ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2020 р. Справа №909/327/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.,

секретар судового засідання Федорів Н.В.,

розглянув апеляційну скаргу Приватного підприємства Лев

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.05.2020 (суддя Рочняк О.В.) про відмову у відкриті провадження

у справі № 909/327/20

за позовом Приватного підприємства "Лев", м. Івано-Франківськ

до відповідача Tomasz Biskup Metserviсe Slask, Ґералтовіце, Республіка Польща

про стягнення заборгованості за контрактом в розмірі 20245 євро (станом на 22.04.2020 за офіційним курсу Національного банку України становить 594346,64 грн.),

за участю представників:

від позивача Кіт Р.С.,

від відповідача не з`явився.

27 квітня 2020 року до Господарського суду Івано-Франківської області звернулося Приватне підприємство (надалі ПП) "Лев" із позовною заявою до відповідача Tomasz Biskup Metserviсe Slask (Республіка Польща) про стягнення заборгованості за контрактом №001/19-Е від 01.10.2019 в розмірі 20245 євро, що станом на 22.04.2020 за офіційним курсу Національного банку України становить 594346,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не виконав умов контракту та не оплатив поставлений позивачем товар дерев`яний будинок в незібраному стані.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 04.05.2020 відмовлено у відкритті провадження за вказаною позовною заявою.

Постановляючи ухвалу, суд виходив з того, що сторони не домовились про підсудність судам України спорів, що виникають у ході виконання положень контракту №001/19-Е від 01.10.2019, а також з того, що відсутні інші підстави для застосування до спірних правовідносин норм статей 76, 77 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Не погодившись з ухвалою суду від 05.05.2020, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, з огляду на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

У своїй апеляційній скарзі скаржник зазначив, що спір у даній справі відноситься до юрисдикції судів України, що випливає розділу 13 контракту, ч.1 ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», ст. 7, 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», п.1 ч.1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», частин 5-6 ст. 4 ГПК України та п.3 ст.2 Конвенції ООН про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року.

А саме, скаржник звертає увагу на наступне:

- зі змісту розділу 13 контракту випливає неможливість реалізації положень арбітражної угоди, що міститься в ньому, оскільки назва арбітражної установи, яка передбачена в контракті (МКАС при ТПП України) та місце проведення арбітражу (м.Івано-Франківськ) не дають можливості визначити до якого саме арбітражу має звертатися позивач (відповідно до Регламенту МКАС, місцем арбітражу є м.Київ);

- з огляду на те, що звернення до арбітражу це право, а не обов`язок сторони, а також враховуючи предметний критерій та характер спору, даний спір можливо розглянути за правилами господарського судочинства. Враховуючи місцезнаходження продавця за контрактом (позивач у даній справі), спір у даній справі підлягає вирішенню Господарським судом Івано-Франківської області.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 було відкрито провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначено розгляд справи на 03.12.2020.

Одночасно цією ухвалою було зобов`язано позивача подати суду нотаріально засвідчений переклад ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційної скарги з метою повідомлення відповідача в порядку, що визначений ГПК України та Договором між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993.

Після подачі позивачем перекладу та здійснення судом заходів з інформування відповідача, 13.11.2020 до суду надійшов лист Окружного суду в Гливицях (Республіка Польща), який є уповноваженим органом, що здійснює вручення процесуальних документів в розумінні Угоди між Міністерством юстиції України та Міністерством юстиції Республіки Польща від 10.01.2011 на виконання пункту 3 статті 3 Договору.

Відповідно до вказаного листа, попри дворазове повідомлення пана ОСОБА_1 фірма Metserviсe Slask про надходження на його адресу поштового відправлення, він не прибув в поштове відділення для її отримання, що відповідно до польського законодавства вважається належним повідомленням.

У зв`язку із належним повідомленням відповідача в розумінні ст. 9 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993, а також з огляду на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, а також на те, що явка учасників судового процесу не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги можливо здійснити без представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з огляду на наступне:

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за контрактом №001/19-Е від 01.10.2019, укладеним між ПП "Лев" (постачальник) та особою «Tomasz Biskup Metserviсe Slask» (покупець) у м.Івано-Франківськ (Україна).

Відповідно до умов контракту місцезнаходженням відповідача є наступна адреса в Республіці Польща: ul. Ksiedza Roboty 126, Gieraltowice, 44-186.

Спосіб, за допомогою якого позивач зазначив найменування відповідача у позовній заяві включає в себе ім`я фізичної особи (Tomasz Biskup) та найменування юридичної особи (Metserviсe Slask), що, зокрема, вбачається з листа Окружного суду в Гливицях (Республіка Польща).

Таким чином, ні з умов контракту, який наявний в матеріалах справи, ні з тексту позовної заяви неможливо встановити тієї обставини, чи відповідач у даній справі є фізичною особою, фізичною особою-підприємцем чи юридичною особою.

