послуги за вересень 2020 р., жовтень 2020 р., з огляду на положення умов пунктів 2.2. та 2.4. договору № 31016 про охорону від 03.10.2016.

При цьому, суд звертає увагу на те, що акт надання послуг № 343 від 30.09.2020 було підписано сторонами 30.092020, тому оплата за надані послуги за вересень 2020 р. повинна бути здійснена до 10.10.2020, відповідно до п. 2.2 договору № 31016 про охорону від 03.10.2016. Акт надання послуг № 352 від 31.10.2020 було підписано сторонами 31.10.2020, з урахуванням чого, оплата за надані у вересні 2020 р. послуги повинна бути здійснена до 10.11.2020, відповідно до п. 2.2 договору.

Суд погоджується із доводами відповідача про те, що умовами спірного договору попередня оплата послуг не передбачена, а тому твердження позивача про те, що на сьогодні відповідачем оплачене лише 11520,00 грн. заборгованості не відповідає умовам укладеного договору.

Доказів оплати у повному обсязі відповідачем заборгованості з охоронних послуг, сторонами не надано та в матеріалах справи відсутні.

При цьому, суд не приймає доводів відповідача про те, що платіжне доручення № 383 від 01.09.2020 на суму 25000,00 грн також свідчить про часткову сплату заборгованості з охоронних послуг, оскільки така оплата відбулася відповідачем ще до пред`явлення позову у цій справі, та враховувалася позивачем у позові, в якому вказано про наявну заборгованість вже станом на 01.09.2020.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем у справі вжито заходів, спрямованих на добровільне врегулювання господарського спору, наслідком яких стала оплата на суму 85000,00 грн. основного боргу, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 85000,00 грн. основного боргу підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Водночас, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 46512,00 грн. (131512,00-85000,00=46512,00) є підставними та обґрунтованими, а відтак, підлягають до задоволення, оскільки доказів повної оплати відповідачем охоронних послуг сторонами не надано та в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків щодо наявності підстав для часткового задоволення позову не спростовує.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. з урахуванням чого, судовий збір у розмірі 743,42 грн покладається на відповідача.

Окрім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом також враховано те, що відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Отже, враховуючи імперативність положень п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» щодо повернення сплаченої суми судового збору виключно за клопотанням особи, яка його сплатила, беручи до уваги відсутність такого клопотання позивача станом на момент ухвалення цього рішення, правові підстави для вирішення питання про повернення 1358,59 грн. сплаченого позивачем судового збору за подання позову в частині вимог, провадження щодо стягнення яких підлягає закриттю, відсутні.

Відтак, судовий збір може бути повернутий позивачу з державного бюджету після набрання цим рішенням законної сили, та за відповідним письмовим клопотанням особи, яка його сплатила (п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Инвест" (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 4а, оф. 72, ) на користь Приватного підприємства "Охоронне агенство "Інекс" (61001, м. Харків, пр-т Московський, 47, кв. 15, ) - 46512,00 грн. заборгованості за договором № 31016 про охорону від 03.10.2016 та витрати зі сплати судового збору у розмірі 743,42 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі в частині стягнення 85000,00 грн. основного боргу закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено "09" грудня 2020 р.

Суддя Г.І. Сальнікова