Відповідно до ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

За приписами п.1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи в спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи в спорах, що виникають при виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

За загальним правилом, наведеним у ч. 1 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до статті 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», внормовано підстави визначення підсудності справ судам України. Так, відповідно до ч.1 вказаної статті, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону (пункт 1); якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача (пункт 2); дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України (пункт 7); в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України (пункт 12).

Стаття 77 вказаного Закону визначає правила виключної підсудності справ судам України.

З огляду на характер спірних правовідносин, колегія суддів констатує, що в силу прямих вказівок Закону України «Про міжнародне приватне право» не випливає компетенція судів України із розгляду відповідного спору. В свою чергу, Закон містить відсильне положення до умов угоди сторін про підсудність справи.

Відповідно до ст. 33 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993:

- зобов`язання, що виникають з договірних відносин, визначаються законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої була укладена угода, хіба що учасники договірних відносин підпорядкують ці відносини вибраному ними законодавству (пункт 1);

- у справах, зазначених в пункті 1, компетентним є суд тієї Договірної Сторони, на території якої має місце проживання або юридичну адресу відповідач. Компетентним є також суд тієї Договірної Сторони, на території якої має місце проживання або юридичну адресу позивач, якщо на цій території знаходиться предмет спору або майно відповідача (пункт 2);

- компетенція, про яку йде мова в пункті 2, може бути змінена за згодою учасників договірних відносин (пункт 3).

Відповідно до розділу 13 контракту №001/19-Е від 01.10.2019 сторонами передбачено наступні умови щодо арбітражу:

- усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають за контрактом або в зв`язку з ним, у тому числі що стосується його зміна, виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення в Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України (п.13.1);

- сторони погодили, що в процесі розгляду і вирішення спору буде застосовуватись Регламент Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (п.13.2);

- правом, що регулює цей контракт є матеріальне право України (п.13.3);

- арбітражний суд складається з одного арбітра (п.13.4);

- місце проведення засідання арбітражного суду - місто Івано-Франківськ (п.13.5);

- мова арбітражного розгляду російська, українська (п.13.6).

Відповідно до ст. 39 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (доступний для ознайомлення на офіційному сайті https://icac.org.ua/), місцем арбітражу є м. Київ, Україна (ч.1). Сторони можуть домовитися про проведення слухань поза місцезнаходженням МКАС. У такому разі усі додаткові витрати, пов`язані з проведенням слухань, покладаються на сторони (ч.2).

Регламент містить також зразок арбітражного застереження, що рекомендоване МКАС при ТПП України, відповідно до якого сторони на власний розсуд узгоджують місце проведення засідання арбітражного суду.

З огляду на вищенаведене в сукупності, суд апеляційної інстанції констатує наступне:

- стороною у спорі є відповідач нерезидент, стосовно якого неможливо встановити, чи він є фізичною особою, фізичною особою-підприємцем чи юридичною особою;

- в пункті 13.3 контракту сторони визначили право країни, що застосовується для врегулювання суперечностей в ході виконання правочину, а саме, право України. В той же час, відповідно до ст. 47 Закону України «Про міжнародне приватне право» сфера дії цього права не поширюється на визначення підсудності спору між сторонами;

- у контракті сторони не узгодили окремих правил визначення підсудності спорів національним судам України чи Республіки Польщі. Натомість, сторони досягли згоди про юрисдикцію Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у спорах між сторонами, про що зазначили в п. 13.1 13.2, 13.4 13.6 контракту. Відповідне арбітражне застереження відповідає Регламенту МКАС при ТПП України;

- домовленість сторін про юрисдикцію Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України не може розширено трактуватись як угода про визначення підсудності спору національним судам України чи Республіки Польщі. До правовідносин між сторонами в цій частині підлягає застосуванню ст. 33 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993, тобто, судом, що має компетенцію розглядати відповідний спір є суд за місцезнаходженням відповідача.

Посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 серпня 2018 року у справі № 906/493/16 не враховується судом при розгляді даної справи, оскільки правова позиція, висловлена Верховним Судом у вказаній постанові, стосується можливості розгляду спору національними судами України, у якому позивачем виступає іноземна особа, а відповідачем юридична особа резидент України.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє в відкритті провадження в справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

З огляду на наведене, оскільки з позовної заяви ПП «Лев» не вбачається того, чи відповідач є суб`єктом господарювання, а також з огляду на те, що сторони контракту №001/19-Е від 01.10.2019 не визначили підсудність справи з іноземним елементом судам України, місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, як такої, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.05.2020 про відмову у відкритті провадження у справі №909/327/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства Лев без задоволення.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку згідно ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено 08.12.2020.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік